П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2018 року м. Київ

Справа № 756/2683/17

№ апеляційного провадження: № 22-ц/796/1666/2018

Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) - Невідомої Т.О.

суддів - Гаращенка Д.Р., Пікуль А.А.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу голови комісії з припинення Бойко О.В. в інтересах Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Києві на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 02 листопада 2017 року, ухвалене під головуванням судді Шевчука А.В., у справі за позовом Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Києві до ОСОБА_2, про стягнення надміру сплачених коштів,

в с т а н о в и в :

У лютому 2017 року Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві в особі начальника управління Н.Поротнікової звернулося з позовом до ОСОБА_2 про стягнення надміру виплачених коштів.

В обґрунтування заявлених вимог зазначено, щоОСОБА_2 перебуває на обліку у Центральному об'єднаному управління Пенсійного фонду України в м. Києві та згідно Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" отримує пенсію за віком.

Згідно листа Управління з координації та контролю за виплатою пенсій Головного управління ПФУ у м. Києві від 12.11.2015 року № 1206 у зв'язку із перерахунком пенсії відповідачу за період з 01.09.2015 року по 30.11.2015 року надміру виплачено грошові кошти у розмірі 252,72 грн.

Посилаючись на те, що відповідач добровільно не повернув надмірно виплачені йому кошти, просили суд стягнути з нього зазначену суму коштів.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 02.11.2017 року у задоволенні позовних вимог Центрального об'єднаного управління ПФУ у м. Києві до ОСОБА_2 про стягнення надміру виплачених коштів відмовлено.

Не погодившись із таким судовим рішенням, голова комісії з припинення Бойко О.В. в інтересах Центрального об'єднаного управління ПФУ у м. Києві, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Центрального об'єднаного управління ПФУ у м. Києві задовольнити.

Зазначав, що суд першої інстанції не урахував, що внаслідок рахункової помилки у ОСОБА_2 утворилася переплата пенсії у розмірі 252,72 грн., яку він відмовляється повернути, а тому надміру виплачена сума коштів, що є виключною державною власністю, підлягає стягненню відповідно до ст. ст. 326, 1212 ЦК України, як набута без достатньої правової підстави.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до п. 3 Розділу ХІІ (Прикінцеві та перехідні положення) Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402 - VІІІ апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Відповідно до п. 8, ч. 1 Розділу ХІІІ (Прикінцеві та перехідні положення) ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до п. 9 ч. 1 Розділу ХІІІ (Прикінцеві та перехідні положення) ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року,справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 перебуває на обліку у Центральному об'єднаному управлінні ПФУ у м. Києві та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Внаслідок рахункової помилки відповідачу за період з 01.09.2015 року по 03.11.2015 року надміру виплачено грошові кошти у розмірі 252,72 грн.

02.12.2015 року позивач направив відповідачу лист № 22729/06 з пропозицією внести переплату пенсії за період з 01.09.2015 року по 30.11.2015 року в сумі 252,72 грн. у добровільному порядку. Проте, ОСОБА_2 ніяким чином не відреагував на пропозицію позивача.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог Центрального об'єднаного управління ПФУ у м. Києві, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних доказів (висновки ревізії, акти перевірок чи службового розслідування), по інформації яких можна було б відстежити шлях та причину виникнення помилки при нарахуванні пенсії. Також, не доведений той факт, що перерахування пенсії сталося з причин, пов'язаних з рахунковою помилкою або, що суми пенсій виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера, а відтак вважав позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Такий висновок суду першої інстанції ґрунтується на матеріалах справи та вимогах закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Частиною 1 статті 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання територіальними органами Пенсійного фонду України сум переплат пенсій, що є безнадійними до списання, визначений Порядком повернення сум пенсії, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсії, що є безнадійними до стягнення, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України № 6-4 від 21.03.2003, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України від 15.05.2003 № 374/7695 (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пенсійного фонду № 25-3 від 25.11.2014).

Згідно п. 3 цього Порядку повернення коштів проводиться відповідно до ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у випадках виявлення подання громадянами недостовірних відомостей про заробітну плату чи інший дохід, стаж роботи, несвоєчасного подання відомостей про зміну у складі сім'ї тощо.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не урахував положення статті 1212 ЦК України, якою передбачено обов'язок особи, яка набула майно без достатньої правової підстави, повернути його потерпілому та, що сума надміру виплачених коштів відповідачу є виключно переплатою, а не пенсією і підлягає стягненню відповідно до ст.ст. 326, 1212 ЦК України є непереконливими з огляду на наступне.

Згідно із ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Разом з тим, відповідно до ст. 1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Положення статті 1215 ЦК України мають застосовуватися з урахуванням положень ст. 103 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» та ст. 50 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», що є спеціальною нормою.

Відповідно до даної норми суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. Аналогічні положення також містяться і у ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Отже, повернення надмірно сплачених сум пенсій передбачає стягнення зазначених сум лише у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, а саме, через зловживання, зокрема, у випадку надання недостовірної інформації або взагалі ненадання відповідної інформації.

При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються (постанова Верховного Суду України від 02 липня 2014 року № 6-91цс14).

Пунктом 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року встановлено, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Аналогічний висновок також міститься у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки», у справі «Ґаші проти Хорватії» та у справі «Трґо проти Хорватії» (постанова від 05.02.2018 року у справі № 556/1231/17).

Доказів на підтвердження того, що переплата пенсії відбувалася у зв'язку з рахунковою помилкою і недобросовісною поведінкою відповідача Центральне об'єднане управління ПФУ у м. Києві не надало, а тому суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні позову.

Отже, суд першої інстанції всебічно і об'єктивно дослідив всі обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й постановив рішення, що відповідає вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, по суті є викладенням заявлених позовних вимог, яким вже надана належна правова оцінка в оскаржуваному рішенні.

За правилами ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норма матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, дана вірна оцінка наявним у матеріалах справи доказам, а тому підстави для скасування оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Києві залишити без задоволення, а рішення Оболонського районного суду міста Києва від 02 листопада 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Т.О.Невідома

Судді: Д.Р.Гаращенко

А.А.Пікуль