Якимівський районний суд Запорізької області
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 330/85/18

2-о/330/13/2018

"15" березня 2018 р. смт. Якимівка

Якимівський районний суд Запорізької області в складі: головуючого судді Куценко О.О., за участю секретаря судового засідання Павленко Н.В., представника заявника адвоката ОСОБА_1, представника ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Якимівка цивільну справу за заявою ОСОБА_3, заінтересована особа громадська організація (ГО) «Центр медіа ініціативи» про встановлення юридичного факту поширення недостовірної інформації та її спростування,

в с т а н о в и в:

До суду надійшла заява ОСОБА_3, в якій вказав, що у ніч з 26 на 27 жовтня 2017 року в Якимівському районі Запорізької області невідомими особами здійснене розповсюдження спеціального випуску загальнополітичної газети «Антена» від 24 жовтня 2017 року в якій було розміщено недостовірну інформацію відносно заявника. По вказаному факту заявник звернувся з відповідною заявою до Кирилівського відділення поліції. За результатами звернення, встановити осіб, які замовили та розповсюдили газету «Антена» не вдалось за можливе.

Із інформації, яка містилась в примірнику спеціального випуску загальнополітичної газети «Антена» від 24 жовтня 2017 року, засновником газети є ГО «Центр медіаінціативи». Відповідно до наданої ними інформації, вони не мають жодного відношення до поширеної недостовірної інформації відносно заявника.

Таким чином, невідомими особами здійснене розповсюдження недостовірної інформацію відносно заявника, а саме, що у 90 роках він був «Кирилловским смотрящим в подчинении которого была целая бригада спортивного вида совершенно отбитых молодых людей, которая занималась поборами со всех: рыбаков, скупщиков рыбы, торговцев, директоров баз. Когда кто-то отказывались сотрудничать, к нему применяли хорошо зарекомендовавшие себя в то время методы побуждения к действию - раскаленные утюги, паяльники и тому подобнее изуверские устройства». Також, «Втесавшись в доверие к тогдашнему мэру Кирилловки Вышегородцеву, ОСОБА_3 пользуясь его благорасположенностью, добротой и доверчивостью, сумел оформить на себя многие земли в центре курортного поселка и в других выгодных местах. Так в его собственности оказались территории на которых сегодня находится рынок, ресторан «Максим», кафе «Славутич», 2-й рынок на Косе Пересыпь напротив базы отдыха «Буревесник» и многие другие лакомые куски общинного пирога». Далі у тексті публікації йдеться про те, що «вместо криминального авторитета ОСОБА_5 на свет появился местный политик, член партии «Батькивщина», помощник народного депутата ОСОБА_6 и депутат Запорожского областного совета ОСОБА_7». «Дальше все пошло по накатанной колее, получая с которой немалые барыши, ОСОБА_7, скорее всего, сегодня с улыбкой вспоминает годы своего незрелого рэкетирства. Ведь вместо того, чтобы вытрушивать как из копилки копейки с торговцев, куда доходнее иметь при себе карманного главу поселкового совета и руководить через него всеми процессами в громаде в целях своего личного обогащения, а кроме того быть уверенным, что карманный друг не лишит его незаконно полученных активов в поселке».

Окрім цього у статті зазначено наступне : …ОСОБА_7 не лыком шит, являясь депутатом облсовета и помощником нардепа ОСОБА_6 на предстоящих выборах главы Кирилловской громады всеми силами пытается протянуть своего карманного ОСОБА_9 к власти, покупая и запугивая избирателей».

Розміщені у газеті факти відносно нього є недостовірними та такими, що посягають на його честь, гідність та ділову репутацію.

В зв'язку з чим, просить суд встановити юридичний факт поширення про заявника недостовірної інформації та визнати такою, що посягає на честь, гідність та ділову репутацію заявника наступної інформації:

-іменування заявника ОСОБА_3 «Кириловским смотрящим» та «Криминальним авторитетом» в підпорядкування якого у 90-х роках була ціла бригада спортивної зовнішності, що займалася поборами із рибалок, скупників риби, торговців, директорів баз із застосуванням фізичних заходів примусу;

-наявності оформлених на заявника ОСОБА_3 багатьох земельних ділянок в центрі курортного селища та в інших привабливих місцях (терторії на яких сьогодні знаходиться ринок, ресторан «Максим», кафе «Славутич», 2-й ринок на косі пересип, напроти бази відпочинку «буревісник» і багатьох інших ласих шматках);

-впливу заявника ОСОБА_3 на кишенькового голову селищної ради, через якого останній керує всіма процесами в громаді з метою власного збагачення:

-наявності у заявника ОСОБА_3 незаконно отриманих активів в селищі Кирилівка;

- протягування заявником ОСОБА_3 всіма силами на виборах до громади свого кишенькового ОСОБА_9 до влади, купуючи та залякуючи виборців; та спростувати вказану інформацію.

