Єдиний унікальний номер 243/8962/17 Номер провадження 22-ц/775/579/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2018 року м. Бахмут

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Канурної О.Д.,

суддів: Санікової О.С., Мальованого Ю.М.,

за участю секретаря Кіпрік Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія АСКО - Донбас Північний» на рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 01 лютого 2018 року, ухваленого судом у складі головуючого судді Мірошниченко Л.Є. у місті Слов'янську, в справі номер 243/8962/17, за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія АСКО - Донбас Північний» про стягнення страхового відшкодування,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія АСКО - Донбас Північний» про стягнення страхового відшкодування.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 посилався на те, що відповідно до вироку Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 20.02.2015 року, приблизно о 17-00 год. 13.12.2014 року ОСОБА_2, керуючи технічно справним, належним йому на праві власності, автомобілем марки «ВАЗ 2105», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, рухався зі швидкістю приблизно 15 км/на год. по проїзній частині вул. Вольна м. Слов'янська зі сторони вул. Ясної у напрямку вул. Г.Батюка. Наближаючись до буд. № 7 по вул. Вольна, м. Слов'янська, всупереч вимог п. 13.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, скоїв наїзд на велосипед «Україна», під його керуванням, який рухався в попутному напрямку біля правого краю проїзної частини вул. Вольна, м. Слов'янська. Внаслідок дорожньо-транспортної події йому - водію велосипеда «Україна», було заподіяно поєднану травму: легку закриту черепно-мозкову травму: забійну рану волосистої частини голови, струс головного мозку; закритий чрезвертельний перелом лівої великогомілкової кістки зі зміщенням, що відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості та була встановлена 3 група інвалідності.

Допущені водієм ОСОБА_2 порушення вимог п.13.1 Правил дорожнього руху України знаходились в прямому причинно-наслідковому зв'язку із виникненням дорожньо-транспортної події та настанням суспільно-небезпечних наслідків, що було відображено у висновку автотехнічної експертизи. ОСОБА_2 у ПрАТ «Страхова компанія АСКО - Донбас Північний» отримав поліс № АІ/2821924 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Код страховки 028. Страховий випадок виник 13.12.2014 року. Згідно п. 4 поліса страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю - 100000 грн. Згідно з вироком суду від 20.03.2015 року, подія сталася з вини ОСОБА_2, якого притягнуто до відповідальності.

ПрАТ «Страхова компанія АСКО - Донбас Північний» за вказаним полісом визнало настання страхового випадку та 15.03.2016 року здійснило виплати позивачу у розмірах 977,49 грн. та 11 823,53 грн., але при цьому не врахувало втрату його працездатності. Позивачу внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди, встановлена 3 група інвалідності. Страховий випадок виник 13.12.2014 року, мінімальна заробітна плата у 2014 році складала 1218,00 грн. У даному випадку мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов'язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди становить 14 616,00 грн. Внаслідок виникнення у позивача інвалідності, він не може повноцінно працювати та отримувати постійний стабільний дохід, через втрату працездатності повинен постійно проходити лікування.

Позивач просив суд стягнути з ПрАТ «Страхова компанія АСКО - Донбас Північний» на його користь страхове відшкодування за шкоду, пов'язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 14 616,00 грн; моральну шкоду у розмірі 15000 грн. та витрати, пов'язані з послугами адвоката у розмірі 5000 грн.; судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 01 лютого 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія АСКО - Донбас Північний» про стягнення страхового відшкодування задоволені частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія АСКО - Донбас Північний» на користь ОСОБА_1 шкоду, спричинену у зв'язку зі стійкою втратою працездатності в розмірі 14616,00 грн.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія АСКО - Донбас Північний» на користь держави судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Щодо позовної вимоги ОСОБА_1 про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія АСКО - Донбас Північний» моральної шкоди у розмірі 15000,00 грн. та витрат, пов'язаних з послугами адвоката у розмірі 5000,00 грн. відмовлено у зв'язку з відсутністю підстав.

Із вказаним рішенням суду не погодився відповідач - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія АСКО - Донбас Північний» та подав апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач посилається на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним, оскільки неповно встановлені обставини, які мають значення для справи та неправильно оцінено докази, що є у справі.

Відповідач просить апеляційний суд скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні вимог повністю та здійснити розподіл судових витрат.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення представників відповідача, позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга відповідача - Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія АСКО - Донбас Північний» задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 статті 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що вироком Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 20.03.2015 року, ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України і призначено йому покарання за даною статтею Кримінального Кодексу у вигляді одного року шести місяців обмеження волі без позбавленням права керувати транспортними засобами. Стягнуто з засудженого ОСОБА_2 на користь КЛПУ «Міська лікарня ім. В.І. Леніна» матеріальну шкоду в розмірі 4713,24 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальних збитків суму в розмірі 541 грн. 50 коп. , в рахунок відшкодування моральної шкоди суму в розмірі 35000 грн.

Полісом № АІ/2821924 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, ОСОБА_2 застрахувався на страхову суму (ліміт відповідальності) на одного потерпілого у ПрАТ «Страхова компанія АСКО - Донбас Північний», яка згідно п. 4 становить 100000 грн.

Позивач ОСОБА_1 отримує пенсійні виплати за ІІІ групою інвалідності, за загальним захворюванням.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач обстежувався, проходив лікування з приводу отриманих травм в дорожньо-транспортній події, яка мала місце 13.12.2014 року та йому призначалось оперативне лікування.

ПрАТ «Страхова компанія АСКО - Донбас Північний» за полісом № АІ/2821924 визнало настання страхового випадку та 15.03.2016 року здійснило ОСОБА_1 виплати у розмірах 977,49 грн. та 11823,53 грн., але при цьому не врахувало втрату працездатності останнього.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Частиною 1 статті 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається із частини 1 статті 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до частини 1 статті 999 ЦК України, законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування).

Згідно з частиною 2 вказаної вище статті, до відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Статтею 979 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Частиною 2 статті 8 Закону України «Про страхування» передбачено, що страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Згідно із п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до п. 23.1 ст. 23 вказаного вище Закону, шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є шкода, пов'язана із стійкою втратою працездатності потерпілим.

Пунктом 26.1 ст. 26 вказаного вище Закону передбачено, що шкода, пов'язана із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відшкодовується у розмірах, визначених відповідно до Цивільного кодексу України.

Пунктом 26.2 статті 26 вказаного вище Закону передбачено, що мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов'язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить:

-у разі встановлення І групи інвалідності - 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку;

-у разі встановлення II групи інвалідності - 18 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку;

-у разі встановлення III групи інвалідності - 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку.

Частиною 1 статті 1195 ЦК України передбачено, що фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Відповідно до частини 2 вказаної вище статті, у разі каліцтва або іншого ушкодження здоров'я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що інвалідність позивача спричинена не наслідками ДТП, що сталась за його участі, а його відмовою від методів та засобів лікування, які йому призначались лікарями, тобто якщо б позивач погодився на проведення оперативного лікування, то не став би інвалідом, є безпідставними, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 6 вказаної вище статті передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до висновку експерта № 590 від 18.12.2014 року у ОСОБА_1 була виявлена поєднана травма: легка закрита черепно-мозкова травма: забійна рана волосистої частини голови, струс головного мозку; закритий чрезвертельний перелом лівої великогомілкової кістки зі зміщенням. Дана травма утворилася від ударних впливів тупими предметами, можливо в указаний строк та в умовах ДТП. Згідно наданих медичних документів не супроводжувалась розвитком небезпечним для життя але потребує для свого загоєння тривалого строку - більше 21 дня та відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що належних та допустимих доказів суду не надано відповідачем про зв'язок інвалідності позивача з відмовою ОСОБА_1 від методів за засобів лікування.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що суд першої інстанції не вказав, чому відомості, вказані лікарями-травматологами та хірургами м. Слов'янська та травматологом м. Дружківка, які мають спеціальні знання в галузі охорони здоров'я, працюють в комунальних лікувальних закладах та підпадають під визначення терміну «експерт», є неналежними та недопустимими, є безпідставними, оскільки частиною 1 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з частиною 2 вказаної вище статті, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, правильно встановив обставини справи та відповідні їм правовідносини, наданим доказам дав правильну правову оцінку і обґрунтовано у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача.

На підставі викладеного вище, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 01 лютого 2018 року і задоволення апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія АСКО - Донбас Північний» немає.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія АСКО - Донбас Північний» залишити без задоволення, рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 01 лютого 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі.

Судді:

Повний текст постанови складений 05 квітня 2018 року

Суддя О.Д.Канурна