Провадження № 2/616/58/18
Справа № 616/960/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

13 лютого 2018 року Великобурлуцький районний суд Харківської області у складі головуючого судді Нестайка Ю.В.,

з участю: секретаря судового засідання Капленко А.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача адвоката ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Великобурлуцької районної державної адміністрації Харківської області про визнання запису в державному акті недійсним,

в с т а н о в и в:

13 грудня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Великобурлуцької районної державної адміністрації, в якому просила суд визнати недійсним запис «Даний державний акт дійсний протягом одного року з дня державної реєстрації» у державному акті на право власності на земельну ділянку серії ХР №148974, виданому 1 квітня 2004 року на підставі розпорядження Великобурлуцької районної державної адміністрації Харківської області від 12 травня 2003 року №111, зареєстрованому у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №424.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що розпорядженням Великобурлуцької районної державної адміністрації Харківської області від 12 травня 2003 року №111 їй надана у власність земельна ділянка площею 5,2565 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. В державному акті серії ХР №148974, що посвідчує право власності позивача на дану земельну ділянку, зроблено допис «Даний акт дійсний протягом одного року з дня державної реєстрації». На даний час, коли ОСОБА_1 намагалася за допомогою представника зареєструвати права не земельну ділянку, реєстратором прав на нерухоме майно Департаменту реєстрації Харківської міської ради ОСОБА_4 їй було відмовлено у проведенні державної реєстрації на підставі відсутності документів, які б посвідчували чинність даного державного акту, за наявності у державному акті відмітки про його чинність протягом року з дня державної реєстрації.

Представник позивача позовні вимоги підтримала, пояснивши, що ОСОБА_1 є громадянкою України, іншого громадянства не мала, лише упродовж зими 2003-2004 років проживала тимчасово у дочки в РФ, що не може бути підставою для обмеження її у праві мати у власності землю.

Представник відповідача позов визнав, про що надав суду письмову заяву.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Перевіряючи наявність підстав для задоволення позову, судом досліджено такі докази.

Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ХР №148974, виданий 1 квітня 2004 року на підставі розпорядження Великобурлуцької районної державної адміністрації Харківської області від 12 травня 2003 року №111, зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №424, підтверджує, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 5,2565 га, розташованої на території Рубленської сільської ради, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.6).

В державному акті на право власності на земельну ділянку є застереження, що даний акт дійсний протягом одного року з дня державної реєстрації (а.с.6).

Згідно з Додатком до розпорядження голови Великобурлуцької районної державної адміністрації від 12 травня 2003 року №111 «Про надання у приватну власність земельних ділянок громадянам для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель, що знаходяться на території Рубленської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області», ОСОБА_1 є у Списку громадян, яким надано у приватну власність земельні ділянки в межах Рубленської сільської ради (а.с.9-10).

Як вбачається з відповіді на адвокатський запит, наданої адвокату ОСОБА_2 ГУ ДМС в Харківській області від 01.11.2017 №03/3-28695, за відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в Харківській області громадянка ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, значиться з 15.09.2009 по теперішній час зареєстрованою за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, за паспортом громадянина України серії МН №680792, виданим 21.09.2004 Червонозаводським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області. Перевіркою встановлено, що громадянка ОСОБА_1 з 14.12.1979 по 01.09.2001 була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3. Згідно зі ст. 3 Закону України від 18.01.2001 «Про громадянство України» громадянка ОСОБА_1 є громадянкою України. За комп`ютерними обліками ГУ ДМС України в Харківській області на громадян, які зверталися з питання набуття/припинення громадянства України, громадянка ОСОБА_1 не значиться (а.с.12).

ОСОБА_1 має паспорт громадянина України МН 680792 (а.с. 17), 23.04.1999 їй присвоєно ідентифікаційний номер платника податків як резиденту України (а.с. 18).

Відповідно до Рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №32157377 від 01 листопада 2016 року державний реєстратор прав на нерухоме майно Департаменту реєстрації Харківської міської ради ОСОБА_4Є вирішила зупинити розгляд заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийнятої 28.10.2016 о 13:38:27 за реєстраційним номером 19267899, яку подала ОСОБА_1, на земельну ділянку, що розташована за адресою: Харківська область, Великобурлуцький район, Рубленська сільська рада, кадастровий номер земельної ділянки :01:000:0094, у звязку з тим, що документи подані не в повному обсязі, в якому фактично йдеться про те, що державний акт містить відмітку «Даний державний акт дійсний протягом одного року з дня державної реєстрації» (а.с.11).

У відповіді Департаменту реєстрації Харківської міської ради від 12.09.2017 № 2178/0/50-17 на заяву адвоката ОСОБА_2 зазначено, що 16.12.2016 державним реєстратором Департаменту реєстрації Харківської міської ради прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №32982447 у звязку з тим, що після завершення строку, встановленого частиною 3 статті 23 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», не усунено обставин, що були підставою для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав (а.с. 14-16).

Відповідно до п. а) ч. 1 ст. 80 ЗК України суб'єктами права власності на землі приватної власності є громадяни та юридичні особи.

Ч. 4 ст. 81 ЗК України передбачено, що землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню.

Згідно зі ст. 17 ЗУ «Про громадянство України» громадянство України припиняється:

1) внаслідок виходу з громадянства України;

2) внаслідок втрати громадянства України;

3) за підставами, передбаченими міжнародними договорами України.

Відповідно до ст. 140 ЗК України підставами припинення права власності на земельну ділянку є:

а) добровільна відмова власника від права на земельну ділянку;

б) смерть власника земельної ділянки за відсутності спадкоємця;

в) відчуження земельної ділянки за рішенням власника;

г) звернення стягнення на земельну ділянку на вимогу кредитора;

ґ) відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності та для суспільних потреб;

д) конфіскація за рішенням суду;

е) невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання правочину недійсним.

Згідно з ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Ст. 217 ЦК України встановлено, що недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Підстави припинення громадянства України позивача за ст. 17 ЗУ «Про громадянство України», а також припинення права власності позивача на земельну ділянку, передбачені ст.140 ЗК України, судом не встановлені.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України суд дійшов висновку про можливість ухвалити рішення про задоволення позову, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Керуючись ст. ст. 5,10,11,13,206,259,263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов задовольнити повністю.

Визнати недійсним запис «Даний державний акт дійсний протягом одного року з дня державної реєстрації» у державному акті на право власності на земельну ділянку серії ХР №148974, виданому 1 квітня 2004 року на імя ОСОБА_1 на підставі розпорядження Великобурлуцької районної державної адміністрації Харківської області від 12 травня 2003 року №111, зареєстрованому у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №424.

Відповідно до п. 15.5 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Харківської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги через Великобурлуцький районний суд Харківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складене 19 лютого 2018 року.

Суддя Ю.В. Нестайко