Постанова

Іменем України

04 квітня 2018 року

м. Київ

справа № 482/27/17-ц

провадження № 61-1865св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

відповідач - публічне акціонерне товариство «Миколаївобленерго»,

відповідач - ОСОБА_4,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - Новоодеська міська рада Миколаївського району,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Апеляційного суду Миколаївської області у складі колегії суддів: Серебрякової Т. В., Галущенка О. І., Самчишиної Н. В., від 13 листопада 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до публічного акціонерного товариства «Миколаївобленерго» (далі - ПАТ «Миколаївобленерго»), ОСОБА_4 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - Новоодеська міська рада Миколаївського району про відшкодування майнової шкоди.

Позовна заява обґрунтована тим, що 20 вересня 2016 року біля міського пляжу у м. Нова Одеса Миколаївської області під час випасу корів стався обрив проводів лінії електропередач, власником яких є ПАТ «Миколаївобленерго», внаслідок чого від ураження електричним струмом загинула належна їй корова.

Посилаючись на викладені обставини та зважаючи на те, що тварина загинула у зв'язку із неналежним виконанням ПАТ «Миколаївобленерго» своїх обов'язків щодо утримання ліній електричних мереж, який у добровільному порядку відмовляється відшкодувати завдані їй збитки, ОСОБА_3 просила стягнути з ПАТ «Миколаївобленерго» 12 000,00 грн на відшкодування завданої майнової шкоди.

Рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області у складі судді Ітріна М. В. від 05 жовтня 2017 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Миколаївобленерго» на користь ОСОБА_3 компенсацію завданої майнової шкоди у розмірі 12 000,00 грн. У задоволенні іншої частини позову до ОСОБА_4 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що з вини ПАТ «Миколаївобленерго» позивачу завдано майнової шкоди, яку відповідач зобов'язаний компенсувати, виходячи із розміру середньої вартості корови червоної степової породи по сільськогосподарських господарствах Новоодеського району Миколаївської області та який ПАТ «Миколаївобленерго» не спростовано.

Рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 13 листопада 2017 рокурішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 05 жовтня 2017 року в частині часткового задоволення позову ОСОБА_3 і вирішення питання про розподіл судових витрат скасовано та ухвалено у цій частині нове рішення, яким у позові ОСОБА_3 відмовлено та вирішено питання про розподіл судових витрат. В іншій частині рішення місцевого суду залишено без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що факт загибелі корови позивача внаслідок ураження струмом та протиправної бездіяльності ПАТ «Миколаївобленерго» позивачем не доведено.

У грудні 2017 року ОСОБА_3 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій просить рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 13 листопада 2017 року скасувати, а рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 05 жовтня 2017 року залишити в силі, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована неправильним застосуванням судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Зокрема, заявник вказує на те, що факт загибелі належної їй тварини повністю підтверджений матеріалами справи, при цьому ПАТ «Миколаївобленерго» не доведено факт утримання ліній електропередач у місці загибелі корови у належному технічному стані, а недотримання вимог Закону України «Про ветеринарну медицину» не може бути підставою для відмови їй у позові.

Статтею 383 ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - ЦПК України), який набув чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до пункту 4 Перехідних положень ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У січні 2018 року вказану касаційну скаргу передано до Верховного Суду.

У березні 2018 року до Верховного Суду надійшов відзив ПАТ «Миколаївобленерго» на касаційну скаргу, в якому зазначено про те, що доводи позивача про загибель корови від ураження електричним струпом є припущеннями, оскільки її огляд ветеринаром не проводився; обрив проводів лінії передачі електричної мережі відбувся не внаслідок неналежного її утримання, а через несприятливі погодні умови, при цьому підприємством постійно проводиться її періодичний огляд, а підстав для позачергового огляду не було.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеними вимогам закону рішення суду апеляційної інстанції не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що у власності ОСОБА_3 станом на 20 вересня 2016 року була корова за кличкою «Дунька», віком 6 років, породи червона степова (а. с. 8).

Згідно із висновком дільничного офіцера поліції Новоодеського відділу поліції головного управління Національної поліції в Миколаївській області, 20 вересня 2016 року, близько 17:00 год, біля міського пляжу у м. Нова Одеса Миколаївської області під час випасу корів стався обрив проводу лінії електропередач, унаслідок чого від ураження електричним струмом вбито дві корови, одна з яких належить позивачу (а. с. 5).

Крім того, судом встановлено і сторонами не оспорюється, що власником електромережі, що проходить у м. Нова Одеса Миколаївської області є ПАТ «Миколаївобленерго».

Відповідно до даних оперативного журналу Новоодеської філії ПАТ «Миколаївобленерго» № 250 від 11 серпня 2016 року філією 20 вересня 2016 року отримано повідомлення про те, що на території Новоодеського міського пляжу стався зрив ізолятора 0,4 кВ, провід сильно провис і від ураження електроструму вбило дві корови (а. с. 26-27).

Вищевказані обставини, крім наявних у матеріалах справи фотознімків з місця події (а. с. 51-55), також були підтверджені допитаними у судовому засіданні свідками: ОСОБА_4, яка пояснила, що 20 вересня 2016 року протягом дня самостійно здійснювала випас стада корів, серед яких була і корова позивача, а після 17-ї год. вона здійснювала їх прогін біля пляжу м. Нова Одеса, де виявила загиблими дві корови, в тому числі і корову ОСОБА_3, яка лежала на обірваному проводі лінії електропередач; ОСОБА_5, який показав, що у той день, після повідомлення про випадок ОСОБА_4, виїхав до міського пляжу, де вже знаходилися працівники Новоодеської філії ПАТ «Миколаївобленерго», та побачив, зокрема й корову ОСОБА_3, що лежала на обірваному проводі лінії електропередач; ОСОБА_6, який ствердив, що у той день перебував у складі слідчо-оперативної групи Новоодеського відділу поліції та за викликом виїхав до пляжу м. Нова Одеса, де виявив дві корови, які були уражені струмом від обриву проводу лінії електропередач, що зафіксував у відповідному протоколі огляду місця події; ОСОБА_7., який є електромонтером Новоодеської філії ПАТ «Миколаївобленерго» та підтвердив факт загибелі корів від ураження електричним струмом, пояснивши, що того дня він за викликом у складі бригади виїхав до пляжу м. Нова Одеса, де обірвало провід лінії електропередач, який в подальшому знеструмили, на лінії обриву проводу лежали дві корови.

Згідно з довідкою управління агропромислового розвитку Новоодеської райдержадміністрації Миколаївської області вартість корови червоної степової породи, віком шість років у середньому по господарствам району складає 12 000,00 грн (а. с. 11).

При цьому, місцевим судом встановлено, що Новоодеська філія ПАТ «Миколаївобленерго» неодноразово отримувала від Миколаївського обласного центру з гідрометеорології телефонограми про посилення вітру (а. с. 22-25).

Пунктом 1 частини другої статті 22 ЦК України встановлено, що реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Частинами першою та другою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Тобто зазначена норма передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є правовою підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Частинами першою, другою статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно із статтею 24 Закону України «Про електроенергетику» від 16 жовтня 1997 року№ 575/97-ВР, який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин, електропередавальні організації зобов'язані забезпечити належний технічний стан та організацію експлуатації об'єктів електроенергетики, відповідно до вимог нормативно-правових актів, нормативно-технічних документів, нормативних документів з питань технічної експлуатації електричних станцій і мереж та енергетичного обладнання, надійне та якісне постачання (транспортування) енергії згідно з умовами ліцензій та договорів.

За змістом статті 29 Закону України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об'єктів» підприємства, які здійснюють експлуатацію об'єктів енергетики, в охоронних зонах цих об'єктів зобов'язані, зокрема, для цілей, пов'язаних з безпечною експлуатацією об'єктів енергетики, запобіганням негативним діям шкідливих факторів та захистом лісів, садів, парків, без попереднього узгодження та отримання дозволів здійснювати періодичну технологічну розчистку просік від чагарників, дерев та обрізування гілок.

