Провадження № 2/243/1013/2018
Справа № 243/1502/18
РІШЕННЯ

І м е н е м У к р а ї н и

11 квітня 2018 року Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Кузнецова Р.В.,

при секретареві Малиновській І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Словянського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради Словянського району Донецької області про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В :

27 лютого 2018 року до Словянського міськрайонного суду Донецької області звернулась ОСОБА_1 із позовом до ОСОБА_2 міської ради Словянського району Донецької області про визнання права власності. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що їй на підставі договору дарування від 29 листопада 1989 року №792, посвідченого секретарем виконкому ОСОБА_2 селищної ради народних депутатів, на праві власності належить житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: Донецька область, Словянський район, м. Миколаївка, вул. Миколаївська (колишня - Свердлова), буд. 201. Право власності на нерухоме майно було зареєстроване у КП «БТІ» в порядку, передбаченому чинним на той час законодавством. Земельна ділянка під будинком також належить позивачці на праві власності, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю.

У процесі експлуатації будинку була збільшена його загальна та житлова площа, збудований сарай літ. «Ж», проте це будівництво відповідно до п. 3.2. «Інструкції про порядок проведення інвентаризації обєктів нерухомого майна», затвердженої наказом Держкомітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року № 127 не є самовільним і дозволу не потребує. Наведене підтверджується Довідкою про технічні характеристики об'єкту нерухомого майна № 170 від 10 грудня 2017 року.

На даний час оригінал вищевказаного договору дарування від 29 листопада 1989 року №792 є втраченим.

З метою отримання правовстановлюючого документа на житловий будинок, позивачка звернулась до відповідача та їй було видано архівну копію вказаного договору дарування, оскільки видати дублікат вказаного договору ОСОБА_2 міська рада не має повноважень.

Таким чином, виникла ситуація за якої позивачка позбавлена можливості здійснити державну реєстрацію свого права власності на нерухоме майно у встановленому законом порядку, у звязку із відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа, на підставі якого здійснюється така реєстрація.

У звязку із наведеним просила суд ухвалити рішення яким визнати за нею право власності на житловий будинок А-1 загальною площею 50,7 кв.м., житловою площею 34,5 кв.м., сарай Б, літню кухню В, погріб Г, сарай Д, сарай Ж, огорожу № 1-2, розташовані за адресою: Донецька область, Словянський район, м. Миколаївка, вул. Миколаївська (колишня - Свердлова), 201.

Позивачка ОСОБА_1, будучи належним чином повідомленою про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не зявилась, подала до суду заяву з проханням розгляд справи проводити у її відсутності, позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 міської ради Словянського району Донецької області ОСОБА_3, який діє на підставі довіреності № 09/02-09-14-1 від 03 січня 2018 року (а.с. 29), будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не зявився, засобами електронної пошти подав до суду заяву з проханням розгляд справи проводити у відсутності представника ОСОБА_4, рішення ухвалити згідно із вимогами діючого законодавства (а.с. 28, 28 з. б.).

Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд, в межах заявлених позовних вимог (ст. 13 ЦПК України) встановив наступне.

Згідно із повідомленням виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради № 03-14/208 від 13 березня 2008 року, за заявою позивачки від 13 березня 2008 року, відповідачем була видана архівна копія договору дарування житлового будинку з господарськими та побутовими будовами та спорудами розташованими за адресою: Донецька область, Словянський район, м. Миколаївка, вул. Свердлова, 201 (а.с. 8).

Згідно із вказаною архівною копією договору дарування від 29 листопада 1989 року зареєстрованого в реєстрі за №792, та посвідченого секретарем виконкому ОСОБА_2 селищної ради народних депутатів, позивачка ОСОБА_1 є власником житлового будинку позначеного на плані літ. А-1, з господарськими та побутовими будовами та спорудами: сарай Б, літня кухня В, погріб Г, сарай Д, що розташовані за адресою: Донецька область, Словянський район, м. Миколаївка, вул. Свердлова, 201 (а.с. 9-10).

Право власності на вказане нерухоме майно було зареєстроване за позивачкою в КП «БТІ» м. Слов'янська, що стверджується довідкою КП «БТІ» від 08 лютого 2018 року № 340-3/0.81/01, в якій також зазначено, що на підставі рішення ОСОБА_2 міської ради № 24-ІІІ-7 від 25 грудня 2015 року, назва вулиці «Свердлова» була змінена на ОСОБА_2 (а.с. 11).

