І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 лютого 2018 року м. Рівне
Рівненський міський суд в складі судді Бердія М.А.,
при секретарі Абашиній О.В.,
з участю позивача ОСОБА_1,
представника позивача ОСОБА_2,
представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо премета спрору на стороні позивача: Служба у справах дітей Рівненської міської ради про надання дозволу на виїзд дитини за межі України без згоди батька, суд -
В С Т А Н О В И В:
Відповідач ОСОБА_4 повідомлений належним чином про дату час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив. Заяв про розгляд справи без його участі до суду не надходило.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 уточнені позовні вимоги позивача підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, просять суд надати дозвіл ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, на тимчасовий виїзд за межі України до Республіки Туреччина в період з 01 липня 2018 року по 31 липня 2018 року, в супроводі його матері ОСОБА_1 без дозволу та супроводу батька ОСОБА_4
Представник третьої особи Служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1, оскільки вони відповідають інтересам дитини.
Суд, заслухавши позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника третьої особи ОСОБА_3, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного:
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується свідоцтвом про народження серії 1-ГЮ №026012 виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції 20 березня 2006 року, актовий запис №552.
12 січня 2010 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано, що стверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції виданого 12 січня 2010 року.
Батько ОСОБА_4 не підтримує будь-яких відносин з сином, участі у вихованні та розвитку сина не приймає, матеріальної допомоги не надає.
Позивач запланувала поїхати з сином на літній відпочинок для оздоровлення до Республіки Туреччини в період з 01.07.2018 року по 31.07.2018 року.
Позивач зверталася до відповідача з метою надання нотаріально посвідченого дозволу на тимчасову поїздку за кордон, однак, останній проігнорував прохання та такого дозволу не надав.
У відповідності до ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно з вимогами ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини.
Частиною 2 ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Батьківські права, відповідно до ч. 1,2 ст. 155 СК України, не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.
Відповідно до ч. 6 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоровя, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від невиконання батьківських обовязків відповідно до закону.
Відповідно до п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року №57 виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, за наявності рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 27 Європейської Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої 27.02.1991 року, за якою держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Таким чином, суд вважає, що відповідач необґрунтовано чинить перешкоди у наданні дозволу дитині на виїзд за кордон, діючи всупереч її інтересам, істотних обставин, які б вказували на неможливість тимчасового виїзду дитини за кордон не встановлено.
За наведених обставин, з врахуванням інтересів дитини, для забезпечення її гармонійного, духовного, морального розвитку, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати по справі по сплаті судового збору в розмірі 640,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 12, 81, 89, 258-259, 263-265, 268, 280-289 ЦПК України, суд, -
Надати дозвіл ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, на тимчасовий виїзд за межі України до Республіки Туреччина в період з 01 липня 2018 року по 31 липня 2018 року, в супроводі його матері ОСОБА_1 без дозволу та супроводу батька ОСОБА_4.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі понесені позивачем по сплаті судовго збору в розмірі 640,00 гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Рівненського
міського суду ОСОБА_6