УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 638/5026/18

Провадження № 2-о/638/153/18

19.04.2018 року м. Харків

Суддя Дзержинського районного суду м. Харкова Хайкін В.М., розглянувши заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Харківський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, про встановлення факту, що має юридичне значення,-

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника ОСОБА_1 ОСОБА_2 17.04.2018 року звернулася до Дзержинського районного суду м. Харкова із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме просить суд встановити юридичний факт про неправильність зазначення в актовому записі №39 від 13.05.1994 року, складеного відділом реєстрації новонароджених виконавчого комітету Сімферопольської міської ради Автономної Республіки Крим в графі «Мати» - ОСОБА_1, та зобовязати Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Шевченківському району у місті Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області поновити актовий запис про народження, складений відділом реєстрації новонароджених виконавчого комітету Сімферопольської міської ради Автономної Республіки Крим №39 від 13.05.1994 року та внести зміни у вказаний актовий запис в частині прізвища матері, зазначивши правильне прізвище в графі «Мати» Атабалова.

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист (стаття 55) та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (стаття 124), а статтею 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суди загальної юрисдикції спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а такожсправ про адміністративні правопорушення.

Суди мають враховувати, що забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Частина 3 пункту 2 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 03 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» зобовязує суди при вирішенні питання про відкриття провадження у справі перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

Тобто, вирішуючи питання про відкриття провадження, суди повинні перевірити відповідність вимог, з якими позивач звертається до суду для захисту, дотримання позивачем вимог, передбачених відповідним процесуальним законодавством України, а також юрисдикційну підсудність.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі судом встановлено, що даний позов не підлягає розгляду у суді в порядку цивільного судочинства, а вимоги заявника ОСОБА_1 мають розглядатись окружним адміністративним судом в порядку визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частиною 1 статті 315 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які підлягають розгляду судом у порядку окремого провадження.

Відповідно до частини 2 статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Аналіз даних норм дає підстави для висновку, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належить до юрисдикції суду за таких умов: 1) факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них повинні залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; 2) встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право; 3) заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, що засвідчує факт, що має юридичне значення; 4) чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Отже, для встановлення факту необхідна наявність певних умов, зокрема, встановлюванийфакт повинен бути юридичним, тобто від його встановлення у особи виникають, змінюються або припиняються особисті чи майнові права; чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення.

Перелік справ, визначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним, проте за змістом вищенаведених норм процесуального права суд може встановлювати факти, які тягнуть для заявника певні правові наслідки.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у пункті №1 постанови від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», відповідно до статей 255, 271 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до частини 1 статті 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому.У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Згідно із пунктом 1.15 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 та зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за № 55/18793, відмова органів державної реєстрації актів цивільного стану у внесенні змін до актових записів цивільного стану, їх поновленні та анулюванні може бути оскаржена в судовому порядку.

Відповідно до пункту 2.13.2 Правил, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є постанова адміністративного суду. Зміни до актового запису цивільного стану відповідно до пункту 1.7 Правил вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису, за винятком випадків, встановлених у пункті 2.28 розділу II цих Правил.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №12 від 29.09.2012 року «Про узагальнення практики вирішення адміністративними судами спорів, які виникають у зв'язку з відмовою органу державної реєстрації актів цивільного стану», спори, що виникають у зв'язку з відмовою органу державної реєстрації актів цивільного стану внести зміни до актового запису цивільного стану за заявою особи, належать до юрисдикції адміністративних судів, оскільки відносини, що виникають між фізичною чи юридичною особою і представниками органів влади під час здійснення ними владних повноважень, є публічно-правовими.

Отже, з урахуванням викладеного, а саме те, що Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачений порядок внесення змін до актового запису цивільного стану, така зміна проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану, що виключає розгляд справи в порядку окремого провадження про встановлення факту що має юридичне значення в силу частини 2 статті 315 ЦПК України, та вказаним законом передбачено оскарження відмови у внесенні змін до актового запису, така відмова може бути оскаржена в порядку адміністративного судочинства, спірні правовідносини мають публічно-правову природу, а тому справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Більш того, заявником у прохальній частині заяви про встановлення факту висловлено вимогу, що має зобовязальний характер, що також виключає можливість розгляду даної заяви в рамках окремого провадження у цивільному судочинстві.

Статтею 20 КАС України визначено розмежування предметної юрисдикції адміністративних судів.

Так, згідно частини 1 вищенаведеної статті, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: 1) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності; 2) адміністративні справи, повязані з виборчим процесом чи процесом референдуму, щодо: оскарження рішень, дій чи бездіяльності дільничних виборчих комісій, дільничних комісій з референдуму, членів цих комісій; уточнення списку виборців; оскарження дій чи бездіяльності засобів масової інформації, інформаційних агентств, підприємств, установ, організацій, їх посадових та службових осіб, творчих працівників засобів масової інформації та інформаційних агентств, що порушують законодавство про вибори та референдум; оскарження дій чи бездіяльності кандидата у депутати сільської, селищної ради, кандидатів на посаду сільського, селищного голови, їх довірених осіб; 3) адміністративні справи, повязані з перебуванням іноземців та осіб без громадянства на території України, щодо: примусового повернення в країну походження або третю країну іноземців та осіб без громадянства; примусового видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України; затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України; продовження строку затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України; затримання іноземців або осіб без громадянства до вирішення питання про визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового захисту в Україні; затримання іноземців або осіб без громадянства з метою забезпечення їх передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 4) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті.

Окружним адміністративним судам, згідно вимог частини 2 статті 20 КАС України, підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частиною першою цієї статті.

Виходячи з наведеного, суддя, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 186 ЦПК України, відмовляє у відкритті провадження у справі у звязку з тим, що позовну заяву не належить розглядати в порядку цивільного судочинства.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Харківський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, про встановлення факту, що має юридичне значення відмовити.

Розяснити заявнику право на звернення з позовом до окружного адміністративного суду в порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України.

Копію ухвали разом з матеріалами заяви направити заявнику.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги до або через Дзержинський районний суд м. Харкова в пятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали.

Суддя: