АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1699/18Головуючий по 1 інстанції
Категорія: 47 Степаненко О.М. Доповідач в апеляційній інстанції Новіков О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2018 року м. Черкаси

Апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів:

Новікова О.М.,

Храпка В.Д., Бондаренка С.І.,

за участю секретаря Матюхи В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10 серпня 2018 року у складі судді Степаненка О.М. у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_5, треті особи: Департамент архітектури, містобудування та інспектування Черкаської міської ради, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Черкаській області, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та знесення самочинного будівництва, - :

в с т а н о в и в :

У жовтні 2016 року ОСОБА_7 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_5, треті особи: департамент архітектури, містобудування та інспектування Черкаської міської ради, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Черкаській області, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та знесення самочинного будівництва.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що вона є власником 39/100 частини будинку по АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 03.12.1987 року та ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27.01.2016 року про затвердження мирової угоди.

Власником сусіднього домоволодіння АДРЕСА_2 та суміжнім землекористувачем є відповідачка ОСОБА_5, яка до свого існуючого будинку зробила добудову, яка примикає до паркану на межі їхніх земельних ділянок.

Вказувала, що така самочинна добудова побудована з порушенням Державних будівельних норм і порушує її права, що стало приводом неодноразових звернень до відповідних контролюючих органів в сфері архітектури, містобудування та державного архітектурно-будівельного контролю.

У відповідях на її звернення, вищезазначеними органами було зафіксовано порушення будівельних норм та правил відповідачкою.

Порушення будівельних норм стосується протипожежної відставні між спорудами (не менше 1 м) а також для забезпечення можливості доглядати за будівлями і здійснення поточного ремонту. Добудова влаштована фактично на її цегляному паркані, не влаштовані інженерно-технічні заходи, що запобігають стіканню атмосферних опадів з покрівлі та карнизу цієї самочинної будівлі на її територію.

Остаточно уточнивши свої позовні вимоги у липні 2018 року, ОСОБА_7 просила суд усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою шляхом зобов'язання ОСОБА_5 знести нависаючий над земельною ділянкою ОСОБА_7 дах самочинної добудови ОСОБА_5 та верхню частину стіни побудованої нею самочинної добудови до житлового будинку АДРЕСА_2, яка розташована на цегляному паркані, що розмежовує земельні ділянки ОСОБА_7 та ОСОБА_5, до розміру існуючого цегляного паркану висотою 1,90 м.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10 серпня 2018 року позов задоволено повністю.

Усунуто перешкоди в користуванні земельною ділянкою, що належить ОСОБА_7 розміром 308 кв.м. шляхом зобов'язання ОСОБА_5 знести нависаючий над земельною ділянкою ОСОБА_7 дах самочинної добудови ОСОБА_5 та верхню частину стіни побудованої нею самочинної добудови до житлового будинку АДРЕСА_2, яка розташована на цегляному паркані, що розмежовує земельні ділянки ОСОБА_7 та ОСОБА_5, до розміру існуючого цегляного паркану висотою 1,90 м.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду мотивоване тим, що відповідачка ОСОБА_5, побудувавши самочинну прибудову до житлового будинку з порушенням відповідних будівельних норм, тим самим чинить перешкоди у користуванні земельною ділянкою, яка належить ОСОБА_7 Задоволення позовних вимог в цій частині в межах того, як вони заявлені позивачем не перешкоджає відповідачу здійснити відступ від межі мінімум на 1 м, що може бути наслідком і перенесення побудованих навісів.

Вважаючи, що рішення суду ухвалене за недоведеністю обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, неправильним застосуванням норм матеріального права та порушення норм процесуального права, його оскаржила відповідачка в апеляційному порядку, діючи через свого представника адвоката ОСОБА_6

Апеляційна скарга мотивована тим, що прибудова відповідачки ОСОБА_5 ніяк не може вплинути на обслуговування прибудов позивача ОСОБА_7, оскільки сам по собі факт побудованої на паркані стіни не може бути підставою для її зносу. Вищевказана стіна побудована лише на частині паркану і ніяким чином не заважає позивачці користуватися належною їй частиною земельної ділянки. Позивачка нею користується точно таким же чином, як і після возведення відповідачкою відповідної будівлі.

Вказував на те, що суд не звернув уваги, що таке «знос». Вказане поняття передбачене лише ст. 376 ЦК України, яка передбачає знос всього об'єкта будівництва, а не будь-якої його частини. Відповідно, виконати дане рішення суду неможливо, на що суд не звернув уваги. Своїм рішенням суд порушив право користування ОСОБА_5 належною їй частиною земельної ділянки.

Зазначав, ще задовго до винесення судового рішення відповідачем частина даху, що на декілька сантиметрів нависав над земельною ділянкою позивача ОСОБА_7, був зрізаний.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_5 просить скасувати рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10 серпня 2018 року та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

На апеляційну скаргу позивачка подала відзив, в якому погоджується з висновками районного суду, апеляційну скаргу вважає необґрунтованою. Доводи апелянта про те, що частина даху зрізана, не підтверджені жодними доказами. Представник ОСОБА_7 - ОСОБА_8 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Приступаючи до розгляду справи по суті, колегія суддів розглянула заяву представника ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 про перенесення судового засідання у зв'язку з хворобою відповідачки ОСОБА_5

На підтвердження хвороби заявник надав Направлення ОСОБА_5 на консультацію до лікаря-гастроентеролога на предмет госпіталізації від 07.11.2018 року. Результати обстеження не надані.

Керуючись ст. 372 ЦПК України, колегія суддів, оцінивши надані документи, вважає їх недостатніми для визнання причини неявки учасника справи поважною і вважає її неявку такою, що не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів доходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так, з матеріалів справи встановлено такі обставини.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєст¬ру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта від 01.12.2016 №74551348 власником домоволодіння по АДРЕСА_2 є ОСОБА_5.(т.1 а.с. 49-510).

