Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.03.2018 Справа №607/1289/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого Дзюбича В.Л.

за участю секретаря Зубко О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося внаслідок того, що кожен має різні погляди на сім'ю. Між ними часто виникають суперечки та непорозуміння, протягом останніх чотирьох років вони проживають окремо, припинили шлюбні стосунки та перестали вести спільне господарство. Вважає, що подальше сімейне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам, просить його розірвати. Проти примирення категорично заперечує.

Позивач в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Позов підтримує, просить шлюб розірвати.

Відповідач в судове засідання не з'явився, проте подала суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності, відносно позову не заперечує, просить шлюб розірвати.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України суд розглянув справу у відсутності сторін без фіксації судового процесу технічними засобами.

Суд, проаналізувавши матеріали справи, встановив наступне:

Сторони уклали шлюб 09 жовтня 1997 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб НОМЕР_1, виданим 09 жовтня 1997 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Тернопільської міської ради, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №1304.

Від даного шлюбу у подружжя є двоє неповнолітніх дітей- донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_2, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільської міської ради 10 травня 2000 та донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_3, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України 10 березня 2006 року.

У судовому засіданні встановлено, що між подружжям погіршилися відносини, вони не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних стосунків та на протязі чотирьох років проживають окремо. Сумісне життя подружжя є неможливим, шлюб існує лише формально, і тому його доцільно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та їх неповнолітніх дітей, що має істотне значення.

Відповідно до вимог ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення.

Враховуючи викладенні обставини в їх сукупності, зважаючи на те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, з огляду на засади добровільності шлюбу, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, а тому шлюб слід розірвати.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 89, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу, ст.112, 114 Сімейного Кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов-задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 09 жовтня 1997 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Тернопільської міської ради, актовий запис №1304.

Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення в порядку, визначеному п. 15.5 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий суддяВ. Л. Дзюбич