Справа № 175/18/18
Провадження № 2/175/10/18
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

11 квітня 2018 pоку смт. Слобожанське

Суддя Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області Новік Л.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 третя особа Управління державної реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Служба у справах дітей Дніпровської районної державної адміністрації про визначення порядку користування жилим приміщенням,

в с т а н о в и в :

03 січня 2018 року до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 третя особа Управління державної реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Служба у справах дітей Дніпровської районної державної адміністрації про визначення порядку користування жилим приміщенням.

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист (стаття 55) та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (стаття 124), а статтею 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суди загальної юрисдикції спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Суди мають враховувати, що забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Проте, вирішуючи питання про відкриття провадження по справі, суди повинні перевірити відповідність вимог, з якими заявник звертається до суду для захисту, а також дотримання ним вимог, передбачених статтями 175-177 ЦПК України.

30 січня 2018 року ухвалою суду позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 третя особа Управління державної реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Служба у справах дітей Дніпровської районної державної адміністрації про визначення порядку користування жилим приміщеннямбез руху та надано строк для усунення недоліків.

Проте позивачем не усунено недоліки вказані в ухвалі суду від 30 січня 2018 року.

Відповідно до ч.3 ст.185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони чи обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (Рішення Суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 р.).

З рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого Королівства» від 28.10.1998р. та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001р. вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Із зазначеного слідує, що повернення позовної заяви у відповідності до ст.185 ЦПК України не є порушенням права на справедливий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки, відповідно до ч.7 ст.185 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Оскільки позивач не усунув недоліки позовної заяви у повному обсязі, суддя приходить до висновку про повернення позовної заяви позивачу.

Також, суд роз'яснює позивачу про те, що відповідно до ч.7 ст.185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 55, 124 Конституції України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 175, 177, 185 ЦПК України, Закону України «Про судоустрій і статус суддів», Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», Закону України «Про судовий збір», -

п о с т а н о в и в :

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 третя особа Управління державної реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Служба у справах дітей Дніпровської районної державної адміністрації про визначення порядку користування жилим приміщенням - вважати неподаною та повернути позивачу.

Позивачу роз'яснити, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційний суд Дніпропетровської області протягом пятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали шляхом подання апеляційної скарги через даний місцевий суд.

Суддя Л.М. Новік