АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/697/18 Справа № 203/6087/16 Головуючий у 1 й інстанції - Католікян М.О. Доповідач - Куценко Т.Р.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2018 року м. Дніпро

22 березня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Куценко Т.Р.

суддів - Демченко Е.Л., Максюта Ж.І.

при секретарі - Синенко Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2,

на рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 21 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Приватного акціонерного товариства «Європейський Страховий Союз» про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н о в и л а:

У грудні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ПрАТ «Європейський Страховий Союз» про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позовні вимоги було обґрунтовано тим, що 30 липня 2016 року ОСОБА_2 на вул. Юрія Савченка в м. Дніпрі, у районі будинку №97, керуючи автомобілем марки «Toyota», реєстраційний номер - НОМЕР_3, скоїв зіткнення з автомобілем позивачки марки «Volxwagen», реєстраційний номер - НОМЕР_4. У результаті дорожньо-транспортної пригоди позивачці була заподіяна матеріальна шкода. Витрати з проведення відновлювального ремонту автомобіля позивачки склали 53 481,82 грн. Відповідачі добровільно не відшкодовують позивачці витрачені кошти. Викладені обставини стали причиною звернення позивачки до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 компенсації заподіяної матеріальної шкоди в сумі 23 909,82 грн. і компенсації моральної шкоди в сумі 5 000,00 грн., а з ПрАТ «Європейський Страховий Союз» - страхового відшкодування в сумі 49 000,00 грн. (за мінусом франшизи) /т.1 а.с. 3-9/.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 серпня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково /т.2 а.с. 49-50/.

Стягнуто з ОСОБА_2 компенсацію матеріальної шкоди в сумі 23 909,82 грн., компенсацію заподіяної моральної шкоди в сумі 1 500,00 грн., компенсацію витрат з проведення автотоварознавчого дослідження в сумі 1 200,00 грн., компенсацію судових витрат у сумі 1 102,40 грн., разом - 27 712,22 грн.

Стягнуто з ПрАТ «Європейський Страховий Союз» компенсацію матеріальної шкоди в сумі 49 000,00 грн., компенсацію судових витрат у сумі 551,20 грн., разом - 49 551,20 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального і матеріального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що надані позивачем докази про проведення ремонтно-відновлювальних робіт на підприємстві «Автоцентр-Україна» не відповідають ані протоколу огляду автомобіля від 30 липня 2016 року, ані висновку експерта, тому вважає позовні вимоги не доведеними.

У відповідності до п.8 ч.1 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України у редакції Закону України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року та ч.6 ст.147 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду апеляційним судом Дніпропетровської області в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України у редакції Закону України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом встановлено, що 30 липня 2016 року ОСОБА_2 на вул. Юрія Савченка в м. Дніпрі, у районі будинку №97, керуючи автомобілем марки «Toyota», реєстраційний номер - НОМЕР_3, скоїв зіткнення з автомобілем позивачки марки «Volxwagen», реєстраційний номер - НОМЕР_4, таким чином пошкодивши його /т. 1 а.с. 16, 17/.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «Toyota» застрахована ПрАТ «Європейський Страховий Союз» /т. 1 а.с. 118/.

01 серпня 2016 року позивачка звернулася до ПрАТ «Європейський Страховий Союз» із заявою про виплату їй страхового відшкодування /т.1 а.с. 27-30/.

08 серпня 2016 року постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська за фактом дорожньо-транспортної пригоди відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення /т. 1 а.с. 16/.

Згідно з висновком експертного дослідження по визначенню вартості матеріальної шкоди, заподіяної володільцю КТС, від 16.08.2016 року №1908/16/16, складеним судовим експертом ОСОБА_4, величина матеріальної шкоди (з урахуванням втрат товарної вартості), заподіяної позивачці, склала 78 560,84 грн. Втрата товарної вартості автомобіля позивачки склала 18 228,00 грн. За проведене дослідження позивачем додатково було сплачено 1 200,00 грн. /т.1 а.с. 177-211/.

Фактично ОСОБА_3 за послуги з відновлювального ремонту автомобіля було сплачено 53 481,82 грн. /т. 1 а.с. 20-26/.

22 грудня 2016 року ПрАТ «Європейський Страховий Союз» сплатило позивачці страхове відшкодування в сумі 4 435,43 грн. /т. 1 а.с. 117/.

Решта заподіяної позивачці шкоди відповідачами не відшкодовано.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що в судовому засіданні була встановлена наявність вини ОСОБА_2., а позивачем доведено спричинення їй матеріальної шкоди, її розмір, та як наслідок цього, і спричинення їй моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції у зв'язку з наступним.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

В ст.1192 ЦК України визначено що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Згідно положень ст.22 даного Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Положення ч.1 ст.1166, ч.1 ст.1167 ЦК України визначають підстави відшкодування майнової і моральної шкоди.

Підстави та порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, та шкоди, завданої внаслідок взаємодії цих джерел, визначені нормами ст.ст.1187,1188 ЦК України.

Таким чином, відповідно до змісту вказаних норм матеріального права, єдиною підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний зв'язок між ними, а також вину заподіювача. За зобов'язаннями, що виникають внаслідок заподіяння шкоди, притягнення до цивільно-правової відповідальності можливе за одночасної наявності обов'язкових умов, якими є протиправна поведінка або бездіяльність, наявність дійсної шкоди, причинно-наслідковий зв'язок між діяннями та заподіянням такої шкоди, вина.

Причинний зв'язок між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоду, та збитками потерпілої сторони є важливим елементом доказування наявності реальних збитків. Необхідним є доведення, що саме протиправна поведінка є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи,- наслідком такої протиправної поведінки.

Статтею 129 Конституції України однією із основних засад судочинства визначено забезпечення доведеності вини.

Як зазначено в п.4 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року №4, обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду.

Відповідно до п.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Аналогічне положення міститься і в п.3 ст.61 ЦПК України, який діяв на час розгляду справи судом першої інстанції.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги відповідача щодо непогодження його з розміром оціненого матеріального збитку, завданого ОСОБА_3 внаслідок пошкодження її автомобіля, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_3 обрала спосіб відшкодування спричиненої їй матеріальної шкоди, надавши на підтвердження своїх вимог висновок експертного дослідження № 1908/16 від 16 серпня 2016 року, складеним експертом ОСОБА_4 та докази, які підтверджують здійснені не витрати у зв'язку з проведенням відновлювального ремонту.

Не погоджуючись з розміром матеріальної шкоди в сумі 78 560,84 грн., завданої ОСОБА_3 внаслідок пошкодження її автомобіля, який визначено на підставі висновку експертного дослідження № 1908/16 від 16 серпня 2016 року, відповідач не надав суду жодних доказів на спростування визначеного розміру, тому суд, відповідно до вимог ст.ст. 12, 213 ЦПК України в редакції 2004 року, чинній на момент ухвалення рішення судом першої інстанції, ухвалив рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач ухилився від доведення обставин, на які посилався. Не знайшли свого підтвердження і доводи ОСОБА_2 стосовно порушення експертом ОСОБА_4 пункту 5.2. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, оскільки матеріали справи містять докази сповіщення відповідача про проведення експертизи /т.1 а.с.19/.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги стосовно недоведеності позивачем розміру завданих матеріальних збитків та понесених витрат, з наступних підстав.

Відповідно до рахунку ТОВ «Автоцентр-Україна», загальна вартість запасних частин, робіт та послуг ремонту належного ОСОБА_3 автомобіля склала 65 395,78 грн. /т.1 а.с.20-22/.

Квитанціями № від 04 серпня 2016 року та № від 26 серпня 2016 року підтверджується сплата позивачкою коштів за ремонтні роботи.

Подані ОСОБА_3 рахунок, наряд-замовлення, квитанції до прибуткового касового ордеру є належними доказами в справі та стосуються предмету доказування, оскільки підтверджують вартість запчастин та ремонту належного їй авто.

Перевірюючи доводи апеляційної скарги відповідача про відсутність підстав для відшкодування моральної шкоди позивачці у зв'язку з тим, що саме через наявність в діях водія ОСОБА_5 порушень ПДР, які створили небезпечну ситуацію стали причиною ДТП, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки як вже зазначалося вина відповідача у заподіянні шкоди є доведеною, а тому моральна шкода підлягає відшкодуванню у відповідності до положень ст.ст. 1167, 1187 ЦК України з урахуванням вимог ст. 23 ЦК України особою, винною у її спричиненні.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Отже, за наведених обставин, колегія суддів вважає, що вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду.

Натомість, суд першої інстанції при ухваленні рішення помилково включив до суми відшкодування завданої матеріальної шкоди суму вартості послуг судового експерта, оскільки відповідно до п.45 Постанови Пленуму ВССУ від 17 жовтня 2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» такі витрати підлягають розподілу судом на підставах визначених статтею 88 ЦПК (в редакції від 2004 року). Крім того, судом першої інстанції стягнуто окремо суму вартості зазначених послуг.

Виходячи з наведеного вище, колегія суддів вважає за необхідне змінити рішення суду першої інстанції в частинні стягнення компенсації матеріальної шкоди та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 компенсацію матеріальної шкоди в сумі 22 709,82 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 серпня 2017 року в частині стягнення компенсації матеріальної шкоди змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 компенсацію матеріальної шкоди в сумі 22 709,82 грн.

В іншій частині рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 серпня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Куценко Т.Р.

Судді: Демченко Е.Л.

Максюта Ж.І.