РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/2551/17

21 березня 2018 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючої судді Грипіч Л. А.

з участю секретаря Федас І. О.

позивача - ОСОБА_1, представника позивача - ОСОБА_2, представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про збільшення розміру аліментів на неповнолітніх дітей

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовною заявою до ОСОБА_4, в якій просила збільшити розмір аліментів на її користь на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання чинності рішенням суду і до досягнення дітьми повноліття.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач покликається на те, що згідно рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 21.02.2008 року з відповідача на утримання спільних дітей стягуються аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 200 грн. щомісячно на кожну дитину. В зв'язку з тим, що витрати на дітей збільшуються, вони потребують фінансової підтримки від батьків, відповідач будь-якої додаткової матеріальної допомоги дітям не надає, тому змушена була звернутися до суду з даним позовом, так як зазначеної суми не вистачає для забезпечення належного утримання неповнолітніх дітей. Крім того, розмір аліментів, який сплачує відповідач є меншим за мінімальний розмір, встановлений ч. 2 ст. 182 СК України.

В судовому засіданні позивач та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали в повному обсязі. В своїх поясненнях покликались на те, що відповідач є працездатною, фізично здоровою людиною, який працює та отримує доходи, тому вважають, що він може сплачувати аліменти в розмірі 1500 грн. на кожну дитину.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що немає правових підстав визначених ст.192 СК України для збільшення розміру аліментів. Відповідач вчасно сплачує призначені судом аліменти, заборгованості не допускає, постійного місця роботи немає та позивачем не надано доказів того, що матеріальний стан відповідача покращився.

Суд, заслухавши пояснення позивача, її представника та представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, надавши їм правову оцінку, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що від подружнього життя сторони мають двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3, видане 22.05.2003 р. виконкомом Мащанської сільської ради та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4, видане 06.04.2005 р. виконавчим комітетом Мащанської сільської ради.

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 21.02.2008 року з відповідача стягуються аліменти на утримання неповнолітніх ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі по 200 грн. на кожну дитину до досягнення старшою дитиною повноліття.

Вимоги про збільшення розміру аліментів позивачка обґрунтовує в основному тим, що відповідач додаткової матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, хоча може це робити, оскільки є фізично здоровою та працездатною особою та має неофіційний дохід.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Таким чином, обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч.1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Із пояснень представника відповідача та поданих письмових доказів, вбачається, що сторона відповідача не погоджується із заявленим позовом про збільшення розміру аліментів, оскільки матеріальний стан відповідача з моменту ухвалення судового рішення про стягнення аліментів не покращився.

Однак, згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року діючої в Україні з 27.09.1991 року, держави учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей.

Згідно із положенням ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7, 8 ст.7 СК України, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини.

Згідно абз. 4 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України, тобто 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку .

При визначенні розміру аліментів, суд враховує те, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком матері і батька.

Так у відповідності до ст.7 ЗУ "Про Державний бюджет України на 2018 рік" встановлено, що розмір прожиткового мінімуму для дiтей вiком до 6 рокiв становить -1492 грн., а для дітей віком від 6 до 18 років - 1860 грн., тому суд прийшов до висновку, що з відповідача на користь позивача на утримання дітей необхідно стягнути аліменти в розмірі по 950 грн. щомісячно на кожну дитину, що становить 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави 640 грн. 00 коп. судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 258-259, 264-265 ЦПК України, ст.ст.180-184, 192 СК України, ст. ст. 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства», суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про збільшення розміру аліментів на неповнолітніх дітей - задовольнити частково.

Збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, код НОМЕР_1, жителя АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, код НОМЕР_2, жительки АДРЕСА_1, на утримання дітей: сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, у визначеній рішенням Костопільського районного суду від 21.02.2008 року сумі по 200 грн. до 950 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили і до досягнення дітьми повноліття.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з відповідача ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, код НОМЕР_1, жителя АДРЕСА_1, в дохід держави судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) гривень.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СуддяЛ. А. Грипіч

Повне судове рішення складено 28 березня 2018 року.

суддя Л.А.Грипіч