справа №619/3528/18
провадження №2/619/1554/18
Рішення

іменем України

15 листопада 2018 року

м.Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області у складі головуючого судді Нечипоренко І.М., за участю секретаря судового засідання Носачової І.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу №619/3528/18

ім'я (найменування) сторін:

позивач: Служба у справах дітей Богодухівської районної державної адміністрації,

відповідач: ОСОБА_1,

вимоги позивача: про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

03.09.2018 Служба у справах дітей Богодухівської районної державної адміністрації звернулася до суду з позовом, в якому просить позбавити батьківських прав громадянина ОСОБА_1 по відношенню до його малолітньої доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнути з нього аліменти на утримання доньки у розмірі 1/3 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину, до досягнення дитиною повноліття на користь опікуна (піклувальника), батьків вихователів, прийомних батьків або державного дитячого закладу (в залежності від форми влаштування дитини), посилаючись на те, що малолітня дитина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на обліку служби у справах дітей Богодухівської райдержадміністрації, як така, що опинилася у складних життєвих обставинах у зв'язку з неналежним виконанням батьком батьківських обов'язків. Батьки дитини у шлюбі не перебували, відповідно до свідоцтва про народження дитини ОСОБА_2 її батьком записаний відповідач. Мати дитини ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 Після смерті матері дитина залишилась проживати з бабусею ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1. 10 липня 2018 року до служби у справах дітей Богодухівської райдержадміністрації надійшла заява від бабусі дитини з проханням розглянути на засіданні комісії з питань захисту прав дитини райдержадміністрації питання про позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 по відношенню до його малолітньої доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Також надійшло клопотання від виконкому та депутатського корпусу Сазоно-Баланівської сільської ради Богодухівського району Харківської області щодо покладання обов'язку піклування над малолітньою дитиною ОСОБА_2 на бабусю ОСОБА_4, оскільки дитина проживає з бабусею, після смерті матері дитини батько не забрав дитину на виховання та проживання. Батько дитини ОСОБА_1 після смерті матері дитини по теперішній час не з'являвся за місцем проживання доньки, та не має наміру забрати її на проживання та виховання, матеріально її не забезпечує. Службою у справах дітей 09 липня 20]8 року був направлений лист ОСОБА_1 щодо підготовки до суду позову про позбавлення його батьківських прав та розгляду даного питання на засіданні комісії з питань захисту прав дитини, який він отримав 21 липня 2018 року. Також був направлений лист службі у справах дітей Дергачівської районної державної адміністрації щодо наданні допомоги у вирішенні подальшої долі малолітньої дитини. 03 серпня 2018 року службою у справах дітей Богодухівської районної державної адміністрації був отриманий лист від служби у справах дітей Дергачівської районної державної адміністрації, відповідно до якого вказано, що батько дитини спілкувався зі спеціалістами служби у справах дітей Дергачівської районної державної адміністрації, та підтвердив, що останнім часом він дійсно не приймає участі у вихованні, та не має можливості забрати доньку на виховання до себе у сім'ю у зв'язку з тим, що має намір провести експертизу щодо підтвердження батьківства. Також написав заяву, в якій повідомив, що заперечує щодо позбавлення його батьківських прав. Відповідно до вказаної інформації у заяві ОСОБА_1, він працює на підприємстві «Ніко Пласт», займає посаду оператора. У зв'язку з вищевикладеним, 21 серпня 2018 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Богодухівської райдержадміністрації без участі батька дитини (оскільки він був повідомлений належним чином), за участю бабусі дитини ОСОБА_4 було розглянуто питання про доцільність позбавлення батьківських прав батьківських прав ОСОБА_1 по відношенню до його малолітньої доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідно до рішення комісії з питань захисту прав дитини Богодухівської райдержадміністрації було прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 по відношенню до його малолітньої доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

Відповідач у судове засідання не з'явився, надавши заяву, у якій повідомляє, що він позовні вимоги не визнає у повному обсязі, просить справу розглянути без його участі та врахувати надані письмові докази та показання свідка ОСОБА_5

Представник Служби у справах дітей Богодухівської районної державної адміністрації в судове засідання не з'явилася, надавши заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Ухвалою судді від 21.09.2018 провадження по справі відкрито за правилами загального провадження, підготовче засідання призначено на 18.10.2018.

Згідно ухвали від 18.10.2018 закрито підготовче засідання, призначено до судового розгляду по суті на 15.11.2018, задоволено клопотання відповідача про виклик свідка.

Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.

Судом установлено, що ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_7. Її батьками записані ОСОБА_1 та ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.5).

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_8, про що мається копія свідоцтва про смерть (а.с.9).

