Справа № 303/5300/18
номер рядка стат. звіту 49
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

15 листопада 2018 року м.Мукачево

МУКАЧІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ

в особі: головуючої судді Курах Л.В.

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м.Мукачево цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

31 серпня 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача ОСОБА_3 на її користь на утримання малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття та на її утримання в розмірі 1500 гривень щомісячно, до досягнення дитиною трьох років.

Позовні вимоги мотивує тим, що 18.07.2017 року позивач уклала шлюб з відповідачем який був зареєстрований у виконкомі Вербязької сільської ради Закарпатської області, актовий запис № 3. У шлюбі в сторін народилася дитина, син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який знаходиться на утриманні позивача. З жовтня 2017 року позивач з відповідачем не проживають разом, спільного господарства не ведуть. Всі обовязки з виховання та утримання сина позивач несе самостійно. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обовязку утримувати дитину, не провідує та не цікавиться його розвитком і здоровям, угоди про добровільну сплату аліментів між ними немає. Крім того, відповідач ухиляється від утримання позивача, чим порушує її права передбачені ч.2, 4 ст.84 СК України. На даний час позивач ніде не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, що ставить її у скрутне матеріальне становище, а відповідач офіційно працює на залізничній станції Воловець Львівської залізниці на посаді електромеханіка, має регулярний дохід та в змозі сплачувати аліменти на її утримання та утримання сина.

13.11.2018 року від відповідачем на адресу суду надіслано відзив на позовну заяву, в якому значиться, що позов є не обґрунтованим, безпідставним та непідтвердженим доказами. Позивач без його згоди в супереч інтересам малолітньої дитини, перевезла дитину до м.Мукачево, та не виявила бажання пояснити причину такої своєї поведінки. Крім того, позивач наводить неправдиві відомості про те, що вона самостійно утримує дитину, так як він після пологів систематично провідував дружину, приносив продукти харчування та надавав їй грошові кошти на утримання дитини. Крім того, позивач обмежує його в спілкуванні з дитиною. З огляду на це просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Позивач ОСОБА_2 в підготовче судове засідання не зявилася. Від неї на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, де зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просять суд позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в підготовче судове засідання не зявився, про день та час слухання справи судом повідомлявся належним чином. Подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності де зазначив, що позовні вимоги визнає частково, не заперечує щодо стягнення з нього на користь позивача аліментів в розмірі 1000 гривень на утримання дитини, щодо стягнення з нього аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох річного віку заперечує. Крім цього, зазначив, що не заперечує щодо ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв'язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті без фіксування судового процесу.

Дослідивши письмові матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які на свій розсуд розпоряджаються процесуальними правами, реалізують право на судовий захист; кожна сторона зобов'язана належно довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, обов'язок доказування позову лежить на позивачеві; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; зловживання процесуальними правами недопустиме (ст. 20 ч. 1 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 44, 76-82 ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення ( ст. 77 ч. 2 ЦПК України). Про задоволення позову рішення може бути прийняте лише за умови обґрунтованості та доведеності позовних вимог ( ст.ст. 89, 263-265 ЦПК України).

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 18.07.2017 року укладено шлюб у виконкомі Вербязької сільської ради Закарпатської області, актовий запис № 3 (свідоцтво про шлюб Серії І ФМ № 148256 видане 18.07.2017 року).

Встановлено та підтверджується документально, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який перебуває на утриманні матері та проживає разом з нею (а.с.7, 8).

Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесіє Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989p., батько (- ки) або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення знайшло своє відображення в українському законодавстві. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч.2 ст.51 Конституції України) закріплюється в сімейному законодавстві (ст. 180 СК України).

Відповідно із ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно до ч. 1 ст. 184 СК України і роз'яснень, викладених в пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № З «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів», якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі; вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно довідки № 54-9/5 від 13.11.2018 року, ОСОБА_3 дійсно працював у виробничому структурному підрозділі «Мукачівська дистанція Сигналізації і звязку» Регіональна філія «Львівська залізниця» з 06.10.2014 року на посаді електромеханіка бригади з обслуговування пристроїв сигналізації, централізації та блокування. Звільнений з роботи за угодою сторін з 10.08.2018 року (а.с.42).

Як вбачається з довідки № 1405 від 14.11.2018 року виданої виконавчим комітетом Вербязької сільської ради ОСОБА_3 за період з 11.08.2018 року по теперішній час ніде не працював (а.с.44).

При прийнятті рішення щодо розміру аліментів суд виходить з прожиткового мінімуму для дитини встановленого Законом України «Пpo Державний бюджeт на 2018 рік», який на період з 01 липня по 30 листопада 2018 року становить: для дитини віком до 6 років 1559 гpивень, для дитини віком від 6 до 18 років 1944 гpивень.

Законом України від 17.05.2017 № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» частину другу ст. 182 викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку».

Закон не містить вимоги визначення точного розміру аліментів суто як половини відповідного розміру прожиткового мінімуму на дитину, відповідні розміри прожиткового мінімуму є не абсолютними величинами (базою) для визначення розміру аліментів, а можуть слугувати лише певним орієнтиром при вирішенні питання, яким суд не зв'язаний з огляду на фактичні обставини справи, динаміку дійсних витрат тощо. Слід враховувати також, що за наявності для того підстав, істотної зміни обставин, законодавства тощо, сторони не позбавлені права ставити в подальшому питання про зміну розміру стягуваних аліментів, зміну способу стягнення, участь у додаткових витратах і т.ін.

Проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи позицію позивача, так і часткове визнання позову відповідачем, а також те, що відповідач є працездатним, здоровим чоловіком, офіційно не працевлаштований, на утриманні неповнолітніх дітей чи непрацездатних осіб немає, суд дійшов висновку, що позов в цій частині слід задовольнити та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1500 гривень щомісячно, що є співмірним з тим, що встановлений законом.

Інших обставин, які б давали підстави для стягнення аліментів у більшому чи меншому розмірі, судом не встановлено.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку, то суд констатує наступне:

Згідно ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Вирішуючи спір про розмір аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина, суд виходить з положень ч.1 ст.80 СК України, які передбачають можливість присудження за рішенням аліментів одному з подружжя у твердій грошові сумі другого з подружжя та враховує матеріальне становище платника аліментів, матеріальне становище одержувача аліментів (позивача), яка не працює у зв'язку з доглядом за дитиною і власних доходів не має, відповідач до 10.08.2018 року працював та отримував стабільний дохід, на даний час офіційно не працює, а від так, позивачем не доведено, що чоловік може надавати матеріальну допомогу на її утримання.

Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір.

Керуючись ст. ст. 12, 19, 81, 141, 263-265, 430 ЦПК України, ст.ст. 80, 84, 141, 180, 182, 183, 184, 191 СК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2, аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1500 (одна тисяча п'ятсот) гривень щомісячно, починаючи з 31 серпня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні вимоги про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2, аліментів на її утримання в розмірі 1500 (одна тисяча пятсот) гривень щомісячно, до досягнення сином три річного віку - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 704,80 (сімсот чотири гривні 80 копійок) гривні судового збору в дохід держави.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням п.15.5. Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 р.) через Мукачівський міськрайонний суд.

Позивач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканка АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого - с.Вербяж, вул.Зарічна, буд.33, Воловецького району, Закарпатської області, РНОКПП НОМЕР_2.

Повний текст складено 15 листопада 2018 року.

Головуюча Л.В. Курах