Справа№592/6610/17
Провадження №2/592/123/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2018 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Корольової Г.Ю.

за участю секретаря Строколіс В.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства „Сумське Машинобудівне науково-виробниче об*єднання" про стягнення заборгованності по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки при звільненні,

встановив:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом і свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що перебував у трудових відносинах з відповідачем. 14.01.2017 року був звільнений з роботи за власним бажанням у зв'язку з невиконанням власником умов колективного договору на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України. При звільненні з ним не був проведений повний розрахунок. За таких обставин просить стягнути з відповідача на свою користь невиплачену заробітну плату та вихідну допомогу в розмірі трьох заробітків в сумі 42 648,50 грн., середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні.

У судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_2 позовні вимоги за наведених підстав підтримали, просили задовольнити, виходячи з того, що 22.11.2017 року заборгованість по заробітній платі була виплачена позивачу і залишалась не виплачена середня заробітна плата за час затримки по день фактичного розрахунку 22.11.2017 року, що складає 72062,60 грн.

Представник відповідача у судове засідання не з*явився, надав суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, з позовними вимогами погоджується частково, вказуючи, що тимчасові складнощі із строками виплати заробітної плати виникли з обставин, що не залежать від волевиявлення Товариства. Зазначив, що згідно наказу № 75 від 21.03.2014 р. на підприємстві встановлено режим неповного робочого дня, а саме триденний робочий тиждень з робочими днями: понеділок, вівторок, середа.

Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Так, ОСОБА_1 перебував з відповідачем у трудових відносинах, звільнений 24.01.2017 року за власним бажанням у зв'язку з невиконанням власником умов колективного договору, ч. 3 ст. 38 КЗпП України , що підтверджується копією трудової книжки (а.с.4-5).

Згідно довідки ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» від 15.08.2017 року № 16-07/891 заборгованість по заробітній платі перед ОСОБА_1 (з вирахуванням податку на доходи фізичних осіб та військового збору) становить 41954 грн. 19 коп. (а.с.32).

Судом встановлено, що в день звільнення ОСОБА_1 ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» не виплатило належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України, що фактично визнано представником відповідача у наданих письмових поясненнях, але 22.11.2-17 року позивачу була виплачена забогованість по заробітній платі.

Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно із ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 цього Кодексу при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. Нетривалий час роботи працівника на підприємстві й незначна частка заборгованості підприємства перед працівником у виплаті заробітної плати також не є підставою для звільнення роботодавця від зазначеної відповідальності.

Зазначену правову позицію висловлено у постановах Верховного Суду України № 6-64 цс13 від 03.07.2013 р., та № 6-76цс14 від 02.07.2014 р., які відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для судів.

Згідно довідки ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» середньоденна заробітна плата позивачки (без вирахування податку на доходи фізичних осіб та військового збору) становить 358 грн. 15 коп. (а.с.32).

Відповідно до Наказу № 75 від 21.03.2014 р. у ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» з 26.05.2014 року встановлено всім працівникам робочу неділю з режимом роботи 3 робочі дні: понеділок, вівторок, середа (а.с.33).

Проте як вбачається з табелів робочого часу у цеху №22 та цеху №24, де працював ОСОБА_1 на посадах котельником та суміжною професією стропильщиком був встановлений п'ятиденний робочий тиждень і позивачем була надана згода про перехід на повний робочий тиждень (а.с.85-88; 101-107).

У судовому засіданні позивач пояснив, що якби він не звільнився 24.01.2017 року, то надав згоду і надалі працювати п'ять робочих днів в тиждень.

Пунктом 4.3.1 Колективного договору між трудовим колективом ПАТ Сумське НВО та адміністрацією, зазначено, що робочий час на підприємстві не може бути меншим 32 години на тиждень. Граничний термін неповного робочого часу у ПАТ та Підприємствах не повинен перевищувати 3 місяці на рік.

Крім того, відповідно до п.4.3.2 Колективного договору, визначено вичерпний перелік підстав та професій, для застосування скороченого робочого тижня, які не застосовуються та не мають відношення до позивача (додаток 7 до Колективного договору).

Отже, розраховуючи розмір середнього заробітку за час затримки, суд враховує розмір середньоденної заробітної плати позивача на час його звільнення та кількість робочих днів, які б він міг відпрацювати, якщо не був звільнений із розрахунку п'ять робочих днів в тиждень, так як на час звільнення позивач працював п'ятиденний робочий тиждень.

Тому період затримки розрахунку при звільненні позивача на дату фактичного розрахунку 22.11.2017 року, тобто з 24.01.2017 року по 22.11.2017 року становить 205 робочих днів (січень -5; лютий - 20; березень - 22; квітень - 19; травень - 20, червень - 20, липень - 21, серпень - 21, вересень - 21, жовтень - 21, листопад - 15).

Таким чином, з відповідача на користь позивачка підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 24.01.2017 року по 22.11.2017 року включно у сумі 73 420 грн. 75 коп. (358,15 х 205).

Враховуючи вищезазначене, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити - стягнути з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 24.01.2017 року по 22.11.2017 року включно у сумі 73 420 грн. 75 коп., відмовивши у стягненні на користь позивача заборгованості по заробітній платі, яка була йому виплачена 22.11.2017 рокую

Оскільки позивачка при подачі даного позову була звільнений від сплати судового збору, тому відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 640 грн. 00 коп.

Керуючись ст. ст. 4, 76-81, 141, 263-267 ЦПК України, ст. ст. 115, 116,117 КЗпП України, суд,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» на користь ОСОБА_1 /ідентифікаційний номер НОМЕР_1/ середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 24.01.2017 року по 22.11.2017 року включно у сумі 73 420 (сім*десят три чотириста двадц*ять) грн. 75 коп. з послідуючим утриманням з цієї суми податків і обов'язкових платежів.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» на користь держави судовий збір у сумі 640 грн.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Апеляційного суду Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Апеляційного суду Сумської області. .

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у розгляді справи (вирішення питання без повідомлення (виклику) учасників справи, визначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення до апеляційного суду Сумської області.

Суддя Г.Ю. Корольова