Відповідно до ч.2 ст.141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п'ятою статті 157 цього Кодексу.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Пунктом 2 частини першої статті 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

За змістом ч.2 ст.157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Звертаючись до суду з цим позовом, Служба у справах дітей Богодухівської районної державної адміністрації, посилалася на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків з виховання доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4.н., не з'являється за місцем проживання доньки, не забрав її на виховання після смерті матері, не займається вихованням доньки, та на підтвердження зазначених вище обставин надано наступні письмові докази:

-характеристика б/дати, видана директором Сазоно-Баланівській ЗОШ I-II ступенів, згідно змісту якої ОСОБА_2 навчається в Сазоно-Баланівській ЗОШ I-II ступенів з 1 класу. Вихованням дівчинки в основному займається бабуся. Завдяки її старанням у ОСОБА_2 є все необхідне для навчання. Вона постійно спілкується з класним керівником по телефону, відвідує школу, клас, в якому навчається ОСОБА_2, цікавиться станом усіх справ. З боку батька ведеться недостатній контроль за навчанням та вихованням дівчинки. Він не систематично відвідує класні та загальношкільні батьківські збори, не цікавиться досягненнями та успіхами своєї доньки (а.с.11);

-клопотання Сазоно-Баланівської сільської ради Богодухівського району Харківської області від 21.06.2018 за №02-26/284, у якому виконком та депутатський корпус Сазоно-Баланівської сільської ради Богодухівського району Харківської області звертається з клопотанням про покладення обов'язку піклування над неповнолітньою онукою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на бабусю ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, у зв'язку зі смертю матері дівчинки. Дитина з народження і на момент смерті матері виховувалась і постійно проживала з бабусею. Бабуся ОСОБА_4 постійно піклується про онуку, докладає усі зусилля, щоб створити належні умови для виховання та проживання дитини. Велику допомогу в піклуванні за дитиною надає її рідний син ОСОБА_6 та його сім'я, які проживають на території їхньої сільської ради. ОСОБА_2 дуже любить свою бабусю та родину свого рідного дядька, де вона часто проводить своє дозвілля (а.с.12);

-акт обстеження матеріально-побутових умов ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_3 згідно якому остання проживає разом з онукою ОСОБА_2 у власній квартирі, із зручностями, квартира забезпечена газовим опаленням, водою, місячний сукупний дохід сім 'ї 1363,00грн (а.с.13);

-довідка Фельшерсько-акушерського пункту радгоспу ім.Горького Богодухівського району Харківської області від 20.06.2018 про те, що ОСОБА_4 дійсно займається утриманням, вихованням і оздоровленням неповнолітньої дитини ОСОБА_2 Біологічного батька дитини ОСОБА_1 за весь період проживання дитини на фельдшерському пункті бачили декілька разів. Вихованням, утриманням і оздоровленням він не займався (а.с.18);

-висновок органу опіки та піклування при Богодухівській районній державній адміністрації від 21.08.2018 за №01-38/534, згідно якому вважають за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_1 у відношенні його малолітньої доньки ОСОБА_2, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с.4).

-лист Служби у справах дітей Дергачівської районної державної адміністрації

від 03.08.2018, де зазначено, що батько дитини підтвердив, що останнім часом він дійсно не приймає участі у вихованні ОСОБА_2 та не має можливості забрати доньку на виховання до себе у сім'ю у зв'язку з тим, що має намір провести експертизу щодо підтвердження батьківства. Також написав заяву, в якій повідомив, що заперечує щодо позбавлення його батьківських прав. Відповідно до вказаної інформації у заяві ОСОБА_1, він працює на підприємстві «Ніко Пласт», займає посаду оператора (а.с. 7).

-висновок про стан здоров'я від 14.07.2018, згідно якому ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_4 здорова (а.с.10).

Як роз'яснено у пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Жорстоке поводження полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо. Хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідними медичними висновками.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, що тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини і допускається лише у разі, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, за наявності вини в діях батьків.

Відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатися у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

За правилами статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Як передбачено ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Статтею 11 Закону України Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року, № 2402-III передбачено, що сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно частин 1, 2 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і заходи національних органів, спрямовані перешкоджати цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції (пункт 49 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» та пункт 47 рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України»).

Тобто вирішення питання про позбавлення відповідача батьківських прав охоплюється статтею 8 Конвенції і є втручанням у його право на повагу до свого сімейного життя, яке у свою чергу не є абсолютним.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики ЄСПЛ» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

В силу статті 9 Конституції України Конвенція є частиною національного законодавства і закріплює мінімальні гарантії в галузі права, які можуть бути розширені в національному законодавстві, яке в свою чергу в силу взятих на себе Україною зобов'язань не може суперечити положенням Конвенції (стаття 19 Закону України «Про міжнародні договори» від 29 червня 2004 року № 1906-IV, стаття 27 Віденської конвенції про право міжнародних договорів від 23 травня 1969 року).

Втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції, якщо воно здійснене «згідно із законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є необхідним у демократичному суспільстві для забезпечення цих цілей (пункт 50 рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»).

Одним з фундаментальних принципів демократичного суспільства є законність, на яку посилається преамбула до Конвенції. Законність передбачає, серед іншого, що втручання з боку виконавчої влади в права осіб повинно бути предметом ефективного контролю. Цей контроль звичайно здійснюється судовою владою (принаймні, в якості останньої інстанції), оскільки судовий контроль надає найкращі гарантії незалежності, неупередженості і належної процедури.