В судовому засіданні представник заявника адвокат ОСОБА_1 та представник ОСОБА_8 доводи заяви підтримали в повному обсязі та просили її задовольнити.

В судове засідання представник заінтересованої особи громадської організації «Центр медіа ініціатив» не з'явився, надав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення заяви заперечень не мають заперечень.

Вислухавши пояснення представників заявника, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_3 підлягає задоволенню.

У відповідності з ч.1 ст. 315 ЦПК України, суди розглядають справи про встановлення фактів що мають юридичне значення.

Звертаючись до суду з заявою в порядку окремого провадження, заявник, як на підставу для її задоволення, посилається на те, що інформація, викладена в тексті вищенаведених статей, є недостовірною, та такою, що порушує його честь, гідність та ділову репутацію.

При цьому, як вбачається з наявних в матеріалах справи (а.с.16,19), відомостей про власника видання та автора статті встановити не виявилось можливим.

Так, приписами ст. 201 ЦК України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, серед іншого, честь, гідність і ділова репутація.

У відповідності до ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростувати недостовірну інформацію про себе і членів сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про інформацію», кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законі інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Разом з тим, у відповідності до положень ч. 4 ст. 277 ЦК України, якщо особа, яка поширила недостовірну інформацію, невідома, фізична особа, право якої порушено, може звернутися до суду із заявою встановлення факту недостовірності цієї інформації та її спростування.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.п.13, 15 своєї постанови «Про судову практику у справах про захист честі, гідності та ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 року за №1, судовий захист гідності, честі та ділової внаслідок поширення про особу недостовірної інформації не виключається і в разі, якщо особа, яка поширила таку інформацію, невідома (наприклад, при направленні анонімних або псевдонімних листів чи звернень, смерті фізичної особи чи ліквідації юридичної особи, поширення інформації в мережі Інтернет особою, яку неможливо ідентифікувати, тощо). У такому випадку суд вправі за заявою заінтересованої особи встановити факт неправдивості цієї інформації та спростувати її в порядку окремого провадження. Така заява розглядається за правилами, визначеними розділом IV ЦПК України.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Згідно з ч.3 ст. 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Так, як встановлено в судовому засіданні, в спеціальному випуску загальнополітичної газети «Антена» від 24 жовтня 2017 року, засновник газети ГО «Центр медіаінціативи», в статті: « Под чью дудку пляшет ОСОБА_9 ?», серед іншого, зазначено наступну інформацію: у 90 роках він був «Кирилловским смотрящим в подчинении которого была целая бригада спортивного вида совершенно отбитых молодых людей, которая занималась поборами со всех: рыбаков, скупщиков рыбы, торговцев, директоров баз. Когда кто-то отказывались сотрудничать, к нему применяли хорошо зарекомендовавшие себя в то время методы побуждения к действию - раскаленные утюги, паяльники и тому подобнее изуверские устройства». Також, «Втесавшись в доверие к тогдашнему мэру Кирилловки Вышегородцеву, ОСОБА_3 пользуясь его благорасположенностью, добротой и доверчивостью, сумел оформить на себя многие земли в центре курортного поселка и в других выгодных местах. Так в его собственности оказались территории на которых сегодня находится рынок, ресторан «Максим», кафе «Славутич», 2-й рынок на Косе Пересыпь напротив базы отдыха «Буревесник» и многие другие лакомые куски общинного пирога». Далі у тексті публікації йдеться про те, що «вместо криминального авторитета ОСОБА_5 на свет появился местный политик, член партии «Батькивщина», помощник народного депутата ОСОБА_6 и депутат Запорожского областного совета ОСОБА_7». «Дальше все пошло по накатанной колее, получая с которой немалые барыши, ОСОБА_7, скорее всего, сегодня с улыбкой вспоминает годы своего незрелого рэкетирства. Ведь вместо того, чтобы вытрушивать как из копилки копейки с торговцев, куда доходнее иметь при себе карманного главу поселкового совета и руководить через него всеми процессами в громаде в целях своего личного обогащения, а кроме того быть уверенным, что карманный друг не лишит его незаконно полученных активов в поселке».