Згідно із Державним актом на право приватної власності на землю серія ДН000201 від 25 березня 1998 року, позивачка є власником земельної ділянки площею 0,15 га розташованої за адресою: Донецька область, Словянський район, м. Миколаївка, вул. Свердлова, 201 (а.с. 12, 12 з.б.).

Згідно із довідкою № 170 від 10 грудня 2017 року, про технічні характеристики об'єкту нерухомого майна розташованого за адресою: Донецька область, Словянський район, м. Миколаївка, вул. Миколаївська, 201, загальна площа житлового будинку літ "А-1» збільшилась на 17,7 кв.м, а житлова площа збільшилась на 21,6 кв.м внаслідок будівництва прибудови літ "А-Г (яка була побудована до 05 серпня 1992 року), та в наслідок внутрішнього переобладнання, що згідно із п. 3.2 «Інструкції про порядок проведення інвентаризації обєктів нерухомого майна», затвердженої наказом Держкомітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року № 127, не є самовільним і дозволу не потребує.

Сарай літ «Ж» - побудований до 05 серпня 1992 року, що також згідно із п. 3.2 «Інструкції про порядок проведення інвентаризації об'єктів нерухомого майна», затвердженої наказом Держкомітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року № 127 не є самовільним і дозволу не потребує (а.с. 13).

За приписами ст. 319 ЦК України , власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України.

Згідно із ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно із розясненнями викладеними в Постанові Пленуму ВССУ від 07 лютого 2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що законом може бути встановлений інший момент (підстава) набуття права власності.

Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Приписами ст. 392 ЦК України встановлено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно із розясненнями викладеними в п. 37 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше.

Частина 1 ст. 55 Конституції України передбачає, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом, містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені чи порушуються, створені чи створюються перешкоди для їх реалізації чи мають місце інші обмеження прав і свобод.

Згідно із ч. 1 ст. 64 Основного Закону, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Аналіз досліджених у судовому засіданні доказів у своїй сукупності дозволяє суду дійти висновку, що позивачка на підставі договору дарування від 29 листопада 1989 року №792, посвідченого секретарем виконкому ОСОБА_2 селищної ради народних депутатів, набула право власності на житловий будинок з господарськими будовами і спорудами за адресою: Донецька область, Словянський район, м. Миколаївка, вул. Миколаївська (колишня - Свердлова), буд. 201, та зареєструвала своє право власності у порядку встановленому чинним на той час законодавством. На даний час позивачка позбавлена можливості здійснити державну реєстрацію свого права власності на нерухоме майно у встановленому законом порядку, оскільки оригінал правовстановлюючого документа (договору дарування) на підставі якого здійснюється така реєстрація втрачений, а видача його дубліката чинним законодавством не передбачена.

З огляду на викладене, аналізуючи норми діючого законодавства, суд приходить до висновку, слід визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок позначений в плані літ. А-1 загальною площею 50,7 кв.м., житловою площею 34,5 кв.м., з господарськими та побутовими будовами і спорудами: сарай Б, літню кухню В, погріб Г, сарай Д, сарай Ж, огорожу № 1-2, розташовані за адресою: Донецька область, Словянський район, м. Миколаївка, вул. Миколаївська (колишня - Свердлова), 201.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 15, 16, 25, 319, 321, 328, 392 ЦК України, ЗУ « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст.ст. 4, 12, 14, 81, 82, 89, 259, 263 265, 273 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради Словянського району Донецької області про визнання права власності задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженкою селища Миколаївка міста Словянська Донецької області, право власності на житловий будинок позначений в плані літ. А-1 загальною площею 50,7 кв.м., житловою площею 34,5 кв.м., з господарськими та побутовими будовами і спорудами: сарай - Б, літню кухню - В, погріб - Г, сарай - Д, сарай - Ж, огорожу № 1-2, розташовані за адресою: Донецька область, Словянський район, м. Миколаївка, вул. Миколаївська (колишня - Свердлова), 201.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Донецької області через Словянський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Словянського

міськрайонного суду ОСОБА_4