Єдиний унікальний номер 243/858/18 Номер провадження 22-ц/775/694/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2018 року м. Бахмут

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Канурної О.Д.,

суддів: Мальованого Ю.М., Космачевської Т.В.

за участю секретаря Кіпрік Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 05 березня 2018 року, ухваленого судом у складі головуючого судді Хаустової Т.А. у місті Слов'янську, в справі номер 243/858/18, за позовною заявою ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Департамент державної виконавчої служби України про стягнення заборгованості по заробітній платі,

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2018 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до Державної казначейської служби України, третя особа без самостійних вимог - Департамент державної виконавчої служби України, про стягнення заборгованості по заробітній платі.

В обґрунтування позову посилалася на те, що вона працювала машиністом теплового щита ТЕЦ у ВАТ «Содовий завод» з 20 вересня 1960 року по 01 квітня 2002 року включно.

Рішенням Слов'янського міського суду від 03 жовтня 1997 року стягнуто з ВАТ «Содовий завод» на її користь заборгованість по заробітній платі у сумі 712 грн. 97 коп.

Виконавчий лист за рішенням Слов'янського міського суду було своєчасно надано до Слов'янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби та він був взятий до виконання, але рішення суду виконане лише 05 лютого 2015 року.

Індексація заробітної плати при виплаті заборгованості по заробітній платі не була нарахована та виплачена.

24 січня 2013 року нею одержано листа № 11-05-00801 Фонду Державного майна України в Донецькій області, відповідно до якого станом на 01 січня 2013 року у Реєстрі державних корпоративних прав по Донецькій області обліковується державний пакет акцій у розмірі 100 % статутного капіталу ВАТ «Содовий завод».

10 вересня 2013 року колектив працівників ВАТ «Содовий завод» звернувся зі скаргою на невиконання рішень Слов'янського міськрайонного суду до Президента України.

07 жовтня 2013 року отримана відповідь з Прокуратури Донецької області, відповідно до якої їх колективна скарга направлена до Головного Управління юстиції в Донецькій області за належністю.

18 жовтня 2013 року одержано лист від Державної виконавчої служби України на ім'я ОСОБА_2 (для інформування інших), відповідно до якого постановою господарського суду Донецької області від 04 вересня 2003 року ВАТ «Содовий завод» визнано банкрутом.

Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 08 серпня 2016 року стягнуто з ВАТ «Содовий завод» на її користь індексацію заробітної плати у сумі 4174,37 грн.

Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 28 вересня 2016 року стягнуто з ВАТ «Содовий завод» на її користь індексацію заробітної плати у сумі 3457,63 грн.

Виконавчі листи за рішеннями суду булу передані в ліквідаційну комісію ВАТ «Содовий завод» та взяті до виконання.

У жовтні 2016 року вона отримала довідку ліквідатора про те, що виконати вказані рішення суду не має можливості, оскільки у цілому заборгованість по заробітній платі станом на 01.10.2016 року складає 4071,00 тис. грн.

Позивачка вважає, що за весь час державні органи не вжили заходів щодо сплати заборгованості із заробітної плати та виконання рішень суду, не припинили порушення її права власності протягом тривалого часу. Виплату заборгованості по заробітній платі вона чекає більше десяти років та за цей час інфляція поглинула нараховану заробітну плату.

Позивачка просила суд стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України на її користь заборгованість по заробітній платі, індексацію заробітної плати у сумі 7632,00 грн.

Заочним рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 05 березня 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Департамент державної виконавчої служби України про стягнення заборгованості по заробітній платі, відмовлено.

Із вказаним заочним рішенням суду не погодилася позивач ОСОБА_1 та подала апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги позивачка посилається на те, що рішення суду першої інстанції є неправильним, необґрунтованим і таким, яке підлягає скасуванню.

Позивачка просить апеляційний суд заочне рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 05 березня 2018 року скасувати і винести нове рішення, яким стягнути з Держави Україна в особі Державного казначейства України індексацію заробітної плати у сумі 7632,00 грн.

В судове засідання апеляційного суду позивачка ОСОБА_1 не з'явилася, хоча своєчасно і належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 57).

В судове засідання апеляційного суду представник відповідача - Державної казначейської служби України не з'явився, хоча своєчасно і належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, що підтверджується телефонограмою, зареєстрованою в журналі телефонограм за № 367 (а.с. 53).

Заслухавши суддю - доповідача, вислухавши пояснення представника Департаменту державної виконавчої служби України, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 статті 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачка ОСОБА_1 працювала машиністом теплового шита у ВАТ «Содовий завод» з 20 вересня 1960 року по 01 квітня 2002 року включно.

Згідно рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 08 серпня 2016 року з ВАТ «Содовий завод» стягнуто на користь ОСОБА_1 індексацію заробітної плати в розмірі 4174 грн. 37 коп.

Відповідно до рішення Слов'янського міськрайонного суду від 28 вересня 2016 року з ВАТ «Содовий завод» стягнуто на користь ОСОБА_1 індексацію заробітної плати у сумі 3457 грн. 63 коп.