Відповідно до пункту 7 Правил охорони електричних мереж, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 1997 року № 209, уздовж повітряних ліній електропередачі і за периметром трансформаторних підстанцій, розподільних пунктів і пристроїв, що знаходяться у лісових та інших зелених масивах, прокладаються просіки з метою запобігання їх обриву. Розчищення просік здійснюють енергопідприємства, у віданні яких перебувають повітряні лінії електропередачі.

Статтею 1192 ЦК України визначено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За таких обставин, місцевий суд на підставі доказів, яким було надано належну оцінку, правильно встановив, що внаслідок бездіяльності ПАТ «Миколаївобленерго», яке виразилося у тому, що останнє не провело розчищення просіки повітряної ліній електропередач, у результаті чого гілля деревіз-за поривів вітру відламалося та спричинило обрив проводів повітряної лінії електропередачі, які упали на належну позивачу корову по кличці «Дунька». Внаслідок ураження електричним струмом корова загинула на місці, чим ОСОБА_3 завдано майнової шкоди, розмір якої підтверджується належними та допустимими доказами і стороною відповідача не спростовано.

Ухвалюючи нове рішення, суд апеляційної інстанції, з огляду на вищезазначені положення законодавства, що стосуються загальних підстав деліктної відповідальності, та за наявності неспростованих відповідачем і підтверджених належними доказами обставин щодо складних погодних умов20 вересня 2016 року, спричинення обриву повітряних ліній електропередач внаслідок несвоєчасного здійснення товариством обрізки дерев у межах охоронної зони лінії електропередач, факту раптової загибелі від ураження електричним струмом належної позивачу корови, безпідставно поклав тягар доказування винуватості у загибелі тварини на потерпілу особу - ОСОБА_3, хоча такий тягар мало нести ПАТ «Миколаївобленерго», яке експлуатує джерело підвищеної небезпеки, оскільки законом не покладається на позивача обов'язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди джерелом підвищеної небезпеки.

З огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України), відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК).

Потерпілий має довести належними доказами факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також факт того, що відповідач є заподіювачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду.

Колегія суддів вважає, що апеляційний суд дійшов незаконного та необґрунтованого висновку про відсутність у ОСОБА_3 права на відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, за рахунок ПАТ «Миколаївобленерго» як особи, яка на відповідній правовій підставі володіє, використовує та утримує повітряні лінії електропередачі, у зв'язку із чим ПАТ «Миколаївобленерго» має забезпечувати безпеку і безаварійність її роботи. Отже ухвалене рішення суду апеляційної інстанції не відповідає вимогам статей 213, 214 ЦПК України у редакції, яка була чинною на момент розгляду та вирішення справи судами, та статтям 1166, 1187 ЦК України.

Безпідставним є посилання суду апеляційної інстанції на вимоги Закону України «Про ветеринарну медицину» та непроведення позивачем ветеринарно-санітарної експертизи, оскільки причини та обставини загибелі належної ОСОБА_3 тварини у повному обсязі підтверджуються письмовими доказами і показами свідків та жодним чином не спростовані ПАТ «Миколаївобленерго», що й було правильно встановлено місцевим судом.

При цьому, сам відповідач ПАТ «Миколаївобленерго», заперечуючи щодо того, що наслідки його діяльності могли призвести до загибелі тварини, яка перебувала на утриманні у ОСОБА_3, до органів ветеринарної медицини та їх посадових осіб з цього приводу також не звертався.

На підставі вищевикладеного, суд касаційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухвалені рішення про задоволення позову були належним чином оцінені подані сторонами докази, точно встановлені обставини справи та правильно застосовані норми матеріального права, а апеляційний суд помилково скасував законне та обґрунтоване рішення суду першої інстанції.

За таких обставин рішення суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню із залишенням в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до статті 413 ЦПК України, суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 13 листопада 2017 року скасувати, а рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 05 жовтня 2017 року залишити в силі.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник
Судді О. В. Білоконь
Є. В. Синельников
Ю. В. Черняк
С. Ф. Хопта