Це також підтверджується Технічним паспортом на житловий будинок садибного типу по вулиці Пастерівській, 10 в м. Черкаси», інвентаризаційна справа № 4358, реєстровий №3800-9 ( т. 1 а.с.23-29).

Згідно з Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку» №НВ-017 від 30.01.2017 та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №100296325 від 13.10.2017 - власником земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1, є ОСОБА_7.( т. 1 а.с. 158).

Отже земельні ділянки сторін є суміжними.

Відповідно до висновків судової будівельно-технічної експертизи №40/17/буд. від 07.02.2018 року по спільній межі між земельними ділянками по АДРЕСА_1 та по АДРЕСА_2 проходить стіна самочинно побудованої ОСОБА_5 прибудови до житлового будинку літ. «А-І» на земельній ділянці АДРЕСА_2. При цьому частина верхньої частини стіни самочинної прибудови та частина її даху нависає над земельною ділянкою приватної власності ОСОБА_7 по АДРЕСА_1. Кінець покрівлі добудови до самочинної прибудови (тимчасова споруда з стінами та покрівлею з хвилястих азбестоцементних листів) розташована по межі між будинковолодіннями.

Експертом констатовано, що ОСОБА_5 при будівництві прибудови до житлового будинку та розташуванні тимчасової прибудови до вищевказаної самочинної прибудови (тимчасової споруди сараю з стінами та покрівлею з хвилястих азбестоцементних листів) на земельній ділянці АДРЕСА_2, допущені порушення державних будівельних норм України, а саме стіна об'єкта самочинної прибудови до житлового будинку, здійсненого ОСОБА_5, та найбільш виступна конструкція покрівлі добудованої до вказаної прибудови тимчасової споруди сараю проходять по спільній межі між земельними ділянками по АДРЕСА_1 та по АДРЕСА_2, що порушують вимоги п.3.25* ДБН360-92** «Плануваня та забудова міських і сільських поселень» щодо мінімальної відстані від найбільш виступної конструкції стіни до межі сусідньої земельної ділянки (не менше 1,0 м) та запобігання стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок.

Самочинне будівництво, здійснене ОСОБА_5 на земельній ділянці №10 по вул. Пастерівська в м. Черкаси, призвело до нависання частини даху самочинної добудови до будинку по АДРЕСА_2 площею 0,0002 га над земельною ділянкою приватної власності ОСОБА_7 по АДРЕСА_1, що порушує вимоги п.3.25* ДБН360-92** «Плануваня та забудова міських і сільських поселень» щодо мінімальної відстані від найбільш виступної конструкції стіни до межі сусідньої земельної ділянки (не менше 1,0 м) та запобігання стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок.

Відповідно до п. 3.25 ДБН 360-92 для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни треба приймати не менше 1,0 м. При цьому повинно бути забезпечене влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок.

Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таке ж право передбачене статтею 48 Закону України «Про власність»

Як слідує з положень ст. 96 Земельного кодексу України землекористувачі зобов'язані не порушувати права землекористувачів суміжних земельних ділянок та дотримуватись правил добросусідства.

Відповідно до вимог ст. 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 7 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

В судовому засіданні встановлено, що спірна добудова відповідачкою здійснена самочинно, оскільки жодного дозвільного документу ОСОБА_5 суду не надано.

Згідно з ч. 5 ст. 23 Закону України «Про планування і забудову територій» планування окремої земельної ділянки, будівництво на ній будівель та споруд власниками або користувачами здійснюється з урахуванням інтересів інших власників або користувачів земельних ділянок, будівель і споруд.

Частиною 3 ст. 375 ЦК передбачено, що право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Дослідивши наявні у справі докази, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком районного суду про те, що ОСОБА_5, побудувавши самочинну прибудову до житлового будинку з порушенням відповідних будівельних норм, тим самим чинить перешкоди у користуванні земельною ділянкою, яка належить ОСОБА_7, а тому суд приходить до висновку, що права позивачки порушені і підлягають захисту та поновленню шляхом усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою.

Посилання на це в апеляційній скарзі є безпідставними.

Спосіб усунення перешкод, визначений судом, повністю відповідає позовним вимогам ОСОБА_7: зобов'язання ОСОБА_5 знести нависаючий над земельною ділянкою ОСОБА_7 дах самочинної добудови ОСОБА_5 та верхню частину стіни побудованої нею самочинної добудови до житлового будинку АДРЕСА_2, яка розташована на цегляному паркані, що розмежовує земельні ділянки ОСОБА_7 та ОСОБА_5, до розміру існуючого цегляного паркану висотою 1,90 м.

Задоволення позовних вимог в цій частині в межах того як вони заявлені позивачкою не перешкоджає відповідачці здійснити відступ від межі мінімум на 1 м, що може бути наслідком і перенесення побудованих навісів.

Доводи апелянта про невірний спосіб захисту порушеного права є також непереконливими і підлягають відхиленню.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

ОСОБА_7 скористалася конкретним способом захисту свого права, передбаченим ст. 16 ЦК України.

Що стосується посилання в апеляційній скарзі на неможливість виконання даного рішення суду, то такий висновок є передчасним, необґрунтованим і таким, що ґрунтується на припущеннях. Рішення районного суду ще не було на виконанні. Крім того не використана можливість роз'яснення рішення (ст. 271 ЦПК України).

За таких обставин колегія суддів вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює. Підстав для скасування або зміни рішення суду першої інстанції не вбачає.

Керуючись ст.ст. 35, 358, 375, 381-384 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10 серпня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з часу складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 16 листопада 2018 року.

Судді