АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

27 березня 2018 року

м. Харків

справа № 639/2998/17

провадження № 22-ц-/790/283/18

Апеляційний суд Харківської області в складі колегії:

головуючого - Сащенко І.С.

суддів - Коваленко І.П., Овсяннікової А.І.,

за участю секретаря Бойко А. О.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1,

відповідач ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Жовтневого районного суду міста Харкова від 27 червня 2017 року (суддя Труханович В.В.)

по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири,-

встановив:

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири.

В обґрунтування вимог зазначав, що йому на праві власності належить квартира АДРЕСА_1. 16.12.2016 року ним було виявлено ознаки затоплення квартири з розташованої на поверх вище квартири за номером 8, в якій проживає ОСОБА_2 Факт залиття квартири та обсяг пошкодженого майна було зафіксовано в акті від 20.01.2017 року, який було складено комісією КП «Жилкомсервіс». Для усунення наслідків залиття квартири необхідно проведення ремонтних робіт, для придбання матеріалів (шпалерів, клею, ламінату та ін.) та проведення робіт необхідні кошти, суму яких він визначив самостійно.

Просив стягнути з відповідачки матеріальну шкоду у розмірі 22 006,49 грн.

В судовому засіданні позивач вимоги підтримав.

Відповідач заперечувала проти позовних вимог.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Харкова від 27.06.2017 року в задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі. При цьому посилається на неповне з`ясування судом обставин справи, що мають значення для справи; порушення норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що суд не врахував доказів, які містять інформацію про розмір збитків, а саме, фотографії дійсної ринкової вартості матеріалів, які необхідно закупити для проведення ремонту в квартирі після її залиття.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з'явилися, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що ним не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували винність і протиправність дій відповідача та причинний зв'язок між протиправною поведінкою і шкодою.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 07.06.2013 року є власником квартири АДРЕСА_1, відповідач ОСОБА_2 проживає в квартирі №8 за тією ж адресою.

З акту КП «Жилкомсервіс» від 20.01.2017 року вбачається, що комісією було встановлено факт залиття кімнати, коридору та кухні квартири АДРЕСА_1 (а.с.11).

Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Наведене свідчить про те, що цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди (такі правові висновки викладені і в ухвалах ВССУ від 30 листопада 2016 року у справі № 760/15560/15-ц; від 7 червня 2017 року у справі № 638/3357/15-ц; від 9 серпня 2017 року у справі № 208/5292/14-а).

В акті від 20.01.2017 року зазначено, що залиття квартири відбулося імовірно з вище розташованої квартири, однак причина залиття не встановлена.

Доводи апеляційної скарги, про те що судом першої інстанції не враховано надані докази, а саме фотографії, які містять інформацію про розмір заподіяних збитків, дійсну ринкову вартість матеріалів, які необхідно закупити для проведення ремонту в квартирі після її залиття, судовою колегією не приймаються.

Відповідно до ч.3 та ч.4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Належним доказом розміру матеріальної шкоди може слугувати, наприклад, висновок експертизи, кошторис складений відповідною будівельною організацією (зазначені висновки містяться в ухвалах ВССУ від 16 листопада 2016р. у справі № 644/11576/15-ц; від 31 травня 2017 року у справі № 761/10016/13-ц; від 17 серпня 2017 у справі № 667/8086/15-ц).

Відповідно до вимог частини першої ст. 103 Цивільного процесуального кодексу України суд призначає експертизу у справі для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 07.11.2017 року було задоволено клопотання ОСОБА_1 та призначено по справі судову товарознавчу експертизу для встановлення розміру збитків, проте Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. Засл.проф. М.С. Бокаріуса справу було повернуто до суду без виконання, у зв'язку з відсутністю оплати за проведення експертизи.

За таких обставин суд обґрунтовано відмовив у задоволенні позову, посилаючись на недоведеність позовних вимог і відсутність для їх задоволення будь-яких правових підстав.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав для скасування рішення і задоволення позову.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо судом першої інстанції ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 268, п. 1 ч. 1 ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, судова колегія,

постановив:

Апеляційну скаргуОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду міста Харкова від 27 червня 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 28 березня 2018 року.

Головуючий І.С. Сащенко

Судді А.І. Овсяннікова

І.П. Коваленко