Справа № 736/178/18
Номер провадження 2-з/736/2/18
У Х В А Л А

28 березня 2018 року м. Корюківка

Суддя Корюківського районного суд Чернігівської області розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає задоволенню, треті особи, що не заявляють самостійних вимог - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, Корюківський РВДВС Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області,-

в с т а н о в и в:

Ухвалою Корюківського районного суду Чернігівської області від 28 лютого 2018 року відкрито провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає задоволенню, треті особи, що не заявляють самостійних вимог - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, Корюківський РВДВС Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області.

З заявою про забезпечення позову звернулась позивач у справі ОСОБА_1.

Заяву про забезпечення позову аргументує тим, що 24 січня 2018 року постановою головного державного виконавця Корюківського районного відділу ДВС ГТУЮ у Чернігівській області відкрито виконавче провадження ВП №55624717 з виконання виконавчого напису №21176 від 16 листопада 2017 року. У рамках даного виконавчого провадження державним виконавцем накладено арешт на нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_1 з метою його реалізації. З огляду на це, ОСОБА_1 в якості забезпечення позову просить зупинити стягнення у відповідному виконавчому провадженні на час розгляду справи у суді.

Розгляд заяви здійснено судом у порядку письмового провадження за наявними у суду матеріалами без повідомлення учасників справи та проведення судового засідання, що відповідає правилам ч. 13 ст.7 та ч. 1 ст.153 ЦПК України.

За наслідками розгляду відповідних матеріалів суд прийшов таких висновків.

Заява про забезпечення позову відповідає вимогам, які містяться у Главі 10 Розділу І ЦПК України, підстави для її повернення заявнику відсутні.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи, має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може суттєво ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову (п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Як передбачено положеннями ч. 7ст. 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, а також вирішує питання зустрічного забезпечення.

Види забезпечення позову визначені положеннями статті 150 ЦПК України та до них зокрема належить: зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

При цьому, відповідно до вимог ч. 3ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Вирішуючи питання про забезпечення позову та приймаючи відповідне рішення, суд зобов'язаний враховувати обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.

Згідно із п. п. 4, 5, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Статтею 124 Конституції України задекларовано принцип обов'язковості судових рішень, який з урахуванням положень ст.ст.2,18,153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до ч. 3ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свободвід 04.11.1950 № ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Враховуючи викладене, з наведених у заяві про забезпечення позову фактів та обґрунтувань вбачається, що предмет позову у даній справі щодо визнання виконавчого напису нотаріуса про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» боргу за кредитним договором, таким, що не підлягає виконанню, та заявлений позивачем захід забезпечення позову у виді зупинення стягнення у виконавчому провадженні ВП № 55624717, відкритого на підставі виконавчого напису нотаріуса № 21176 від 16 листопада 2017 року, вчиненого приватним нотаріусом про стягнення відповідної суми, є взаємопов'язаний з предметом спору, а невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Позивачем обґрунтовано наявність зв'язку між заходом забезпечення позову та предметом позовних вимог, оскільки застосування такого заходу забезпечення позову спроможне забезпечити ефективний захист його порушеного права та поновлення порушених прав та інтересів позивача. При цьому, зупинення стягнення у виконавчому провадженні до вирішення спору по суті не призведе до обмеження прав відповідача, а слугуватиме заходом запобігання можливих порушень прав позивача.

Враховуючи предмет даного позову, наведені позивачем докази та обґрунтування заявлених вимог у заяві щодо забезпечення позову, їх розумність та адекватність, наявність зв'язку між заходом забезпечення позову (зупиненням стягнення у виконавчому провадженні) та предметом позовних вимог про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, з метою запобігання порушенню прав та охоронюваних законом інтересів позивача, суд вважає за можливе зупинити стягнення у виконавчому провадженні ВП № 55624717 від 24.01.2018 року, відкритому на підставі виконавчого напису нотаріуса № 21176 від 16.11.2017 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» (, рахунок 3111, МФО 305299) 108 507,01 грн., до завершення розгляду даної справи судом та набранням рішенням суду законної сили.

Керуючись ст.ст. 149-151, 259, 260, 353 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає задоволенню, треті особи, що не заявляють самостійних вимог - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, Корюківський РВДВС Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області задовольнити.

Зупинити стягнення у виконавчому провадженні ВП №55624717 від 24 січня 2018 року на підставі виконавчого документа виконавчого напису №21176 від 16 листопада 2017 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 108 507, 01 грн..

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Ухвала може бути оскаржена протягом пятнадцяти днів з моменту отримання її копії. Суддя Ю. С. Кутовий