Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К РА Ї Н И

Єд. унік. № 243/3066/18

Провадження № 2-о/243/440/2018

18 квітня 2018 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді - Старовецького В.І.,

за участю: секретаря судового засідання - Каліух К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Словянського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за заявою ОСОБА_1, за участю заінтересованої особи: ОСОБА_2 районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, про встановлення факту смерті, -

В С Т А Н О В И В:

17 квітня 2018 року до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення факту смерті.

В обґрунтування заявлених вимог заявниця посилається на те, що 02 березня 2018 року в м. Донецьк померла її мати ОСОБА_3, про що свідчать лікарське свідоцтво про смерть, довідка про причину смерті, та свідоцтво про смерть, видані на тимчасово окупованій території України. Оскільки ця територія є окупованою, то документи не мають юридичної сили і факт смерті матері потребує встановлення в судовому порядку для подальшого оформлення свідоцтва про смерть встановленого державного зразка, тому заявниця просить суд встановити факт того, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка м. Семипалатинськ, громадянка України, померла 02 березня 2018 року в м. Донецьк.

Заявниця ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, у судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву з проханням розгляд справи проводити у її відсутності, вимоги заяви задовольнити (а.с.18).

Представник заінтересованої особи ОСОБА_2 районного ВДРАЦС в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву з проханням розгляд справи проводити у його відсутності, рішення ухвалити відповідно до вимог діючого законодавства.

Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та надані суду докази, суд приходить до переконання, що заявлені вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Відповідно до роз`яснень, викладених в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вих. № 9-1129/0/4-16 від 15.04.2016 року «Про застосування положень статті 257-1 ЦПК України»

заяви про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України за змістом ст. 317 ЦПК України можуть бути подані за місцем проживання (перебування) заявника до суду за межами тимчасово окупованої території України на підставі звернення до суду чоловіка/дружини померлої особи.

Згідно із свідоцтвом про народження заявниці серія: І-ЖВ № 288683, вона народилась 01 січня 1967 року, та мала дівоче прізвище Манакова. Її матірю в свідоцтві записана ОСОБА_3 (а.с. 7).

Згідно із свідоцтвом про укладення шлюбу серія V-НО № 378882, 20 листопада 1988 року заявниця уклала шлюб із ОСОБА_4, та здобула таким чином прізвище ОСОБА_4 (а.с. 8).

Згідно із лікарським свідоцтвом про смерть № 66 від 02 квітня 2018 року, та довідкою про причину смерті до форми № 106/у № 66 від 02 квітня 2018 року, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, померла 02 березня 2018 року у віці 80 років, в м. Донецьк. Причиною смерті стала хронічна судинно-мозкова недостатність ІІІ ст. церебральний атеросклероз з гіпертензією (а.с. 10).

Згідно із свідоцтвом про смерть № 096181 виданим 03 березня 2018 року Ленінським ВДРАЦС м. Донецьк, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, померла 02 березня 2018 року у віці 80 років, в м. Донецьк (а.с. 11).

Згідно із свідоцтвом про поховання, виданим Ленінським ВДРАЦС м. Донецьк, 03 березня 2018 року на ділянці № 3 кладовища «Донецкое море» була похована ОСОБА_3 (а.с. 12)

Згідно із відмовою у проведенні державної реєстрації смерті ОСОБА_2 районного ВДРАЦСГоловного територіального управління юстиції у Донецькій області № 985/15.23-19 від 17 квітня 2018 року, у проведенні реєстрації смерті ОСОБА_3 було відмовлено, у звязку із тим, що на підтвердження її смерті було предявлено документи, видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження (а.с. 14).

Відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року № 1207-VII, будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий цими органами та/або особами, є недійсним і не створює правових наслідків.

Під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України судом береться до уваги практика Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права.

У справі «Кіпр проти Туреччини» ЄСПЛ зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), висновок ЄСПЛ слід розуміти у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території.

Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей, шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території.

З урахуванням вищенаведеного, суд не має підстав ставити під сумнів у сукупності із наданими доказами достовірність та правдивість фактів, повідомлених заявницею та підтверджених наданими письмовими доказами, стосовно того, що її матір ОСОБА_3 померла 02 березня 2018 року в м. Донецьк.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

За приписами ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України та розглядаються невідкладно.

Відповідно до абзацу першого п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» з наступними змінами та доповненнями, заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті.

Заявник зобовязаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.

Заявниця зверталась до ОСОБА_2 районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області із відповідною заявою, втім останній, було відмовлено у проведенні реєстрації смерті матері з тих підстав, що представлені на підтвердження смерті ОСОБА_3 документи видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Задоволення заяви ОСОБА_1 має для неї юридичне значення, оскільки породжує для неї правові наслідки отримання свідоцтва про смерть ОСОБА_3 встановленого зразка у відділі ДРАЦС на території підконтрольній державній владі України, та оформлення спадкових прав після смерті матері.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що заявниця є звільненою від сплати судового збору при зверненні до суду із вказаною заявою, судовий збір у даній справі має бути компенсований за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що заявлені вимоги про встановлення факту смерті ОСОБА_3 підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 317 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.

Враховуючи, що м. Донецьк є тимчасово окупованою територією України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання цього рішення суду.

На підставі наведено, керуючись статтями 4, 76-81, 258, 259, 264, 265, 268, 315, 317, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1, за участю заінтересованої особи: ОСОБА_2 районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, про встановлення факту смерті задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка м. Семипалатинськ, громадянка України, померла 02 березня 2018 року в України в місті Донецьк, причина смерті - хронічна судинно-мозкова недостатність ІІІ ст. церебральний атеросклероз з гіпертензією.

Визнати датою смерті ОСОБА_3 - 02 березня 2018 року, місце смерті місто Донецьк, Україна.

Судовий збір компенсувати за рахунок держави.

Рішення відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України підлягає негайному виконанню.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Донецької області через Словянський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Рішення складене та підписане у нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі.

Суддя Словянського

міськрайонного суду ОСОБА_5