З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
14.11.2018 р. Херсонський міський суд Херсонської області у складі:
головуючого судді Дорошинської В.Е.
за участю секретаря Рєпи А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу у порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини і додаткових витрат, -
Позивач звернулась до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, та стягнення аліментів на дитину та додаткових витрат, мотивуючи, що шлюб фактично розпався, причина розпаду постійні сварки та скандали, що виникали на цьому ґрунті, втрата почуття любові та взаємоповаги. У звязку з наведеним просила шлюб розірвати. Крім того, зазначила що у шлюбі у них народилася донька ОСОБА_3, відповідач матеріальної допомоги на її утримання не надає, долею дитини не цікавиться. Просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з моменту звернення та до повноліття дитини, та стягнути додаткові витрати в сумі 1500,00 грн. щомісячно, оскільки дитина постійно хворіє, перебуває на обліку з 20.07.2017 року з діагнозом псоріаз, їй постійно необхідно підтримувати рекомендовані лікарем гомеопатичні препарати вартість яких приблизно в місяць становить 3000,00 грн. Тому просить суд вказані вимоги задовольнити у повному обсязі.
До суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі в якій просила позов задовольнити у повному обсязі.
Відповідач в судове засідання на неодноразові виклики не зявився, про причину неявки суд не сповістив, про день та час слухання справи повідомлений належним чином.
Суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши матеріали справи, суд встановив, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 11.12.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Комсомольського районного управління юстиції у м. Херсоні, актовий запис №426, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-КГ 051139 виданого 11.12.2009р. шлюб фактично розпався, поновлювати шлюб сторони не збираються, збереження сімї неможливе.
Від шлюбу, згідно свідоцтва про народження серії І-КГ 097788 виданого 21.01.2010 року відділом РАЦС Комсомольського районного управління юстиції у м. Херсоні мають малолітню дитину ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з позивачем.
Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України.
Згідно із ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї.
Статтею 5 Протоколу №7, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання.
Відповідно до ст.ст.105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.
Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України).
Згідно зі ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.
З наведеного вище вбачається, що вимоги позивача щодо розірвання шлюбу підлягають задоволенню.
Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст.181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до положень ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 183 СК України, встановлено порядок визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Частиною 1 ст.183 СК України, визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом.
З наведеного вище вбачається, що вимоги позивача щодо стягнення аліментів на користь дитини у розмірі 1/4 частини підлягають задоволенню у повному обсязі.
Крім того відповідно до ст. 185 СК України, держава зобовязує батьків приймати участь у додаткових витратах на дитину. Той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, зобов'язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
Згідно зі ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
В правовій позиці Верхового Суду України, висловленій 24 лютого 2016 р. у справі № 6-1296цс15, зазначено, що виходячи з аналізу ст. 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.
З аналізу перелічених норм права вбачається, що суд сприяє в захисті прав дитини та необхідності належного матеріального забезпечення з боку батьків, і в разі необхідності додаткових витрат, які несуть батьки паритетно по відношенню до дитини.
Так аліменти, які стягуються за рішенням суду з відповідача в даній цивільній справі, мають на меті забезпечити нормальні, допустимі та належні умови життя та духовного розвитку дитини. Але в цей період, в силу певних особливих або виняткових обставин, коштів, що стягуються, у формі аліментів, може виявитись не достатньо, то в цьому випадку законодавець вказує в ст. 185 ЦК України, що підлягають стягненню додаткові кошти за рішенням суду або за домовленістю сторін. В нашому випадку сторони в добровільному порядку не вирішили спір щодо додаткових витрат на утримання дітей, що спонукало позивачку звернутись до суду з даним позовом.
Таким чином, аналізуючи вищевказані норми, суд приходить до висновку, що батьки зобовязані у рівній мірі нести додаткові витрати на дитину.
Судом встановлено, що згідно наданих позивачем копій з медичної картки, де встановлено діагноз малолітній ОСОБА_3 псоріаз, дитина перебуває на обліку з 20.07.2017 року у дитячій районній поліклініці Дніпровського району м. Херсона, рекомендовано лікування гомеопатичними препаратами, перебуває на дієті, потребує гормональних кремів для обробки шкіри. Відповідно до наданих позивачем та наявних в матеріалах справи квитанціях, позивач кожний місяць витрачає кошти на придбання вищевказаних препаратів та засобів, тому суд вважає, можливим стягнути з відповідача на користь позивача половину коштів на придбання ліків в сумі 1500,00 грн.
Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на відповідача.
Керуючись ст. 6-13, 81, 133, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, ст.ст. 75, 84, 141, 180-185, 191, 105, 109-112, 181-183,191 СК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини - задовольнити.
Шлюб, зареєстрований 11.12.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Комсомольського районного управління юстиції у м. Херсоні, актовий запис №426, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - розірвати.
ОСОБА_1 після розірвання шлюбу залишити прізвище «Полякова».
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_2, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_5 в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку(доходу) щомісячно але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з моменту звернення 20.07.2018 р. та до досягнення дитиною повноліття .
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_2, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 додаткові витрати на малолітню ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_5 в розмірі 1500,00грн. щомісячно.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь держави судові витрати у розмірі 1409,60грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Суддя В.Е. Дорошинська