Демократичне суспільство характеризується плюралізмом, терпимістю, широтою поглядів. Таким чином, держави мають позитивне зобов'язання із забезпечення процедурних гарантій від свавілля як умову обґрунтованості втручання в права, що захищаються статтею 8 Конвенції. Щоб втручання було визнано «необхідним у демократичному суспільстві», воно повинно бути обґрунтовано «гострою соціальною необхідністю». Причини, що наводяться внутрішніми судами для обґрунтування оскаржених заходів, повинні бути достатніми і стосуватися справи.

Відповідачем на підтвердження заперечень проти позову надано наступні докази:

-характеристику ПП «Нікопласт» від 30.10.2018, згідно якої ОСОБА_1 працює оператором екструзійної машини, за час роботи зарекомендував себе з позитивної сторони;

-характеристику Сазоно-Баланівській ЗОШ I-II ступенів Богодухівської районної ради Харківської області, згідно змісту якої ОСОБА_2 навчається в Сазоно-Баланівській ЗОШ I-II ступенів з 1 класу. Вихованням дівчинки займаються тато разом з бабусею. Завдяки їх старанням у ОСОБА_2 є все необхідне для навчання. Вони постійно спілкуються з класним керівником, відвідують школу, клас, в якому навчається ОСОБА_2, систематично присутні на класних та загальношкільних батьківських зборах, цікавляться станом усіх справ;

-акт депутата Вільшанської селищної ради Дергачівського району Харківської області від 26.10.2018, згідно даним якого обстежено домоволодіння АДРЕСА_4, при обстеженні виявлено зі слів сусідів, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7 року народження періодично знаходиться за даною адресою у вихідні та на канікулах у свого батька ОСОБА_1.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснив, що являється дідом ОСОБА_2 та батьком ОСОБА_1, з яким разом проживають та ведуть господарство. При цьому, син піклуєтьсмя про свою доньку ОСОБА_2, займається її вихованням та матеріальним забезпеченням, на вихідних та канікулах дитина приїздить до батька.

Як передбачено ч.3 ст.12, ч.1, ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

За змістом ч.1 ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Так, суд не бере до уваги письмові пояснення ОСОБА_7., ОСОБА_8., ОСОБА_9. ОСОБА_10. (а.с.14-17), оскільки їх підписи не завірені належним чином, крім того, відповідно до ч.2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування, отже свідок повинен з'явитися до суду і дати правдиві показання про відомі обставини, тому суд не може брати до уваги письмові пояснення свідка.

Суд зазначає, що у цій справі відсутні виключні обставини, за яких відповідач може бути позбавлений батьківських прав, що не суперечить Конвенції про права дитини, і в такому випадку судом на перше місце ставляться «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає в себе знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав не відповідає цілям, зазначеним у пункті 2 статті 8 Конвенції. Позбавлення батьківських прав є втручанням у приватне і сімейне життя. Таке втручання в даному випадку не є виправданим і пропорційним. Поведінка батька відносно своєї дитини свідчить про його спроможність та волевиявлення виконувати свої природні батьківські обов'язки та суду не надано переконливих доказів небажання ОСОБА_1 виконувати свої обов'язки з виховання доньки. Відповідачем ОСОБА_1 надані позивачем докази спростовані.

Відповідно до частини шостої статті 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

21.08.2018 за №01-38/534 органом опіки та піклування при Богодухівській районній державній адміністрації надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 у відношенні його малолітньої доньки ОСОБА_2, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_7.

З висновку вбачається, що підставою для його винесення є акт обстеження умов проживання дитини, характеристика директора Сазоно-Баланівської ЗОШ I-II ступенів, інформація сусідів, лист служби у справах дітей Дергачівської РДА. При цьому, в наданому висновку відсутні дані про умисне ухилення ОСОБА_1 від виконання батьківського обов'язку з виховання та утримання дитини, не зазначено, чому саме позбавлення батьківських прав відповідача піде на користь інтересам дитини. До того ж, у характеристиці директора Сазоно-Баланівської ЗОШ I-II ступенів категорично про ухилення батька від виконання своїх обов'язків не іде, а зазначено, що вихованням дівчинки в основному займається бабуся, з боку батька ведеться недостатній контроль за навчанням та вихованням дівчинки. Він не систематично відвідує класні та загальношкільні батьківські збори. До того ж, підписи на письмових поясненнях сусідів (а.с.15-17) не завірені належним чином.

Враховуючи викладене, висновок органу опіки та піклування є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Таким чином, суд, перевіривши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 259 ЦПК України, ст.129-1 Конституції України, суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

Керуючись ст.ст. 7, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268 273 ЦПК України, суд

ухвалив:

У позові Служби у справах дітей Богодухівської районної державної адміністрації відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення відповідно до п.п.15.5 п.15 Перехідних положень ЦПК України через Дергачівський районний суд Харківської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім'я) сторін:

позивач: Служба у справах дітей Богодухівської районної державної адміністрації, , місцезнаходження: Харківська область м. Богодухів пл. Свято-Духівська, 2.

відповідач: ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_4.

Повне рішення складено 20.11.2018.

Суддя І. М. Нечипоренко