Окрім цього у статті зазначено наступне : …ОСОБА_7 не лыком шит, являясь депутатом облсовета и помощником нардепа ОСОБА_6 на предстоящих выборах главы Кирилловской громады всеми силами пытается протянуть своего карманного ОСОБА_9 к власти, покупая и запугивая избирателей».

Із наданих заявником доказів(а.с.20) вбачається, що станом на 22.11.2017 року він не притягувався до кримінальної відповідальності, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває.

Проаналізувавши представлені докази, суд погоджується з доводами заявника, що поширення вищевказаної негативної інформації невизначеному колу осіб, стосується саме заявника, є недостовірною, мало на меті опорочення його честі, гідності та ділової репутації, переконання невизначеного кола осіб в тому факті, що він порушив норми діючого законодавства, займаючись діями передбаченими КК України.

Суд враховує, що поширена інформація про заявника не є оціночними судженнями, до яких прирівнюються висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Зміст публікації про заявника викладений в стверджувальній та категоричній формі, текст публікації містить його прізвище, або ім'я і прізвище, при цьому, в публікації розміщені фото заявника ОСОБА_3

Виходячи із вищевказаного, юридичний склад правопорушення, яке посягає на честь, гідність і ділову репутацію, що може бути підставою для задоволення позову, та визначається п. 5 Постанови Пленуму ВСУ № 1 від 27.02.2009 року, є встановленим, оскільки, є наявними наступні необхідні обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується Заявника; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам та перешкоджає заявнику повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Таким чином, суд дійшов висновку, що оспорювані відомості наведені та поширенні в спеціальному випуску загальнополітичної газети «Антена» від 24 жовтня 2017 року, засновник газети ГО «Центр медіаінціативи», викладених у статті під назвою « Под чью дудку пляшет ОСОБА_9 ?», щодо заявника є негативними, образливими, принизливими та такими, що не відповідають дійсності, що в цілому завдає непоправної шкоди діловій репутації заявника.

Оскільки, поширення недостовірної інформації відносно ОСОБА_3 мало місце невстановленими особами, суд, з метою захисту особистих немайнових прав заявника, вважає необхідним встановити факт недостовірності інформації та спростувати її, так як спростування такої інформації в інший спосіб є неможливим.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12,13,81,279, 293,265,315,319 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Заяву ОСОБА_3, заінтересована особа громадська організація (ГО) «Центр медіаінціативи» про встановлення юридичного факту поширення недостовірної інформації та її спростування - задовольнити.

Встановити юридичний факт, що інформація поширена про особу заявника ОСОБА_3 в спеціальному випуску загальнополітичної газети «Антена» від 24 жовтня 2017 року, засновник газети ГО «Центр медіаініціативи», в статті: « Под чью дудку пляшет ОСОБА_9 ?», а саме:

-іменування заявника ОСОБА_3 «Кириловским смотрящим» та «Криминальним авторитетом» в підпорядкування якого у 90-х роках була ціла бригада спортивної зовнішності, що займалася поборами із рибалок, скупників риби, торговців, директорів баз із застосуванням фізичних заходів примусу;

-наявності оформлених на заявника ОСОБА_3 багатьох земельних ділянок в центрі курортного селища та в інших привабливих місцях (терторії на яких сьогодні знаходиться ринок, ресторан «Максим», кафе «Славутич», 2-й ринок на косі пересип, напроти бази відпочинку «буревісник» і багатьох інших ласих шматках);

-впливу заявника ОСОБА_3 на кишенькового голову селищної ради, через якого останній керує всіма процесами в громаді з метою власного збагачення:

-наявності у заявника ОСОБА_3 незаконно отриманих активів в селищі Кирилівка;

- протягування заявником ОСОБА_3 всіма силами на виборах до громади свого кишенькового ОСОБА_9 до влади, купуючи та залякуючи виборців;

є недостовірною та такою, що посягає на честь, гідність та ділову репутацію заявника ОСОБА_3 та спростувати вказану недостовірну інформацію.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Запорізької області.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя: