У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

"12" листопада 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.,

при секретарі - Кравченко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києві, цивільну справу за позовом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, треті особи: Публічне акціонерне товариство «Реал Банк», Національний Банк України про відшкодування шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебуває зазначена цивільна справа.

В судовому засіданні 12 листопада 2018 року судом поставлено на обговорення учасників справи питання про закриття провадження у вказаній справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 Цивільного процесуального кодексу України.

Представник позивача Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - Жегулін Ю.М. в судовому засіданні проти закриття провадження у справі не заперечував, просив повернути позивачу документи по справі та судовий збір.

Відповідачі ОСОБА_29, ОСОБА_12, представник відповідача ОСОБА_23 - ОСОБА_30, представник відповідачів ОСОБА_20, ОСОБА_19 - ОСОБА_31 в судовому засіданні проти закриття провадження у справі не заперечували.

Суд, вислухавши думку учасників справи, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звертаючись до суду з позовом до відповідачів, з урахуванням заяви про зміну предмету позову (том 8 а.с.41) просить суд: стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, заподіяну ПАТ «РЕАЛ БАНК» та його кредиторам шкоду в розмірі 2 508 627 030,89 гривень шляхом її стягнення на користь Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, як ліквідатора ПАТ «РЕАЛ БАНК».

В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач посилається на те, що в період з 01 червня 2012 року по 17 січня 2014 року пов'язаними особами (особи, які мають істотну участь, керівники) ПАТ «РЕАЛ БАНК» були відповідачі. Дії керівників ПАТ «РЕАЛ БАНК» щодо подання недостовірної звітності до НБУ, що приховувало реальний стан ліквідності банку свідчить про те, що наміри відповідальних пов'язаних осіб ПАТ «РЕАЛ БАНК» носили характер свідомих, умисних дій. Після введення в ПАТ «РЕАЛ БАНК» тимчасової адміністрації, група компаній, які були найбільшими боржниками банку і право вимоги до яких становило більше ніж 97% від всіх активів банку, повністю припинила виконання своїх зобов'язань щодо повернення отриманих від банку кредитів та сплати відсотків за користування кредитами. Вартість цих активів за результатами оцінки виявилась нульовою. Вважає, що кредитна політика керівництва ПАТ «РЕАЛ БАНК» була не просто ризикованою, а направленою на виведення із банку коштів, що мало своїм наслідком завдання збитків банку та його кредиторам.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України (в редакції, чинній на момент звернення позивача з даним позовом до суду), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

На час вирішення питання про відкриття провадження у вказаній цивільній справі процесуальне законодавство містило критерії розмежування справ за предметною та суб'єктною підсудністю відповідно до Цивільного процесуального кодексу України та Господарського процесуального кодексу України.

Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства, якими є цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб'єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Згідно ч. 1 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України (в редакції, чинній на момент звернення позивача з даним позовом до суду), суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Статтею 1 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній на момент звернення позивача з даним позовом до суду) передбачено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно п. 4-1 ч. 1 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній на момент звернення позивача з даним позовом до суду), господарським судам підвідомчі: справи у спорах між господарським товариством та його посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, завданих такою посадовою особою господарському товариству її діями (бездіяльністю).

Судом встановлено, що за захистом права в інтересах ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «РЕАЛ БАНК» звернувся Фонд гарантування вкладів фізичних осіб.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 34 від 21 травня 2014 року, було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «РЕАЛ БАНК» з відшкодування з боку Фонду коштів за вкладами з 21 травня 2014 року.

Відповідно до ч. 6 ст. 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у день отримання рішення Національного банку України про ліквідацію банку набуває прав ліквідатора банку та розпочинає процедуру його ліквідації відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», з дня початку процедури ліквідації банку: припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів)) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Якщо в банку, що ліквідується, здійснювалася тимчасова адміністрація, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку тимчасова адміністрація банку припиняється. Керівники банку звільняються з роботи у зв'язку з ліквідацією банку.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право: вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку.

Частиною першої статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначені пов'язані з банком особи, якими, зокрема, є: контролери банку; особи, які мають істотну участь у банку, та особи, через яких ці особи здійснюють опосередковане володіння істотною участю у банку; керівники банку, керівник служби внутрішнього аудиту, керівники та члени комітетів банку; споріднені та афілійовані особи банку, у тому числі учасники банківської групи; особи, які мають істотну участь у споріднених та афілійованих особах банку; керівники юридичних осіб та керівники банків, які є спорідненими та афілійованими особами банку, керівник служби внутрішнього аудиту, керівники та члени комітетів цих осіб; асоційовані особи фізичних осіб, зазначених у пунктах 1-6 цієї частини; юридичні особи, в яких фізичні особи, зазначені в цій частині, є керівниками або власниками істотної участі; будь-яка особа, через яку проводиться операція в інтересах осіб, зазначених у цій частині, та на яку здійснюють вплив під час проведення такої операції особи, зазначені в цій частині, через трудові, цивільні та інші відносини.

Таким чином, ліквідатор (у цьому випадку Фонд, у тому числі керівник ліквідаційної процедури - його уповноважена особа) з дня свого призначення отримав можливість самостійного прийняття рішень щодо використання майнових активів банку та розпорядження ними, управління банком та керівництва його господарською діяльністю, тобто законодавчо закріплені повноваження ліквідатора прирівняні до обов'язків, які виконує власник, та прав, наданих власнику банку.

Відповідно до ч. 5 ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд або уповноважена особа Фонду у разі недостатності майна банку звертається до пов'язаної з банком особи, дії або бездіяльність якої призвели до заподіяння кредиторам та/або банку шкоди, та/або пов'язаної з банком особи, яка внаслідок таких дій або бездіяльності прямо чи опосередковано отримала майнову вигоду, з вимогою про відшкодування шкоди, заподіяної банку. Фонд або уповноважена особа Фонду також має право заявити вимоги до небанківської фінансової установи, якою від фізичних осіб залучені як позики або вклади кошти, що згідно з цим Законом прирівнюються до вкладів.

З огляду на наведені обставини, позов Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до відповідачів, як пов'язаних у розумінні ст. 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність» з ПAT «РЕАЛ БАНК» осіб за своїм суб'єктним складом (справа у спорі між юридичною особою та її посадовими особами, повноваження яких припинені у зв'язку із розпочатою процедурою ліквідації банку) відноситься до юрисдикції господарських судів, враховуючи підвідомчість такої категорії справ.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 Цивільного процесуального кодексу України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про закриття провадження у цивільній справі за позовом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, треті особи: Публічне акціонерне товариство «Реал Банк», Національний Банк України про відшкодування шкоди.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необхідність повернення позивачу суму сплаченого судового збору при поданні до суду даної позовної заяви у розмірі 616 700 гривень. В частині прохання сторони позивача про повернення матеріалів позовної заяви, суд зазначає, що за вимог Цивільного процесуального кодексу України, у разі закриття провадження у справі, матеріали позовної заяви поверненню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 255, 260, 353, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі за позовом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, треті особи: Публічне акціонерне товариство «Реал Банк», Національний Банк України про відшкодування шкоди - закрити.

Роз'яснити позивачу його право на звершення до суду в порядку господарського судочинства.

-Повернути Фонду гарантування вкладів фізичних осіб сплачений судовий збір в сумі 616700 (шістсот шістнадцять тисяч сімсот) гривень, що сплачений згідно платіжного доручення №1043 від 27 березня 2018 року в Національному Банку України на розрахунковий рахунок 0005, код банку 820019, отримувач УДКСУ у Дніпровському районі м. Києва, код 38012871, призначення платежу: *;101;21708016;22030101 Суд.збір за позовом ФГВФО до пов'язаних осіб ПАТ «РЕАЛ БАК», Дніпровський райсуд м. Києва, ;;;.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручено у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Дніпровський районний суд м. Києва.

Повний текс ухвали складено 15 листопада 2018 року.

Суддя: