Справа №639/7622/17
Провадження №2/639/622/18
22 березня 2018 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Баркової Н.В.,
за участю секретаря Тіщенко А.О.,
за участю представника позивача адвоката ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у здійсненні права власності, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
До Жовтневого районного суду м. Харкова надійшла позовна заява, яка в подальшому була уточнена, від позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 до відповідача ОСОБА_4, в якій позивачі просять усунути перешкоди у здійсненні ними права власності, визнавши ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивачі посилаються на те, що ОСОБА_2 (2/3 частки в праві власності), та її донька - ОСОБА_3 (1/3 частка в праві власності) є співвласниками квартири, розташованої за адресою: м. Харків, КатерининськаАДРЕСА_2. Право власності на квартиру підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 03.09.1999 р. реєстраційний №6-99-190091, свідоцтвом про право на спадщину за законом від 09.04.2003 року реєстраційний №2-207. Відповідач по справі зареєстрований в квартирі за адресою: м. Харків, КатерининськаАДРЕСА_2 з 17 жовтня 2006 року, проте вже більше шести років він не проживає у даній квартирі, не сплачує комунальних послуг та не бере участі у її утриманні. З цього часу жодних відомостей про себе він не повідомляв. Як вказують позивачі, звернутися до відповідача з вимогою про добровільне зняття з реєстрації з належної їм квартири не є можливим, оскільки не відомо місце його знаходження. Позивачі позбавлені можливості вільно користуватися та розпоряджатися належним їм майном та вимушені сплачувати додаткові комунальні послуги, у звязку з чим останні, посилаючись на норми ЦК України, звернулись до суду з даним позовом.
Ухвалою суду від 07.02.2018 року справа призначена до судового розгляду по суті і задоволено клопотання позивачів про виклик свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6
В судовому засіданні позивачі ОСОБА_2 та представник позивача ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_1 позов підтримали, просили задовольнити, посилаючись на викладені в ньому обставини.
Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідно до ст. 128 ЦПК України відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не надав, у звязку з чим на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 22.03.2018 року проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.
В судовому засіданні на підставі досліджений доказів, встановлені такі фактичні обставини і визначений зміст спірних правовідносин.
Згідно з копії свідоцтва про право власності на житло від 03.09.1999 року за №6-99-190091 ОСОБА_7, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зазначені власниками квартири АДРЕСА_3 на праві спільної сумісної власності (а.с. 6).
Відповідно до копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 28.07.2003 року, серія ВАА №143854, за ОСОБА_2, на підставі свідоцтва про право на спадщину за №2-207 від 09.04.2003 року зареєструвано право власності на 1/3 частину 3-х кімнатної квартири АДРЕСА_5 (а.с. 9).
Вулиця Примакова у м. Харкові перейменована на вул. Катерининську, що вбачається з копії рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 20.11.2017 №12/15 «Про перейменування обєктів топоніміки міста Харкова» (а.с.5).
Згідно з копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого 16.11.2017 року, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 належить на праві спільної сумісної власності 2/3 частки квартири АДРЕСА_6, а 1/3 частина вищевказаної квартири належить ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності (а.с.7, 10).
З довідки від 21.11.2017 року, виданої ОСОБА_3 дільницею №66 КП «Жилкомсервіс» вбачається, що в приватизованій квартирі АДРЕСА_7 зареєстровані 3 особи: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 - власник, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, - дочка, та з 17.10.2006 року - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 4). Зазначені дані не суперечать інформаційній довідці з Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання, наданої 04.01.2018 року на запит суду про реєстрацію ОСОБА_4 за вищевказаною адресою (а.с.16).
В судовому засіданні свідки ОСОБА_6, яка доводиться подругою позивачу ОСОБА_2, та свідок ОСОБА_10, який товаришував з відповідачем ОСОБА_4, підтвердили, що декілька років не бачили відповідача за адресою його реєстрації, де також відсутні і речі відповідача, при цьому останній на є членом родини позивачів.
Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (пункт другий вказаної статті). Право приватної власності, згідно частини четвертої наведеної статті Основного закону України, є непорушним.
Зазначені положення кореспондуються з вимогами статті 319 Цивільного кодексу України, відповідно до якої власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною першою статті 321 вказаного кодексу визначено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997 року відповідно до Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Так, в судовому засіданні встановлено, що власники квартири позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мають певні перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження квартирою №31 в будинку №43 по вул. Катерининській в м. Харкові, їх право порушено, оскільки реєстрація місця проживання відповідача ОСОБА_4 за даною адресою тягне додаткові витрати з боку позивачів по сплаті за комунальні послуги та витрати на утримання квартири. При цьому ОСОБА_4 не має права власності на вищевказану квартиру, не є членом родини позивачів і не проживає декілька років за вказаною адресою, в судове засідання не зявився та протилежного не довів, у звязку з чим суд приходить до висновку про наявність законних підстав для визнання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі №31 будинку №43 по Катерининській (Примакова) в м. Харкові.
Відповідно до абзацу 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла.
Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.
Враховуючи наведене, відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» на підставі судового рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням органом реєстрації зняття з реєстрації особи проводиться без додаткового ухвалення рішення суду.
У звязку з задоволенням позову на підставі вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачів підлягає стягненню сплачений судовий збір у сумі 640,00 грн. (а.с. 2).
На підставі викладеного і керуючись Конституцією України, ст. ст. 317, 319, 383, 391 ЦК України, Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» ст.ст. 4, 5, 13, 76-81, 133, 141, 263-265, 280-282, 353 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у здійсненні права власності, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Усунути перешкоди у здійсненні права власності ОСОБА_2, ОСОБА_3, визнавши ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_8.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2, ОСОБА_3 судовий збір у сумі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через Жовтневий районний суд м. Харкова до Апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачі:

-ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПН:НОМЕР_1, паспорт серії МК №552249, виданий Жовтневим РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 22.07.1997 року, проживає та зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6;

-ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН:НОМЕР_2, паспорт серії МК №552250, виданий Жовтневим РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 22.07.1997 року, проживає та зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7;

Відповідач: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7.

Повне рішення складено 04.04.2018 року.

Суддя Н.В.Баркова