АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 766/8557/16-ц
Номер провадження: №22-ц/791/45/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2018 року Апеляційний суд Херсонської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Кутурланової О.В.,

суддів: Майданіка В.В.,

Орловської Н.В.,

секретар Цулукіані І.О.,

учасники прави:

відповідач ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 04 травня 2017 року у складі судді Прохоренко В.В. у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до К окорєва Ф.В. про стягнення боргу за договором позики.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 02.11.2014 року між ним та відповідачем укладено письмовий договір позики, на виконання якого ОСОБА_3 отримав від нього 30 000 доларів США зі строком повернення до 01.11.2015 року. Оскільки у зазначений термін відповідач кошти за договором позики не повернув, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_3 на свою користь заборгованість за договором позики у сумі 687 120 грн, що за офіційним курсом НБУ на день повернення еквівалентна 30 000 доларів США, а також пеню за період з 02.11.2015 року по 22.03.2016 рік в сумі 8075, 21 грн.

Заочним рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 04.05.2017 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 суму боргу за договором позики у розмірі 687120 грн, пеню за період 02.11.2015 року по 22.03.2016 рік в сумі 8075, 21 грн.

Вирішено питання судових витрат.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 05.09.2017 року заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення у даній справі залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просив рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, не доведеність обставин, які суд вважав встановленими, при цьому заперечував факт укладення договору позики та власний підпис на договорі, наданому позивачем в обгрунтування заявлених позовних вимог.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_4 доводи апеляційної скарги не визнав, вважаючи їх безпідставними, а ухвалене у справі рішення законним та обґрунтованим, у зв'язку з чим просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно п.3 розділу ХІІ «Прикінцевих та перехідних положень» ЗУ «Про судоустрій та статус суддів» Апеляційний суд Херсонської області діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом до початку роботи Херсонського апеляційного суду в апеляційному окрузі.

Заслухавши доповідача, осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах визначених ст.367 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не виконано зобов'язання за договором позики, чим порушене право позивача на повернення коштів, яке підлягає судовому захисту.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони грунтуються на наданих сторонами та досліджених судом доказах та нормах матеріального права, які регулюють правовідносини, що склалися між сторонами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 2 ст. 615 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання, а ч.1 ст. 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов'язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 02 листопада 2014 року між сторонами у письмовій формі укладено договір позики, відповідно якого ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_4 у позику грошові кошти у сумі 388500 грн, що станом на день укладення договору еквівалентно 30 000 доларам США за офіційним курсом НБУ. За умовами зазначеного договору сума позики повинна бути повернута не пізніше 01.11.2015 року.

Заперечуючи проти позовних вимог ОСОБА_3 зазначив, що на договорі позики, наданому позивачем на підтвердження позовних вимог, стоїть не його підпис та він взагалі не укладав такого договору з ОСОБА_4.

Відповідно до норм ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 12 грудня 2017 року за клопотанням апелянта була призначена почеркознавча експертиза з метою встановлення справжності підпису ОСОБА_3 на договорі позики від 02 листопада 2017 року, однак її проведення стало неможливим через ненадання ОСОБА_3 вільних зразків підпису, необхідних для повного, всебічного та об'єктивного проведення експертизи та надання обґрунтованого висновку, внаслідок чого ухвала суду повернена експертною установою без виконання.

Отже, приймаючи до уваги, що на виконання вимог ст.12 ЦПК України суд апеляційної інстанції роз'яснив апелянту його процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, зважаючи на положення ч.3 ст.13 ЦПК України, якою передбачено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, колегія суддів приходить до висновку про відсутність визначених законом підстав для задоволення апеляційн6ої скарги, оскільки ОСОБА_3 не надано жодного доказу в обгрунтування заперечень проти заявлених позовних вимог, натомість позивачем надано оригінал договору позики у якому міститься підпис відповідача і ця обставина в ході розгляду справи належними та достовірними доказами не спростована.

З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції з достатньою повнотою з'ясував дійсні обставини справи та дослідив надані докази, яким дав правильну оцінку, ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст. 382 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 04 травня 2017 року року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Дата складення повного тексту постанови 16.04.2018 року.

Головуючий О.В. Кутурланова

Судді: В.В. Майданік

Н.В.Орловська