ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/0430/592/18 Справа № 214/6565/17 Суддя у 1-й інстанції - Чернова Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2018 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.

секретар судового засідання - Євтодій К.С.

сторони:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2

третя особа - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на ухвалу Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 04 вересня 2018 року, яка постановлена суддею Черновою Н.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2017 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини.

Ухвалою Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 04 вересня 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дружини залишено без розгляду у зв'язку з повторною неявкою позивача в судове засідання.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права. Зокрема, зазначає, що 04.09.2018 в день винесення оскаржуваної ухвали нею до суду першої інстанції було здано пояснення по справі та заява про розгляд справи без її участі з проханням задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, однак цей факт не відображено в ухвалі суду, що є порушенням норм матеріального права. Окрім того, позивач стверджує, що в ухвалі відсутні дані щодо інших судових засідань, які вона жодного разу не пропустила, вважає, що ухвала суду позбавляє її доступу до правосуддя, гарантоване Конституцією України.

Відзиву на апеляційну скаргу позивача не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача ОСОБА_1, яка підтримала доводи апеляційної скарги та наполягала на її задоволенні, відповідача ОСОБА_2, який не заперечував проти задоволення вимог апеляційної скарги, представника третьої особи ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги позивача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Залишаючи позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дружини без розгляду, суд першої інстанції керувався п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України й виходив з того, що позивач ОСОБА_1, будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, повторно не з'явилася в судове засідання.

Однак, на думку колегії суддів, такого висновку суд першої інстанції дійшов з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до ст.1 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».

В силу ст.13 розділу І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов'язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред'являється особі.

Ключовими принципами цієї статті є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Так, у справі Delcourt v. Belgium, Європейський суд з прав людини зазначив, що „у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення".

У справі Bellet у. France Європейський суд з прав людини зазначив, що „стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Залишення заяви без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення, у зв'язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому. Заява залишається без розгляду за наявності точно встановлених в законі обставин, які свідчать про недодержання умов реалізації права на звернення до суду за захистом і можливість застосування яких не втрачена, та при повторній неявці сторін.

Частина 5 ст.223 ЦПК України зазначає, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез'явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез'явлення не перешкоджає розгляду справи (п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України).

Неявка у судове засідання - це відсутність особи в залі судового засідання під час розгляду справи, незалежно від причин, або залишення залу судового засідання.

Законодавець передбачив право осіб, які беруть участь у справі, брати участь у судових засіданнях, а також гарантії реалізації цього права. Це право витікає з вимог таких принципів цивільного судочинства, як змагальність, диспозитивність, процесуальна рівноправність сторін, демократизм, законність тощо.

При цьому, ч.1, 1 ст.211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

Аналізуючи вищевикладені норми міжнародного права та положення ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що підставою для залишення позовної заяви без розгляду у зв'язку з повторною неявкою позивача в судове засідання є наявність у сукупності таких обставин: належне повідомлення позивача про час та місце розгляду справи та його повторна, тобто двічі поспіль, неявка у судове засідання у призначений для розгляду справи час.

Із матеріалів справи видно, що цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини перебуває перебуває на розгляді у суді першої інстанції з листопада 2017 року та за цей час по справі було призначено кілька судових засідань, однак, зважаючи на те, що підставою для залишення позовної заяви без розгляду стала повторна неявка позивача у судове засідання, призначене на 04 вересня 2018 року, колегія суддів, враховуючи вимоги ст.367 ЦПК України, перевіряє наявність правових підстав для залишення позову без розгляду та добросовісність ставлення позивача до своїх процесуальних обов'язків, виключно в межах цих судових засідань.

Так, з матеріалів справи видно, що 18.01.2018 ухвалою суду першої інстанції відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини і справу призначено до розгляду на 07 березня 2018 року на 12 годину 20 хвилин ( а.с.13-14).

З довідки від 07.03.2018 видно, що у зв'язку з неявкою сторін, які були повідомлені належним чином судове засідання відкладено на 06 квітня 2018 року (а.с.16) при цьому слід зауважити, що на а.с.17 є письмова заява позивача ОСОБА_1 від 03.04.2018, про проведення судового розгляду, призначеного на 06.04.2018 без її участі, де також зазначено про підтримку позовних вимог у повному обсязі.

Матеріалами справи також встановлено, що через неявку в судове засідання сторін судовий розгляд відкладено на 16 травня 2018 року на 10 годин 40 хвилин про, що свідчать повістки про виклик до суду, які не містять відомостей про належне повідомлення сторін на зазначену дату, оскільки розписки не містять підпису осіб про одержання виклику до суду (а.с.19-20).

З довідки від 16 травня 2018 року вбачається, що сторони не з'явилися в судове засідання і судовий розгляд відкладено на 18 липня 2018 року на 12.00 годину.

З журналу судового засідання від 18 липня 2018 року видно, що під час судового засідання позивач ОСОБА_1 була присутня в судовому засіданні під час, якого було задоволено клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_3 про залучення останньої в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору і судовий розгляд відкладено на 04 вересня 2018 року на 11.00 годину (а.с.32).

Матеріали справи також містять пояснення позивача ОСОБА_1 зареєстровані 04 вересня 2018 року за вх.№14685 в яких вона виклала свою незгоду з ухвалою суду від 18.07.2018 щодо залучення ОСОБА_3 в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, а також просила її позовні вимоги задовольнити у повному обсязі (а.с.40-41).

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд не забезпечив належної організації судового розгляду справи та порушив право позивача ОСОБА_1 на доступ до правосуддя, закріплене в статті 6 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства України, у зв'язку з чим ухвалу суду необхідно скасувати і направити справу до суду першої інстанції для подальшого розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, п.4 ч.1 ст. 379, ст.ст. 381-384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 04 вересня 2018 року скасувати та направити справу до Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу для подальшого розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 15 листопада 2018 року.

Головуючий:

Судді: