АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 171/2029/17 22-ц/774/958/К/18
ПОСТАНОВА

Іменем України

30 березня 2018 року м. Кривий Ріг

Справа № 171/2029/17

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Барильської А.П.

суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.

сторони:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Агростандарт»,

розглянув у спрощеному позовному провадженні, в порядку ч.13 ст. 7, ч.2 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 11 січня 2018 року, яка постановлена суддею Кодрян Л.І. у м. Апостолове Дніпропетровської області, -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 14 листопада 2017 року позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агростандарт» (далі - ТОВ «Агростандарт») про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою цього ж суду від 11 січня 2018 року зазначена позовна заява визнана неподаною та повернута позивачу у зв'язку з невиконанням вимог ухвали суду від 14 листопада 2017 року.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати та направити матеріали справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на те, що суд, в порушення вимог ЦПК України, ст. 8 Закону України «Про судовий збір», ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не врахувавши її скрутного матеріального стану та неможливості сплати судового збору в розмірі 640 грн., не оцінивши доказів в підтвердження цього, які нею неодноразово додавалися, безпідставно обмежив її право на доступ до правосуддя, визнавши неподаною та повернувши подану нею позовну заяву.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 березня 2018 року відкрито апеляційне провадження по апеляційній скарзі ОСОБА_2, та визначено, що, відповідно до Указу Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» №452 від 29 грудня 2017 року, пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, пункту 8 Розділу ХІІІ Цивільного процесуального кодексу України, справа підлягає розгляду Апеляційним судом Дніпропетровської області.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ст. 369 ЦПК України, оскільки оскаржується ухвала, яка передбачена п.6 ст. 353 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод усі судові процедури повинні бути справедливими.

Відповідно до ч.1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернулася до ТОВ «Агростандарт» про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 14 листопада 2017 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху з підстав несплати судового збору в розмірі 640 грн. та надано строк позивачу для виконання вимог ухвали - п'ять днів з дня отримання ухвали (а.с.8).

27.11.2017 року до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області надійшов відзив на ухвалу судді від 14.11.2017 року про залишення без руху позовної заяви ОСОБА_1 до ТОВ «Агростандарт» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільнені та відшкодування моральної шкоди. Разом з відзивом позивачем заявлено клопотання про звільнення її від сплати судового збору (а.с.10-12).

Ухвалою Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2017 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовлено, позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху з підстав несплати судового збору в розмірі 640 грн. та надано строк позивачу для виконання вимог ухвали - п'ять днів з дня отримання ухвали (а.с.14-15).

Копію цієї ухвали суду отримано особисто ОСОБА_1 27.12.2017 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, та 29.12.2017 року на виконання вимог ухвали позивачем надано відзив, в якому повторно заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору (а.с.18-21).

Згідно ч.1, ч.3 ст. 136 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати.

Аналогічне положення закріплене й в ст. 8 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674 в редакції, чинній на момент постановлення ухвали судом першої інстанції.

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.29 своєї Постанови «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17 жовтня 2014 року із змінами і доповненнями, єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім'ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім'ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 12 ЦПК повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Як вбачається з тексту поданих позовної заяви та відзивів від 27.11.2017 року та 29.12.2017 року позивачем ОСОБА_1 неодноразово заявлялося клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання позовної заяви у зв'язку із скрутним матеріальним станом - відсутністю доходів, що підтверджується наданими позивачем доказами, зокрема довідкою, виданою Управлінням соціального захисту населення Апостолівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 07.12.2017 року, якою підтверджено факт відсутності доходів у позивача та факт перебування сім'ї позивача на обліку в Управлінні соціального захисту населення Апостолівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області як малозабезпеченої.

Разом з тим, судом першої інстанції заявлене повторно позивачем клопотання про звільнення від сплати судового збору не вирішено й не надано правової оцінки доводам позивача на підтвердження обставин скрутного її матеріального стану та доказам, наданих в його обґрунтування,

При цьому, при постановленні ухвали 04 грудня 2017 року, про відмову в задоволенні клопотання про звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору, суд першої інстанції обмежився лише загальними фразами щодо ненадання достатніх доказів, які свідчили б про такий майновий стан позивача, що є підставою для звільнення її від сплати судового збору.

Крім того, суд першої інстанції не врахував й те, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду.

Отже, враховуючи положення п. 1 ст. 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland)), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

Отже, колегія суддів вважає передчасним висновок суду першої інстанції про визнання неподаною та повернення позовної заяви ОСОБА_1 без вирішення по суті повторного клопотання позивача від 29 грудня 2017 року про звільнення від сплати судового збору та вжиття заходів для забезпечення належного балансу між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справи, з одного боку, та інтересами позивача щодо можливості звернення до суду з метою реалізації права такої особи на справедливий розгляд справи, яке гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950).

У зв'язку з цим, викладені в апеляційній скарзі доводи позивача, колегія суддів визнає такими, що заслуговують на увагу та враховує їх.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції - скасуванню з направленням матеріалів справи до суду першої інстанції для вирішення питання у справі, відповідно до вимог ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, ст.ст. 381, 382 ЦПК України, Апеляційний суд Дніпропетровської області, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 11 січня 2018 року - скасувати та направити матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агростандарт» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області для вирішення питання, відповідно до вимог ЦПК України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 30 березня 2018 року.

Головуючий:

Судді: