Справа № 150/75/18
Провадження № 2/150/40/18
УХВАЛА

27 лютого 2018 року с. Мазурівка

Суддя Чернівецького районного суду Вінницької області Кушнір Б.Б., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Чернівецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області про зняття арешту з майна, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, у якому просить зняти арешт зі всього майна, що йому належить, накладений ухвалою Чернівецького районного суду від 29.04.2013 у цивільній справі №150/358/13-ц.

Даний позов подано з посиланням на ЦПК України, тому питання про відкриття провадження у справі вирішується судом за правилами ЦПК України щодо відкриття провадження у цивільній справі.

Згідно статті 19 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідачем у справі позивач визначив Чернівецький районний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області.

Згідно положень ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України субєкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший субєкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг;

Державна виконавча служба та її посадові особи є субєктами владних повноважень, відтак, за визначеним позивачем субєктним складом даного позову він є адміністративним позовом, який розглядається в порядку КАСУ, а не ЦПК.

Окрім того, за змістом позовної заяви позивач фактично оскаржує дії/бездіяльність субєкта владних повноважень і даний позов подає на захист прав у сфері діяльності суб'єкта владних повноважень. Тобто даний позов як за субєктним складом, так і за предметом спору і спірними правовідносинами має всі ознаки адміністративного позову, передбаченого статтею 4 та 19 КАС України, який подається до суду і розглядається в порядку адміністративного судочинства і тому у відповідності до ст. 19 ЦПК не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Крім того, даний позов не є цивільним позовом про визнання права власності та виключення майна з опису та з-під арешту, який може згідно вимог Закону України "Про виконавче провадження" пред'явити інша особа до учасників виконавчого провадження (зокрема до боржника), якщо вважає, що вона, а не боржник, є власником арештованого майна. В такому випадку звернення до суду позивач мав би зазначити відповідачів за заявленими позовними вимогами якими можуть бути фізичні, юридичні особи або держава як носій цивільних прав у сфері цивільних і прирівняних до них правових відносин.

Будь-яких позовних вимог цивільного характеру у сфері цивільно-правових, а не публічно-правових, відносин, визначених у відповідності до ст.16 ЦК України та ст.15 ЦПК України, дана позовна заява не містить.

Разом з цим, як вбачається з позовних вимог, накладення арешту на спірне майно застосовано в межах виконання ухвали суду про забезпечення позову, а не в межах виконавчого провадження про виконання судового рішення відповідно до норм Закону України "Про виконавче провадження". Таким чином, предметом заявленого позову є питання про скасування заходів забезпечення позову, застосованих в іншій цивільній справі, порядок вирішення якого визначений статтею 158 ЦК України, а не шляхом подання окремого позову про звільнення майна з-під арешту.

Зазначене узгоджується із постановою Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 3.06.2016 року, за якою заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає цивільну справу (частина третя статті 154 ЦПК). При цьому із заявою про скасування заходів забезпечення позову (накладення арешту на майно або грошові кошти) може звернутись лише особа, щодо якої такі заходи забезпечення позову вжито, тобто сторона у справі чи третя особа, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору (частина четверта статті 154 ЦПК). Інша особа, яка вважає, що майно, на яке було накладено арешт у порядку забезпечення позову, належить їй, а не стороні у справі, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (стаття 60 Закону про виконавче провадження).

З огляду на викладене відсутні підстави для відкриття провадження у цивільній справі за даним позовом.

Згідно п.1 ч.1 ст.186 ЦПК суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Позивачу може бути рекомендовано визначитись із способом захисту його прав у випадку їх порушення та звернутись із заявою у відповідності до ст.158 ЦПК України. У разі оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця, в тому числі з приводу накладення арешту чи його скасування, особі слід звернутись до суду зі скаргою в порядку, встановленому розділом сьомим ЦПК України, або з адміністративним позовом щодо оскарження рішень, дій, бездіяльності даного суб'єкта владних повноважень в порядку, передбаченому КАСУ- в залежності від підстав відкриття виконавчого провадження, в якому такі дії/бездіяльність вчинені.

Керуючись п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Чернівецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області про зняття арешту з майна.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її підписання. Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Кушнір Б.Б.