Справа № 161/1204/18
Провадження № 2/161/1267/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

27 березня 2018 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі головуючого судді Івасюти Л.В.

з участю секретаря судового засідання Маковецької Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

Публічне акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк (надалі -ПАТ КБ Приватбанк) звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що відповідачу згідно укладеного договору № б/н від 28.12.2012р. було надано кредит у розмірі 300,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік, на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Оскільки відповідач у порушення норм Закону та умов договору не повертає кредит та кошти за користування кредитом, станом на 31.12.2017року заборгованість за кредитним договором становить 42170,90 гривень, з яких: заборгованість за кредитом 299,39гривень, заборгованість по процентах за користування кредитом 34607,18 гривень, заборгованість за пенею і комісією -4780,00 грн., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина), 1984,33 грн. штраф (процентна складова).

Посилаючись на вищенаведене, позивач просить суд стягнути з відповідача в користь ПАТ КБ Приватбанк заборгованість за кредитним договором в сумі 42170,90 гривень та 1762 грн. судового збору.

Представником позивача суду було подано заяву про розгляд справи за його відсутності, згідно з якою позов підтримує.

Відповідач в судове засідання не зявилась, хоча належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, про що свідчать надіслані повідомлення. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи по наявних доказах, відповідно до вимог ч.1 ст. 287 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Як вбачається із змісту ч. 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.ст. 526-527, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачу згідно укладеного договору № б/н від 28.12.2012р. було надано кредит у розмірі 300,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік, на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Судом встановлено, що банк взяті на себе зобовязання по кредитному договору виконав в повному обємі. Однак, ОСОБА_1 не повертає отримані кредити відповідно до графіків погашення кредитів та відсотків, в звязку з чим не виконує зобовязання належним чином і, згідно наданого представником позивача та перевіреного судом розрахунку ПАТ КБ Приватбанк, станом на 31.12.2017року заборгованість за кредитним договором становить 42170,90 гривень, з яких: заборгованість за кредитом 299,39гривень, заборгованість по процентах за користування кредитом 34607,18 гривень, заборгованість за пенею і комісією -4780,00 грн., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина), 1984,33 грн. штраф (процентна складова).

Згідно ст.525 ЦК України, одностороння відмова від виконання зобовязання і одностороння зміна його умов не допускається.

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач в позовній заяві просить суд стягнути пеню в розмірі 4780,00 грн. та штрафи в розмірі 500,00 грн. (фіксована частина), 1984,33 грн. (процента складова).

Як слідує із змісту ч. 3 ст. 551 ЦК України , розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

В судовому засіданні встановлено, що розмір пені значно завищений у порівнянні з розміром основної заборгованості за кредитним договором.

Неустойка (пеня) нарахована банком у розмірі 4780,00 грн., що є неспівмірним із розміром заборгованості по кредиту.

Крім того, суд відмовляє в частині задоволення позовних вимог банку про стягнення штрафу, виходячи з того, що відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за кредитним договором - свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України .

Як слідує із змісту статті 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності, одного виду, за одне й те ж саме правопорушення.

Позивач у позовній заяві просить застосувати пеню як вид цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань за кредитним договором. Разом з тим, позивач просить суд стягнути штраф - як вид цивільно-правової відповідальності за порушення позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань за договором.

Враховуючи викладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є

одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те ж саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором суперечить вищевказаним положенням статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те ж саме порушення.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс 15 і відповідно до положень ч. 1 ст.360-7 ЦПК України має враховуватися судами загальної юрисдикції при застосуванні норм права.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що слід стягнути з відповідача в користь позивача встановлену в судовому засіданні заборгованість за кредитним договором в сумі 35406,57 гривень.

В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити .

Крім того, відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача сплачений судовий збір в сумі 1762 гривень.

Керуючись ст.ст. 2, 4 , 5, 12, 13 , 141, 258, 259, 263-265, 287 ЦПК України , ст.ст. 526, 527, 1054 Цивільного Кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково .

Стягнути з ОСОБА_1 в користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 35406,57 гривень (тридцять пять тисяч чотириста шість гривень 57 копійок) та 1762 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні 00 копійок) судових витрат по справі.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити .

Заочне рішення може бути переглянуте Луцьким міськрайонним судом Волинської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне судове рішення складено 04.04.2018.

Суддя Луцького міськрайонного суду Л.В.Івасюта