Справа №220/36/17
Провадження № 4-с/220/5/18
У Х В А Л А

Іменем України

14 листопада 2018 року Вел иконовосілківський районний суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Якішиної О.М.

за участю секретаря Чернякової В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Велика Новосілка Донецької області скаргу ОСОБА_1, заінтересовані особи: Державний виконавець Подільського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві Лещенко Андрій Олександрович, ОСОБА_3, на бездіяльність державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві Лещенка Андрія Олександровича,

ВСТАНОВИВ:

01 жовтня 2018 року до суду ОСОБА_1 через свого представника адвоката ОСОБА_4 звернулася зі скаргою на бездіяльність державного виконавця. Обґрунтовуючи свої вимоги, заявник зазначив, що 07.04.2017 року Великоновосілківським районним судом Донецької області було видано виконавчий лист на виконання рішення Великоновосілківського районного суду Донецької області по справі № 220/36/17 від 01.02.2017 року по стягненню з ОСОБА_3 на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/3 частини заробітку, який був поданий заявницею до Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області. 02.06.2017 року державним виконавцем ВДВС м.Васильків винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 20.09.2017 року державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на пенсію боржника. Копію постанови направлено до бухгалтерії Головного управління пенсійного фонду України у Київській області. Листом від 05.01.2018 року заявниці повідомлялося, що до Головного управління пенсійного фонду України у Київській області неодноразово направлялись листи - вимоги з приводу звітування за відрахування аліментів.

Звернувшись із заявою до Головного управління пенсійного фонду України у Київській області з вимогою роз'яснити, чому не виконується рішення суду та постанова державного виконавця, 28.03.2018 року вона отримала відповідь, що дійсно до Головного управління пенсійного фонду України у Київській області надійшла відповідна постанова державного виконавця, однак виконати її не можливо, оскільки з пенсії боржника по постановам від 25.07.2017 року та 25.07.2017 року проводиться стягнення аліментів на двох дітей, починаючи з 01.08.2017 року, що в загальній кількості складає 50% пенсії. Крім того, цим листом заявниці повідомлялося, що ВДВС м.Васильків про це повідомлено листом від 28.12.2017 року, а тому як тільки надійде постанова з чітким зазначенням частини стягнення пенсії, управління буде здійснювати утримання на її користь. Листом від 27.04.2018 року № Я-730/022 Головне територіальне управління юстиції у Київській області заявиці повідомило, що у зв'язку з відсутністю відрахування із пенсії боржника 21.03.2018 року державним виконавцем винесено постанову про передачу матеріалів виконавчого провадження до Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві для подальшого виконання. На повторні неодноразові звернення заявниці Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області листами від 08.06.2018 року, 12.06.2018 року, 14.06.2018 року повідомлялося, що робота ведеться, заборгованість пораховано, державний виконавець працює, а подальше виконання рішення буде організовано відповідно до вимог чинного законодавства. Згідно відповіді 23.08.2018 року та копія постанови, наданої на запит адвоката ОСОБА_4, державним виконавцем Лещенко А.О.проведено розрахунок заборгованості, а 24.07.2018 року державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на пенсію боржника. Копію постанови направлено до бухгалтерії Головного управління пенсійного фонду України у Київській області.

28.09.2018 року адвокатом направлено запит до Головного управління пенсійного фонду України у Київській області. Згідно вказаної відповіді повідомлялося, що на адресу управління надійшло три виконачих листа на утримання трьох дітей, однак виконати умови про стягнення аліментів немає можливості, так як в постановах відсутнє чітке визначення розміру утримань з пенсії ОСОБА_3 на утримання трьох дітей.

Посилаючись на наведені обставини, просить визнати бездіяльність державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Лещенко Андрія Олександровича щодо ненадання до Головного управління ПФУ Київської області чіткого розрахунку часток що підлягають утриманню з пенсії боржника поточних аліментів та складення розрахунку заборгованності, яка підлягає утриманню за чьотирма виконавчими листами (в тому числі про стягнення аліментів на утримання ОСОБА_1) протиправною, та такою що порушує права заявниці (стягувача). Зобов'язати державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Лещенко Андрія Олександровича надати до Головного управління ПФУ Київської області чіткий розрахунок часток, що підлягають утриманню з пенсії боржника ОСОБА_3 поточних аліментів та складення розрахунку заборгованості, яка підлягає утриманню з урахуванням всіх виконавчих листів, які підлягають виконаню.

Ухвалою від 02.10.2018 року відкрито провадження за скаргою.

Ухвалою від 25.10.2018 року залучено до участі у справі в якості зайнтересованної особи ОСОБА_3.

Представник заявника у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, просив скаргу задовольнити.

Державний виконавець Лещенко А.О. у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі.

Боржник ОСОБА_3 в судове засідання також не з'явився, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи. Подав заяву про розгляд скарги за його відсутності. Проти задоволення скарги не заперечував.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Відповідно до постанови державного виконавця Васільківського міськрйонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Качанова Михайла Олександровича про відкриття виконавчого провадження виконавче провадження № 54058509 від 02.06.2017 року відкрито на підставі виконавчого листа № 220/36/17 Великоновосілківського районного суду Донецької області, виданого 07 квітня 2017 року. Згідно даної постанови стягувачем є ОСОБА_8, боржник ОСОБА_3 (а.с. 10).

Згідно листа Головного територіального управління юстиції у Київській області від 19.10.2017 року заявниці повідомлено, що 06.06.2017 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копії постанови направлені сторонам для відома та виконання. З метою перевірки майнового стану боржника та джерел доходів державним виконавцем направлені відповідні запити. Боржника викликано до ВДВС, однак останній не з'явився. З'ясовано, що боржник отримує пенсію в Головному управлінні пенсійного фонду України у Київській області. 20.09.2017 року державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на пенсію боржника, копію постанови направлено до Головного управління пенсійного фонду України у Київській області (а.с. 11-12).

Лист Головного територіального управління юстиції у Київській області від 22.11.2017 року № Я-1831/02.2 аналогічного змісту ( а.с.13).

Згідно листа Головного територіального управління юстиції у Київській області від 05.01.2018 року № Я-2189/02.2, державним виконавцем направлено до Головного управління пенсійного фонду України у Київській області вимогу щодо надання звіту про здійснення відрахувань з пенсії боржника, однак відповіді на неї не отримано (а.с. 14,16).

Головне управління пенсійного фонду України у Київській області у відповідь на звернення стягувача ОСОБА_1 листом від 28.03.2018 року повідомило, що дійсно до Головного управління пенсійного фонду України у Київській області надійшла відповідна постанова державного виконавця, однак виконати її не можливо оскільки з пенсії боржника по постановам від 25.07.2017 року та 25.07.2017 року проводиться стягнення аліментів на двох дітей, починаючи з 01.08.2017 року, що в загальній кількості складає 50% пенсії. Крім того, цим листом заявниці повідомлялося, що ВДВС м.Васильків про це повідомлено листом від 28.12.2017 року, а тому як тільки надійде постанова з чітким зазначенням частини стягнення пенсії на її користь, управління буде здійснювати утримання (а.с. 15).

З листа Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 26.04.2018 року №Я-1618 встановлено, що виконавче провадження № 54058509 від 02.06.2017 року передано з Васільківського міськрйонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області до Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві на виконання за місцем отримання пенсії боржником (а.с. 16).

Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві листом від 12.06.2018 року №Я-2464 повідомило стягувача ОСОБА_1, що 01.06.2018 року державним виконавчем складено довідку -розрахунок заборгованості по аліментах, згідно якої заборгованність по аліментах станом на 01.06.2018 року складає 24595,52 грн. 05.06.2018 року державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, копію якої направлено за місцем отримання пенсії боржника до Головного управління пенсійного фонду України у Київській області до виконання. Крім того, повідомлялося, що 18.04.2014 року до Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві надійшло ще два виконавчих провадження про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей № 50996471 та № 52076066, за якими стягувачем є ОСОБА_10, а боржником ОСОБА_3. За вказаними виконавчими листами з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_10 утримується аліменти на неповноліню ОСОБА_11 та повнолітнього ОСОБА_12 в розмірі ? частини всіх видів заробітку на кожну дитину. Постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника по зазначеним виконавчим провадженням направлено за місцем отримання пенсії боржника до Головного управління пенсійного фонду України у Київській області до виконання (а.с. 20-21).

Згідно постанови від 21.05.2018 року державним виконавцем Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Лещенко Андрієм Олександровичем прийнято виконавче провадження №54058509 (а.с. 37).

Постановою від 24.07.2018 року державний виконавць Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Лещенко А.О. звернув стягнення на доходи боржика, вирішив проводити утримання щомісяця з пенсії, що належить до виплати боржнику ОСОБА_3, в розмірі 25% - поточних аліментів, а 8,34 % - рахувати бухгалтерові підприємства в заборгованість по сплаті аліментів, яку стягнути з боржника після повноліття дитини, а саме: 12.11.2034 року. Крім того, бухгалтерові підприємства нарахувати заборгованість зі сплати аліментів в період з 12.01.2017 р. по 24.07.2018 р. відповідно до отриманої пенсії боржника, яку стягнути з боржника після повноліття дитини, а саме: 12.11.2034 року. У разі, якщо стягувати аліменти в зазначеному розмірі неможливо, бухгалтеру необхідно нараховувати борг згідно ст. ст. 70, 71 Закону України "Про виконавче провадження". Зобов'язав Головне управління пенсійного фонду України у Київській області щоквартально звітувати про хід виконання постанов та п. 6 заборонив відповідальній особі за утриманння коштів з боржника самостійно змінювати порядок стягнення суми боргу та розмір відрахувань (а.с. 38).

Згідно листа Головного управління пенсійного фонду України у Київській області на адресу управління надійшло три виконачих листа на утримання трьох дітей, однак виконати умови зазначених в постановах немає можливості, так як в постановах відсутнє чітке зазначення розміру утримань з пенсії ОСОБА_3 на утримання трьох дітей.

Положення Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII (у чинній редакції), зокрема ст. 18 передбачає, що виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові № 471/283/17-ц від 22 серпня 2018 року частинами першою та другою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 9 частини 2 статті 129 Конституції України передбачено одну із основних засад судочинства - обов'язковість рішень суду, виконання будь-якого рішення є невід'ємною частиною правосуддя.

У силу статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до приписів частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцієюта законами України.

Відповідно до положення статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Аналізуючи положення Закону України «Про виконавче провадження», можна дійти висновку, що стадія примусового виконання судового рішення є невід'ємною частиною відновлення прав особи із застосуванням судової процедури, відповідно до якої стягувач має сподіватись на фактичну реалізацію своїх прав згідно із юридично закріпленим змістом впродовж чітко регламентованого строку.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Згідно положень статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Таким чином, аналізуючи дії державного виконавця, який не надав до Головного управління пенсійного фонду України у Київській області чіткого розрахунку часток, які повинні утримуватися з пенсії ОСОБА_6 на утримання трьох дітей, слід дійти висновку, що державний виконавець Лещенко А.О. допустив бездіяльність всупереч принципу виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до чіткої й усталеної практики Європейського Суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ) право на суд, захищене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція), було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали, щоб остаточні та обов'язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін (рішення від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції», п. 40). Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок (рішення у справі «Immobiliare Saffi» проти Італії).

Проблема невиконання остаточних рішень розглядалась у пілотному рішенні ЄСПЛ проти України у справі «Сокур проти України», а також у ряді інших справ проти України, які також розглядались на основі усталеної практики Суду з цього питання.

У своїх рішеннях ЄСПЛ зауважує, що держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі «Сокур проти України» і у справі «Крищук проти України»).

Відповідно до роз'яснень, що містяться у п.18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи під час виконання рішень у цивільних справах» № 6 від 07.02.2014 р., у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобовязати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав. При цьому суд не має права зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Проаналізувавши фактичні обставини справи та доводи заявника, суд приходить до переконання про наявність підстав для визнання неправомірною бездіяльність державного виконавця щодо ненадання відповідного розрахунку.

Що стосується вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката, то вони підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст.137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

В матеріалах справи знаходиться договір про надання юридичних послуг від 02.07.2018 р., укладений між адвокатом ОСОБА_4 та ОСОБА_1 (а.с. 27).

Також в матеріалах справи знаходиться квитанція до прибуткового касового ордеру про сплату ОСОБА_1 адвокату ОСОБА_4 2250 грн. за договором від 02.07.2018 р. (а.с. 56).

Згідно акту виконання робіт від 24.10.2018 р. (а.с. 35), адвокатом ОСОБА_4 було надано наступну правову допомогу: ознайомлення з документаи та консультація щодо звернення до суду - 300 грн., витрати на копіювання - 150 грн., підготовка та відправлення запитів з урахування поштових витрат - 800 грн., підготовка та подання позовної заяви з урахування поштових витрат - 1000 грн., на загашьну суму 2250 грн.

Проаналізувавши матеріали справи, слід дійти висновку, що витрати на професійну правничу допомогу, зазначені в розрахунку, є співмірними зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та значенням справи з урахуванням конкретних обставин у даній справі для заявника.

З урахуванням викладеного, витрати, понесені ОСОБА_1 на сплату наданої їй професійної правничої допомоги у розмірі 2250 грн. підлягають стягненню з Подільського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві на користь заявника.

Керуючись статями 18, 259, 260, 261, 447, 451, 452 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати бездіяльність державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві Лещенка Андрія Олександровича в межах виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 220/36/17 неправомірними.

Зобов'язати державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві Лещенка Андрія Олександровича надати до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області чіткий розрахунок часток поточних аліментів, що підлягають утриманню з пенсії боржника ОСОБА_3, з урахуванням всіх виконавчих листів та нарахувати заборгованість по аліментам, що підлягає утриманню з ОСОБА_3.

Стягнути з Подільського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2250 грн.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 15-денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 261 ЦПК України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Повний текст ухвали складено 19.11.2018 р.

Суддя О.М. Якішина