З листа регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області № 11-05-00801 від 24 січня 2013 року вбачається, що станом на 01 січня 2013 року у Реєстрі державних корпоративних прав по Донецькій області обліковується державний пакет акцій у розмірі 100% статутного капіталу ВАТ «Содовий завод».

Відповідно до повідомлення Головного Управління Юстиції у Донецькій області № К-326-3992 від 18 жовтня 2013 року вбачається, що Постановою господарського суду Донецької області від 04 вересня 2003 року 5/174Б Відкрите акціонерне товариство «Содовий завод» визнано банкрутом.

Частиною 1 статті 619 ЦК України передбачено, що договором або законом може бути передбачена поряд із відповідальністю боржника додаткова (субсидіарна) відповідальність іншої особи.

Згідно із ч. 1 ст. 176 ЦК України, Держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади не відповідають за зобов'язаннями створених ними юридичних осіб, крім випадків, встановлених законом.

Як вбачається із ч. 3 ст. 96 ЦК України, учасник (засновник) юридичної особи не відповідає за зобов'язаннями юридичної особи, а юридична особа не відповідає за зобов'язаннями її учасника (засновника), крім випадків, встановлених установчими документами та законом.

Засновником ВАТ «Содовий завод» є держава в особі Фонду Державного майна України.

Отже органом, уповноваженим управляти корпоративними правами держави, є Регіональне відділення Фонду державного майна України по Донецькій області.

Як вбачається із частини 2 статті 152 ЦК України, акціонерне товариство самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями усім своїм майном. Акціонери не відповідають за зобов'язаннями товариства і несуть ризик збитків, пов'язаних з діяльністю товариства, у межах вартості акцій, що їм належать (крім випадків, установлених законом).

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позов подано до Державної казначейської служби України, яка не є засновником ВАТ «Содовий завод» і за своїми повноваженнями не має права самостійно розпоряджатися державними коштами.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є державні підприємства, установа, організація.

Частиною 2 статті 167 ЦК України передбачено, що держава може створювати юридичні особи публічного права (державні підприємства, навчальні заклади тощо) у випадках та в порядку, встановлених Конституцією України та законом.

Згідно з частиною другою та третьою статті 167 ЦК України держава може створювати юридичні особи публічного права (державні підприємства, навчальні заклади тощо) у випадках та в порядку, встановлених Конституцією України та законом.

Як вбачається із частини 3 вказаної вище статті, Держава може створювати юридичні особи приватного права (підприємницькі товариства тощо), брати участь в їх діяльності на загальних підставах, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 81 ЦК України, юридична особа приватного права створюється на підставі установчих документів відповідно до статті 87 цього Кодексу. Юридична особа публічного права створюється розпорядчим актом Президента України, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування. Порядок утворення і правовий статус юридичних осіб публічного права встановлюється Конституцією України та законом.

Висновок суду першої інстанції про те, що Відкрите акціонерне товариство «Содовий завод» не являється юридичною особою публічного права (державним підприємством), тому положення Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» щодо гарантування державою виконання рішення суду про стягнення грошових коштів з боржника - державного підприємства на спірні правовідносини не поширюється, є законним.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що відповідно до частини 2 статті 619 ЦК України, кредитор може пред'явити вимогу в повному обсязі до особи, яка несе субсидіарну відповідальність і такою особою треба вважати Державну казначейську службу України, є безпідставними, оскільки як вбачається із частини 3 статті 96 ЦК України, учасник (засновник) юридичної особи не відповідає за зобов'язаннями юридичної особи, а юридична особа не відповідає за зобов'язаннями її учасника (засновника), крім випадків, встановлених установчими документами та законом.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 року № 215, основними завданнями Казначейства є реалізація державної політики у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів. Казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунка, відкритого у Національному банку і таке інше. Казначейство є юридичною особою публічного права, має самостійний баланс, печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, власні бланки, рахунки в Казначействі і банках. Тобто Казначейство виступає від власного імені, самостійно відповідає за власними зобов'язаннями і є окремим учасником цивільних відносин відповідно до ч.1 ст. 2 ЦК України.

Відповідно до положень частини 2 статті 152 ЦК України акціонерне товариство самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями усім своїм майном.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що відповідно до частини 1 ст. 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація; юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства, апеляційний суд не бере до уваги, оскільки частиною 1 статті 4 вказаного вище Закону передбачено, що виконання рішень суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи здійснюється в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження», з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, правильно встановив обставини справи та відповідні їм правовідносини, наданим доказам дав правильну правову оцінку і обґрунтовано у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову.

Ніяких нових обставин, які не були предметом дослідження в суді першої інстанції та давали б підстави для проведення апеляційним судом переоцінки, зробленої судом першої інстанції, в апеляційному суді не наведено та нових доказів не надано.

Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи та є безумовними для скасування чи зміни рішення, у справі не встановлено.

На підставі вищевикладеного, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 05 березня 2018 року і задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 немає.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 05 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повний текст постанови складений 19 квітня 2018 року

Суддя О.Д.Канурна