Справа № 344/587/17
Провадження № 2/344/641/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

07 листопада 2018 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Пастернак І.А.

секретаря Кріцак Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Орган опіки і піклування м. Івано-Франківська про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Івано-Франківського міського суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Орган опіки і піклування м. Івано-Франківська про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи тим, що з відповідачем у зареєстрованому шлюбі не була, а лише фактично проживали. ОСОБА_2, являється батьком ОСОБА_3. На даний час позивачка та відповідач разом не проживають, а їхній син не спілкується з батьком протягом 12 років. Позивачка самостійно несе усі витрати по утриманню сина, на її прохання прийняти участь в утриманні їхнього спільного сина відповідач не реагує. Відповідач чинить перешкоди у вчиненні нею заходів спрямованих на покращення здоров»я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. ОСОБА_2 як батько дитини не бере участі у вихованні їхнього сина, не піклується про стан здоров»я та духовний розвиток, що свідчить про відсутність інтересу до дитини. Їхній син часто хворіє застудними захворюваннями, для лікування та профілактики яких, за рекомендаціями лікарів, необхідне періодичне перебування дитини на морі. Виїзд дитини за кордон добре позначиться на її духовному та інтелектуальному розвитку як особистості. Така поведінка батька неповнолітнього ОСОБА_3, шкодить його інтересам та не сприяє його всебічному та гармонійному розвитку, порушує право дитини на повний та гармонійний розвиток його особистості та вказує на зловживання відповідачем своїми батьківськими правами. Відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов»язків, не спілкується з дитиною, участі у житті сина свідомо не приймає, а тому ухиляється від виконання своїх батьківських обов»язків по вихованню дитини. На момент звернення до суду з позовом між сторонами не досягнуто згоди з приводу способу виконання відповідачем свого обов»язку утримувати дитину. Інших дітей та непрацездатних батьків відповідач не має, а тому просить стягувати аліменти на утримання їхнього неповнолітнього сина ОСОБА_4 в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку.

16.02.2018 року позивачка подала заяву про збільшення розміру позовних вимог, а саме, стягувати з відповідача на її користь на утримання сина аліменти в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку(а.с.53-55).

Представник позивачки позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задоволити, не заперечила проти заочного розгляду справи (а.с. 88).

Представник органу опіки та піклування м. Івано-Франківська підтримала позовні вимоги та надала висновок (а.с. 71-75).

Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, хоча про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 44, 66-68, 85-87).

З урахуванням думки представника позивача та положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 виданого 29.05.2009 року батьками ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, зазначені ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 7).

Відповідно до довідки про склад сім"ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб ЖЕД Експрес Комфорт від 05.07.2016 року №386, за адресою: АДРЕСА_1, до складу сім"ї/зареєстрованих входять: ОСОБА_1 - власник, ОСОБА_5 - син, ОСОБА_6 - чоловік, ОСОБА_3 - син, ОСОБА_7 - свекруха (а.с. 8).

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст.ст. 126, 133, 135 СК України батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.9).

Відповідно до ст. 141, 180 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо своїх неповнолітніх дітей, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Вирішуючи спір, суд враховує зазначені роз'яснення Пленуму Верховного Суду України і з'ясовує які безсумнівні докази свідчать про ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків щодо виховання дитини, у чому полягає винна поведінка відповідача, свідоме нехтування нею своїми обов'язками, чи вживалися до неї заходи реагування, а також досліджує соціально-побутові умови життя та матеріальне становище відповідача.

Згідно із ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України).

Представник Служби у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради надала суду висновок № 907 від 22.08.2018 року щодо доцільності (недоцільності) позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно ОСОБА_3, 05.04.2004 року. Відповідно до висновку встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2,навчається в Івано-Франківській загально-освітній школі №15 з 01.09.2016 року, що підтверджується довідкою з навчального закладу від 31.05.2018р. № 168. Мати учня ОСОБА_1, відвідує школу. Батько з сім'єю не проживає, навчанням сина не цікавиться, батьківські збори не відвідує, з класним керівником не контактує.

Відповідно до інформації про результати психодіагностичного обстеження щодо рівня міжособистісних відносин у сімейному середовищі учня 7-Б класу ОСОБА_3 від 06.06.2018 р. № 191 відомо наступне.

Хлопчик прибув до навчального закладу зі школи с.Коршів Коломийського району. За період навчання у школі завдяки зусиллям матері ОСОБА_1 хлопчик проявив себе як старанний та вихований учень. Мати забезпечує належну підготовку до навчання, сприяє здобуттю знань свого сина. «Згідно з психодіагностикою та спостереженнями практичного психолога школи можна стверджувати, що самооцінка у ОСОБА_3 на належному рівні, відстежується ознака емоційного благополуччя та теплоти з мамою, братиком, а також з вітчимом ОСОБА_6, притаманне відчуття значимості в сім'ї. Що стосується відносин хлопчика з батьком ОСОБА_2 обстеження показало відсутність емоційного контакту, небажання вести бесіду про особу та відношення загалом».

Відповідно до довідки Коршівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступеня від 30.06.2016р. № 33 виданої ОСОБА_1 відомо, що ОСОБА_2 під час перебування сина ОСОБА_3 в школі жодного разу не відвідав його, не був присутнім на батьківських зборах. Навчанням та вихованням дитини займалася мати та бабуся.

Згідно з виписками з амбулаторної картки дитини від 06.06.2017р., 25.07.2017р., 20.04.2018р. ОСОБА_3 перебуває на обліку у дільничного педіатра з 2016 р., догляд за хлопчиком здійснює мати. До матеріалів справи представником позивачки була долучена інформація про сплачені винагороди ОСОБА_1, відповідно до якої ОСОБА_8 у 2017 році сплатив їй 2928, 89 євро за обов'язки сімейного помічника (довідка видана 26.01.2018 року, офіційний переклад з італійської мови Романа Войтківа бюро перекладів «Сага-П»), ОСОБА_2 неодноразово було запрошено поштовим зв'язком з повідомленням про вручення в службу у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради та на засідання комісії з питань захисту прав дитини за адресою вказаною в позовній заяві: АДРЕСА_2. У письмовій формі йому було запропоновано у разі неможливості з'явитися в службу надати письмові пояснення та відповідні документи, що стосуються вирішення даного питання на електронну адресу служби чи факсограмою. Однак, жодної інформації від відповідача не надходило.

21.06.2018 року службою у справах дітей було направлено письмове звернення на ім'я сільського голови Ліснохлібичинської сільської ради Коломийського району з проханням надати характеристику на мешканця ОСОБА_2, акт обстеження умов його фактичного місця проживання, а також повідомити останнього про розгляд даного питання.

Питання розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 06.07.2018 року. У розгляді справи брав участь неповнолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, який повідомив, що батько ОСОБА_2 не бере участі у його вихованні, не піклується про нього. З його слів, вихованням та утриманням займається вітчим ОСОБА_6 Комісія постановила перенести питання про надання висновку щодо доцільності (недоцільності) позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, у зв'язку з відсутністю батька хлопчика та запитуваної про нього інформації з Ліснохлібичинської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області.

З інформації Ліснохлібичинської сільської ради Коломийського району від 10.07.2018 року № 103/02-24/05 відомо, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрований в АДРЕСА_3 в житловому будинку сестри. Працює в ТОВ «Варто». На даний час скарг на його поведінку до виконкому сільської ради не надходило. ОСОБА_2 повторно було запрошено в службу у справах дітей та на засідання комісії з питань захисту прав дитини 10.08.2018 року вже за адресою фактичного проживання, однак він не з'явився.

Керуючись ст.ст. 19, 150, 155, 164, 165, 171 Сімейного Кодексу України, ст.34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року №866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини», рішенням виконавчого комітету від 21.01.2016 року №36 «Про затвердження Положення про комісію з питань захисту прав дитини виконавчого комітету міської ради», ухвалою Івано-Франківського міського суду від 15.02.2018 року (справа №344/587/17, провадження №2/344/641/18), беручи до уваги рекомендації комісії з питань захисту прав дитини, з метою забезпечення реалізації прав, свобод та законних інтересів дітей, виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради вважає за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2(а.с. 71-75).

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь неповнолітньої дитини аліментів, то суд виходить з наступного.

Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.

В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України і роз'яснень, викладених в пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів", якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

З урахуванням наведених положень, беручи до уваги, що представник позивача просить про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, відповідач офіційно не працевлаштований, суд дійшов висновку, що аліменти, які підлягають стягненню з відповідача на утримання сина слід визначити в твердій грошовій сумі.

За правилами ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про державний бюджет на 2018 рік" у 2018 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від шести до вісімнадцяти років становить: з 1 січня - 1860 грн.; з 1 липня - 1944 грн.; з 1 грудня - 2027 грн.

Оскільки, двоє батьків зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, то розмір аліментів, який підлягає до стягнення з відповідача на користь неповнолітньої дитини слід визначити в твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Оскільки у відповідності до вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, позовна вимога про стягнення аліментів в період досягнення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 вісімнадцяти років до досягнення ним 23 років до задоволення не підлягає, та є передчасною.

Обов"язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина передбачений ст. 198, 199 СК України.

Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, шляхом стягнення з ОСОБА_2 аліментів в користь ОСОБА_1 щомісячно в твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття починаючи з 16.01.2017 року.

Згідно із ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

А тому з відповідача слід стягнути в дохід держави 640,00 гривень судового збору.

На підставі наведеного, відповідно до ст. 19, 141, 164, 180-183, 191 СК України, Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», керуючись ст. ст. 141, 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Орган опіки і піклування м. Івано-Франківська про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задоволити частково.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, ідентифікаційний номер - невідомий, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, ідентифікаційний номер - невідомий, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 аліменти в користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_9, ідентифікаційний ногмер НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_5, на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 щомісячно в твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття.

Стягнення аліментів розпочати з 16.01.2017року.

Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, ідентифікаційний номер - невідомий, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 на користь держави з зарахуванням на рахунок 6001, отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код за , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача 899998, код класифікації доходів бюджету 22030106 - 640 грн. 00 коп. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте Івано-Франківським міським судом за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Довідка: повний текст рішення виготовлено 19.11.2018 року.

Суддя Пастернак І.А.