Справа № 368/1523/17 Головуючий у І інстанції Іванюта Т. Є.
Провадження № 22-ц/780/1386/18 Доповідач у 2 інстанції Верланов С. М.
Категорія 49 30.03.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

30 березня 2018 року апеляційний суд Київської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді - Верланова С.М.,

суддів - Таргоній Д.О., Савченка С.І.,

за участю секретаря - Вергелес О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 26 грудня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду із указаним позовом, посилаючись на те, що 14 червня 2013 року між нею та ОСОБА_3 зареєстровано шлюб, від якого вони мають малолітню дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивач зазначала, що вона з відповідачем проживають окремо, дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утримання. Вказувала, що відповідач не приймає участі у вихованні та утриманні дитини, однак відповідач працює та має стабільний заробіток, а тому вважає, що він має можливість утримувати малолітню дочку.

З урахуванням наведеного, позивач просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову до суду.

Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 26 грудня 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02 листопада 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким її позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Скаргу мотивує тим, що суд першої інстанції при визначенні розміру аліментів не врахував, що щомісячний дохід відповідача становить 2 700 грн., а тому 1/4 частина від вказаного доходу відповідача становитиме близько 675 грн. Відповідно до положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» розмір прожиткового мінімуму на дитину віком до 6 років з 01 травня 2017 року становить 1 425 грн., а з 01 січня 2018 року - 1 492 грн., а відтак вважає, що стягнутий судом розмір аліментів є меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що не відповідає вимогам закону.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, 14 червня 2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровано шлюб, від якого вони мають малолітню дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження від 08 січня 2014 року серія НОМЕР_1. Сторони проживають окремо, їх малолітня дочка проживає з позивачем ОСОБА_2 та знаходиться на її утриманні.

За правилами ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 181 СК України передбачені способи виконання батьками такого обов'язку.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно з положеннями ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України).

У пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.

З'ясування цих обставин має суттєве значення для правильного вирішення спору.

З довідки про доходи ОСОБА_3 вбачається, що він працює у фізичної особи - підприємця «ОСОБА_5» з 01 листопада 2016 року та у період з грудня 2016 року по листопад 2017 року його місячний розмір заробітної плати у середньому становить 2 566 грн. 15 коп. (а.с.36).

Як вбачається з матеріалів справи, 12 жовтня 2017 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 укладено нотаріально посвідчений договір про відшкодування заподіяної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за умовами якого ОСОБА_3 зобов`язався відшкодувати потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду до 10 січня 2020 року, спричинену в результаті дорожньо-транспортної пригоди з його вини.

Відповідно до положень ст.3 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, диспозитивність та пропорційність.

Також обов'язок утримувати дітей згідно положень ст.180 СК України лежить на обох батьках.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» та ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», розмір прожиткового мінімуму на дитину віком до 6 років з 01 травня 2017 року становить 1 425 грн., з 01 січня 2018 року - 1 492 грн.

Отже, враховуючи матеріальний стан відповідача, розмір відрахувань із його заробітку та державні соціальні гарантії для дітей, які встановлені Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», а також приймаючи до уваги наявність у відповідача зобов`язань по відшкодуванню матеріальної шкоди, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про задоволення позову частково та правильно визначив розмір аліментів на малолітню дитину у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України.

Таким чином, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, висновки суду є обґрунтованими, передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Доводи апеляційної скарги про те, що з урахування отриманого відповідачем доходу стягнутий судом розмір аліментів є меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що не відповідає вимогам закону, не заслуговують на увагу, оскільки незалежно від розміру отримуваного відповідачем доходу, розмір стягуваних за рішенням суду з нього аліментів не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що узгоджується з положеннями ч.2 ст.182 СК України.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, судом додержано вимоги матеріального і процесуального права, а тому це рішення суду відповідно до 375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд Київської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 26 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді