Провадження № 2/357/3934/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2018 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий суддя - Цукуров В.П.,

секретар судового засідання - Александрова А.С.,

за участю позивача - ОСОБА_1, відповідача - ОСОБА_2, представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Біла Церква Київської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів в порядку поділу спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів в порядку поділу спільного майна подружжя, посилаючись на наступні обставини.

Позивач перебував у шлюбі з відповідачем з 25.02.2017 року по 26.10.2018 рік. За час спільного проживання сторони набули спільні кошти, які були подаровані їм на весілля в розмірі 20 000,00 грн. та покладені відповідачем на депозит Білоцерківського відділення ПАТ «Укрсоцбанк». Виходячи з викладено, позивач просив в порядку поділу спільного майна подружжя стягнути з відповідача на його користь грошові кошти в сумі 10 000,00 грн.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Просив позов задовольнити. Додатково пояснив, що із пологового будинку він дитину не забирав, але деякий час (приблизно три місяці) з родиною все ж таки проживав та утримував її, доказів чого він надати не може. На цей час має заборгованість зі сплати аліментів на утримання дружини. При розгляді справи про стягнення аліментів відповідач пояснювала, що кошти були витрачені на лікування її батька, проте такі покази вона давала надавала як сторона у справі, не будучі попередженою про кримінальну відповідальність.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, надала суду відзив на позовну заяву, у задоволенні позовних вимог просила відмовити в повному обсязі. Пояснила суду, що дійсно 20 000,00 грн. було подаровано їм з позивачем на весілля. Ці кошти вона поклала на свій рахунок 02.03.2017 року, але пізніше знімала їх разом із її особистими грошами, які до цього зараховували їй на рахунок батьки. Всі ці гроші було витрачено на пологи, ліки, інші речі, необхідні для догляду за новородженою дитиною. Рахунок був закритий нею 30.01.2018 року. На її переконання, позивач заявив даний позов щоб змусити її відмовитися від його боргу зі сплати аліментів.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, зазначивши, що вони є безпідставними та необґрунтованими. Пояснила суду, що загальна сума витрат на дитину, які можна підтвердити документально, у той період склала 60091,00 грн., а також витрати на продукти, що купувалися на ринках. Звернула увагу, що остання сума була знята відповідачем з рахунку ще до розірвання шлюбу між сторонами. Наполягала на тому, що всі кошти були витрачені в інтересах та на потреби родини. Також вважала дії позивача з подачі даного позову зловживанням процесуальними правами.

Суд, дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення сторін приходить до висновку про те, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з наступних підстав.

Судом встановлені наступні обставини та зміст спірних правовідносин.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 позивач ОСОБА_1 перебував у шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 з 25.02.2017 року (а.с.8). У шлюбі у сторін народився син - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується відповідним свідоцтвом серії НОМЕР_4 (а.с.9). Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26.10.2018 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано (а.с.63).

За час спільного проживання сторони набули спільні кошти, які були подаровані їм на весілля в розмірі 20 000,00 грн. та покладені на депозит відповідача у Білоцерківському відділенні ПАТ «Укрсоцбанк» (а.с.22).

27.11.2017 року Білоцерківським міськрайонним судом ухвалено судовий наказ, яким стягнуто з позивача на утримання сина ОСОБА_4 аліменти в розмірі ? частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред'явлення заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття (а.с.64).

26.03.2018 року Білоцерківським міськрайонним судом стягнуто з ОСОБА_4 аліменти на утримання відповідача ОСОБА_2 в розмірі 1 000,00 грн. до досягнення дитиною ОСОБА_4 трирічного віку (а.с.65).

В серпні 2018 року державним виконавцем Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Київської області Головного територіального управління юстиції у Київської області відкрито виконавче провадження №56875989 (а.с.51, 69). Внаслідок невиконання позивачем рішення суду про стягнення аліментів, станом на 31.10.2018 року утворилась заборгованість по виплаті аліментів в сумі 9 412,43 грн., тому постановою державного виконавця Броварського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ Київської області від 27.08.2018 року було здійснено звернення стягнення на заробітну плату позивача ОСОБА_1 (а.с.52-54).

Вказані обставини сторонами у судовому засіданні не оспорювалися та вважаються доведеними.

Крім того, судом встановлено, що протягом тривалого часу сторони не підтримують шлюбні стосунки, відповідач залишив родину, фактично не з'явившись до пологового будинку забрати дитину та дружину. Спірні кошти дійсно були витрачені відповідачем до розірвання шлюбу з позивачем в інтересах родини, і в першу чергу - в інтересах новонародженої дитини. Вказані обставини підтверджуються як поясненнями сторін, так і належними письмовими доказами (а.с. 70-103).

У той же час, відповідно до ч.1 ст. 60 СК України, набуте подружжям за час шлюбу майно належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно із ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Крім того, статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до ч. 3 та ч. 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Також одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом (ст. 13 ЦПК України).

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів в порядку поділу спільного майна подружжя не доведені, не ґрунтуються ані на фактичних обставинах, ані на нормах права України. Спірні грошові кошти були витрачені в інтересах родини, в першу чергу на потреби новородженої дитини. Правових підстав для задоволення позову у суду немає. Позивачу необхідно відмовити повністю.

На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України у зв'язку з відмовою у задоволенні основних позовних вимог, не підлягають задоволенню й вимоги про покладення на відповідача судових витрат.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст.3, 12, 13, 76, 81, 141, 254, 263, 264-265, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 60,61,63 СК України, суд -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, місце проживання: АДРЕСА_1, РНОКПП: НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_4, місце проживання: АДРЕСА_2, РНОКПП: НОМЕР_2) про стягнення грошових коштів в порядку поділу спільного майна подружжя - відмовити повністю.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційну скаргу може бути подано до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Повне судове рішення складено 19.11.2018 року.

СуддяВ. П. Цукуров