Справа № 466/859/17 Головуючий у 1 інстанції: Глинська Д.Б.
Провадження № 22-ц/783/5409/17 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2018 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого - Мікуш Ю.Р.,

суддів: Павлишина О.Ф., Приколоти Т.І.

секретар Бохонко Е.Р.

З участю: позивача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3, представника Шевченківської РА - Цибруха Я.В., представника ЛМКП «Львівводоканал» Тюхтія М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради на рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 02 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, третіх осіб-Львівського міського комунального підприємства «Львівводоканал», Львівської міської ради про відшкодування матеріальної і моральної шкоди,- в с т а н о в и л а :

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково. Стягнуто з Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради в користь ОСОБА_2 25166 грн. у відшкодування матеріальної шкоди, 3000 грн. у відшкодування моральної шкоди та 1280 грн. витрат по оплаті судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду оскаржив голова Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради Банах Н. В апеляційній скарзі зазначає, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Звертає увагу, що суд розглянув справу у відсутності представника адміністрації чим позбавив відповідача можливості подати докази та заперечення. Стверджує, що не з'ясованим залишилося питання у кого на балансі та обслуговуванні перебуває каналізаційний люк в результаті зіткнення з яким завдана шкода. Звертає увагу, що протокол на працівника адміністрації, який відповідає за утримання доріг та вулиць у належному стані був складений лише 11.07.2017 року. Стверджує, що надана позивачем дефектна відомість №097 від 21.11.2016 року щодо проведення певних робіт не може бути належним та допустимим доказом пошкодження. Щодо задоволення позову в частині стягнення моральної шкоди звертає увагу, що не з'ясованим залишилося питання про наявність шкоди, протиправність діяння відповідача, наявність причинного зв'язку та вини останнього в завданні шкоди. Просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представника Шевченківської РА Цибруха Я.В. на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення з приводу апеляційної скарги позивача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3, представника третьої особи ЛМКП «Львівводоканал» Тюхтія М.В., вивчивши матеріали цивільної справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Із змісту позовної заяви вбачається, що позивач по справі ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Шевченківської РА ЛМР про стягнення з відповідача на його користь 25 166 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, 10 000 грн. на відшкодування моральної шкоди та судові витрати по справі.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що матеріальна шкода завдана йому 03 листопада 2016 року, коли він керував власним автомобілем марки « CHRYSLER GRAND VOYAGER 2.5 CRD « 2003 року випуску, н.з. НОМЕР_2 № кузова НОМЕР_1 при виїзді з вул. Плетенецького на вул. Бальзака у м. Львові та внаслідок вибоїн на дорожньому покритті наїхав на каналізаційний люк, що був розміщений на проїзній частині дороги внаслідок чого був пошкоджений двигун його автомобіля, розгерметизувалася система змащування двигуна, моторне масло вилилося на проїжджу частину дороги, машина була передана на ремонт на станцію ТО.

З вини відповідача йому було завдано моральної шкоди, яку він оцінює в 10 000 грн.

Матеріалами справи та судом встановлено, що 03 листопада 2016 року позивач ОСОБА_2 керував власним автомобілем марки «CHRYSLER GRAND VOYAGER 2.5 CRD 2003 року випуску, номерний знак WM 6312G та при виїзді з вул. Плетенецького на вул. Бальзака у м.Львові внаслідок вибоїн на дорозі наїхав на каналізаційний люк, який знаходився на проїжджій частині дороги. Внаслідок наїзду відчув удар у корпус автомобіля знизу у передній частині автомобіля та виявив пошкодження двигуна автомобіля через що розгерматизувалася система змащування двигуна, моторне масло вилилося на проїжджу частину дороги.

Працівниками поліції було встановлено ДТП, що зафіксовано протоколом № ЄО 31206 від 03.11.2016 року.

У протоколі зазначено, що причиною ДТП є наїзд автомобіля на кришку люка розміщеного на проїжджій частині дороги по вул. Плетенецького на перехрестку з вул. Бальзака у м. Львові внаслідок пошкодження дорожнього покриття та вибоїн, що не огороджено дорожнім знаком.

Працівниками поліції був складений протокол № БР 259281 від 11 січня 2017 року на працівника Шевченківської РА ЛМР за неналежний стан доріг, вулиць, який відповідальний за дотримання доріг, вулиць у належному їх стані (а.с.19,20).

Згідно дефектної відомості №097 від 21.11.2016 року, виданої ПВКП «Гарант-плюс» вбачається, що автомобіль позивача ОСОБА_2 перебував на станції технічного обслуговування ПВКП «Гарант-плюс» з 07 листопада 2016 року по 21 листопада 2016 року у зв»язку з ремонтом, вартість якого 1042 грн. (а.с.11,12).

Для проведеня ремонту автомобіля позивачем ОСОБА_2 були придбані запчастини та паливно-мастильні матеріали на суму 18 184 грн., що підтверджується товарними чеками (а.с.13).

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди в сумі 25 166 грн., суд першої інстанції виходив із вимог ст. 24 ч.1 Закону України «Про дорожній рух» відповідно до якого власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, оскільки відповідач по справі Шевченківська РА ЛМР, якій делеговані повноваження власником, а саме ЛМР, зобов»язана постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об»єктів та негайно вживати заходів для усунення виявлених пошкоджень чи інших перешкод у дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожнім знаком, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів аби припинити (обмежити рух).

Повноваження власників доріг та контролюючих їх органів визначені також у Єдиних Правилах ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою КМУ від 30 березня 1994 року № 198.

За змістом ст. 1166 ч.1,2 Цивільного кодексу України (далі ЦК) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної чи юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Колегія суддів не погоджується із аргументами наведеними у апеляційній скарзі, що суд не дослідив у кого на балансі перебуває каналізаційний люк та що Шевченківська РА не відповідає за обслуговування каналізаційних люків.

Із матеріалів справи не встановлено, що каналізаційний люк знаходився у несправному стані. Наїзд на каналізаційний люк був зумовлений вибоїнами на дорозі, пошкодженням дорожнього покриття, що стало у причинному зв»язку пошкодження автомобіля. Саме через пошкодження дорожнього покриття, утворенням на проїжджій частині глибоких ям кришка каналізаційного люка стала об»єктом зіткнення із корпусом автомобіля у передній його частині.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 21 Закону України «Про автомобільні дороги» органи місцевого самоврядування, що управляють функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, відповідають за відшкодування збитків користувачам вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, що виникли через їх незадовільний стан, у порядку, визначеному законом.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд першої інстанції дав належну оцінку зібраним по справі доказам та відповідно до вимог ст. 23 ЦК, враховуючи роз»яснення п.3 постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» , враховуючи підстави цивільно-правової відповідальності при вирішенні спорів про відшкодування моральної шкоди, дотримуючись вимог розумності, справедливості, пропорційності прийняв законне і обґрунтоване рішення.

Щодо аргументів апеляційної скарги в частині відсутності висновку товарознавчої експертизи на предмет визначення матеріальної шкоди, завданої пошкодженням автомобіля, така призначається за клопотанням учасників справи, однак в процесі розгляду справи таке суду не поступало.

Відповідно до ст.81 ч.1 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Враховуючи зібрані по справі докази, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Відповідно до ст. 375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1, 375, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 02 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови в порядку визначеному ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 16 лютого 2018 року.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: О.Ф.Павлишин

Т.І.Приколота