Справа № 161/4407/17
Провадження № 6/161/513/18
У Х В А Л А

19 листопада 2018 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі головуючого судді Присяжнюк Л.М. при секретарі Петровій В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні подання державного виконавця Бенещук Людмили Валеріївни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника - ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець Бенещук Людмила Валеріївна звернулася до суду із вказаним поданням, посилаючись на те, що у неї на виконанні знаходиться виконавче провадження №55405059, відкрите 18.12.2017р., за виконавчим листом Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10.12.2017р. №161/4407/17 про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави в особі Волинського обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі заборгованості в розмірі 19 823,64грн. за договором про надання позики на будівництво житлового будинку та облаштування інженерних мереж. Державним виконавцем подано запити в органи та установи, що реєструють право власності та інші установи щодо надання інформації стосовно майна та грошових коштів, на які можна звернути стягнення. Згідно інформації, наданої на запити, боржник пенсії не отримує, останнє місце роботи не відоме, транспортні засоби за боржником не зареєстровані.

Державний виконавець просив суд тимчасово обмежити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1, як особу, відповідальну за зобов'язаннями юридичній особі, у праві виїзду за межі України до моменту повного виконання зобов'язань за виконавчим листом Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10.12.2017р. №161/4407/17.

В судове засідання державний виконавець не з'явився, подав заяву про розгляд подання без його участі.

У зв'язку з розглядом справи за відсутності учасників справи, судом відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Аналізуючи матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що подання підлягає до задоволення, виходячи з такого:

Згідно з ч.1 ст.1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ст. 2 протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікований ЗУ 11 вересня 1997 року) та ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», заходи щодо обмеження свободи пересування повинні бути достатньо виправдувальні суспільним інтересам в демократичному суспільстві.

Виконання будь-якого рішення є невід'ємною стадією процесу правосуддя, а тому має відповідати вимогам ст. 6 Конституції про захист прав людини та основних свобод, якою гарантовано право на справедливий суд, що включає в себе обов'язкове виконання судового рішення.

Статтею 18 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Згідно п.5 ст.6 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у тому випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

При цьому, під ухиленням від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням слід розуміти такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею таких обов'язків.

Пункт 19 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» передбачає можливість обмеження виїзду боржників за межі України до виконання зобов'язань, покладених на них судовим рішенням.

За змістом цього Закону такі заходи примусового впливу вживаються до тих боржників, відносно яких мається інформація про їхній постійний чи періодичний виїзд за кордон, без мети чи з метою ухилення від виконання судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконанні у Луцького районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Волинській області перебуває виконавче провадження №55405059, відкрите 18.12.2017р. за виконавчим листом Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10.12.2017р. №161/4407/17 про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави в особі Волинського обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі заборгованості в розмірі 19 823,64грн. за договором про надання позики на будівництво житлового будинку та облаштування інженерних мереж.

18.12.2017 року головним державним виконавцем Зварич Х.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (а.с.95, 98), яка була надіслана на адресу боржника.

Боржником добровільно рішення суду не виконується.

Як вбачається з долучених до справи матеріалів виконавчого провадження, державним виконавцем накладено арешт на все рухоме і нерухоме майно боржника (а.с. 93), подано в органи та установи, що реєструють право власності, та інші установи направлено запити щодо надання інформації про наявність або відсутність у боржника рухомого та нерухомого майна, на яке можна звернути стягнення, коштів, а також інформації, щодо зайнятості боржника, його місця проживання.

На запит виконавця Державною прикордонною службою України надіслано витяг з наявною у базі даних інформацією щодо перетинання державного кордону з якого вбачається, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, неодноразово перетинав державний кордон України (а.с. 89).

За відомомстями підрозділу УДМС України у Волинській області боржник зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 100).

Поряд з цим, державним виконавцем було здійснено виходи за адресою місця проживання ОСОБА_2 з метою перевірки його майнового стану, проте боржник за вказаною адресою був відсутній, про що складено акти від 12.06.2018р. (а.с. 102, 103).

Таким чином, ОСОБА_2 протягом тривалого часу не виконує рішення суду, сума боргу за яким є значною, на виклики державного виконавця не з'являється, нерухоме та рухоме майно, на яке може бути звернуто стягнення, у нього не виявлено, однак при цьому неодноразово виїжджав за кордон, що передбачає наявність коштів, у тому числі і для сплати боргу. А тому, суд вважає, що наведені обставини свідчать про його злісне ухилення від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням.

Згідно із роз'ясненнями Верховного Суду України резолютивна частина ухвали суду має містити висновки, до якого моменту, тобто до виконання якого зобов'язання (чи його частини), покладеного на боржника рішенням суду, діють обмеження, а також, що є підставою для їх припинення.

Відповідно до ч. 3 ст.441 ЦПК України суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Отже, боржника ОСОБА_2 слід обмежити у праві виїзду за межі України до виконання зобов'язань, покладених на нього згідно виконавчих проваджень по виконанню виконавчого листа Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10.12.2017р. №161/4407/17.

У разі виконання боржником відповідних зобов'язань, а також у зв'язку із закінченням виконавчого провадження на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону N 606-XIV (повна сплата боргу за виконавчим документом) державний виконавець виносить відповідну постанову, копія якої підлягає обов'язковому направленню до Адміністрації Державної прикордонної служби України для своєчасного зняття особи (боржника) з контролю.

Керуючись ст.441 ЦПК України, ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», суд

постановив:

Подання державного виконавця Луцького районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Воилнській області Бенещук Л.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 - задовольнити.

Тимчасово обмежити боржника ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаціний код НОМЕР_1, у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання зобов'язань, покладених на нього виконавчим листом Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10.12.2017р. №161/4407/17.

Копію ухвали для виконання направити Адміністрації Державної прикордонної служби України (01034, м. Київ, вул. Володимирська, 26).

Ухвала підлягає до негайного виконання.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом п'ятнадцати днів з дня її проголошення.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Л.М. Присяжнюк