Справа №718/314/18
Провадження №2-з/718/2/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2018 року м. Кіцмань Чернівецька область

Кіцманський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючої судді Масюк Л.О.,

секретаря судових засідань ОСОБА_1.,

розглянувши заяву позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за його позовом до ПАТ КБ «Приватбанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_3, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом.

Для забезпечення позову позивач просить зупинити стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого ОСОБА_3, приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу 17 листопада 2017 р., про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "Приватбанк", невиплачених в строк грошових коштів у сумі 129858,05 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що невжиття такого заходу може істотно ускладнити або унеможливити поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся із позовом, оскільки в рамках виконавчого провадження державний виконавець має право арештовувати кошти, майно, їх вилучати та в подальшому реалізовувати. А на поновлення його прав на власне майно, реалізоване державним виконавцем та кошти, зняті державним виконавцем, йому необхідно буде витратити додаткові кошти та велику кількість часу та зусиль.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Згідно з роз'ясненням п.10 зазначеної вище постанови заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

При цьому процесуальний закон не зобовязує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігти ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Забезпечення позову повинно гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову. Головною метою забезпечення позову є негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення завдання значної шкоди заявнику.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, чи ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Позивачем в обґрунтування заявленого клопотання зазначено, що до складу заборгованості, про стягнення якої вчинено виконавчий напис, включено нарахування за пенею та відсотками за період з 23.04.2014 р. по 15.11.2014 року, хоча по вказаним нарахуванням з дня виникнення права вимоги минуло більш, ніж три роки та пройшли строки позовної давності. В звязку із зазначеним ним подано позов до суду, а тому стягнення заборгованості не є безспірним.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

Виходячи з наведеного, на підставі ст. ст. 149,150,153, 157, 354 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за його позовом до ПАТ КБ «Приватбанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_3, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Зупинити стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого ОСОБА_3, приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу 17 листопада 2017 р., про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк", невиплачених в строк відповідно до умов Кредитного договору від 06.11.2012 р. та Розрахунку заборгованості за договором станом на 31.08.2017 р., грошових коштів у сумі 129858,05 грн., та зареєстрованого в реєстрі за №11578.

Ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала може бути оскаржена у апеляційному порядку до Апеляційного суду Чернівецької області шляхом подачі в пятнадцятиденний строк з дня її постановлення апеляційної скарги.

Суддя: Масюк Л.О.