Справа № 645/1510/17
Провадження № 2/645/168/18
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 лютого 2018 року м. Харків
Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:
головуючий - суддя Ульяніч І.В.
секретар судових засідань - Савченко В.Ю.,
за участю представника позивача ОСОБА_2,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності, -
Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4 про визнання права власності на автомобіль. Позов обґрунтовував тим, що у 2012 році він вирішив придбати у власність автомобіль. За оголошенням знайшов варіант, який був прийнятний для нього за технічними характеристиками та ціною, а саме: автомобіль марки ГАЗ 2705-14 (У=2285), фургон малотонажний-В, 2006 року випуску. Автомобіль продавався його власником - відповідачем за цим позовом ОСОБА_4.
Зустрівшись із відповідачем та оглянувши автомобіль, позивач запропонував ОСОБА_4 зустрітися наступного ранку в ДАІ та переоформити транспортний засіб на його ім'я. Однак відповідачу терміново були потрібні кошти і він вмовив позивача укласти угоду негайно, а наступного дня зустрітися в ДАІ та вчинити усі необхідні дії. Того ж дня, тобто 26.09.2012 року відповідач продав позивачу за суму, еквівалентну 4000 доларів США, автомобіль марки ГАЗ, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1. На підтвердження укладення цієї угоди вони підписали договір купівлі-продажу. Цього ж дня позивач передав відповідачу кошти, а відповідач передав йому автомобіль, технічний паспорт на нього, ключі і запевнив, що наступного дня вони зустрінуться в ДАІ і зроблять все необхідне, щоб переоформити транспортний засіб на ім'я позивача. Але після цього відповідач зник і на зв'язок більше не виходив, відключив телефон, у зв'язку з чим позивач був вимушений декілька разів приїжджати у Ківшарівку, за адресою реєстрації відповідача, проте двері ніхто не відчиняв. Таким чином останні 4 роки позивач є фактичним власником автомобіля. Водночас, він позбавлений можливості розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, реалізувати щодо нього права власника. Зазначив, що законодавством не встановлено обов'язкового нотаріального посвідчення та державної реєстрації для договорів відчуження рухомого майна. Договір між сторонами був укладений у письмовій формі, при його укладенні вони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору. На даний час у позивача виникла потреба у продажі автомобіля, проте, зробити цього він не може, оскільки автомобіль і досі зареєстрований за відповідачем. У зв'язку з чим позивач змушений звернутися до суду та просив визнати право власності на автомобіль ГАЗ 2705-14 (У=2285), фургон малотонажний-В, 2006 року випуску, за ним.
В судовому зсіданні представник позивача позов підтримала, надала пояснення аналогічні вказаним в позові. Крім того, пояснила, що позивач уклав договір купівлі-продажу автомобіля, відповідач передав позивачу автомобіль, документи та ключі він нього, видав довіреність на розпорядження автомобілем, яку в подальшому позивач загубив. Сторони домовились про оформлення наступного дня документів на автомобіль на ім'я позивача, але з того часу він відповідача не бачив. Зазначила, що відповідач ухиляється від оформлення документів на автомобіль на ім'я позивача.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, про причини неявки суд не повідомив.
Зі згоди представника позивача, суд, розглянув справу в порядку ст. 280 ЦПК України, із проведенням заочного розгляду справи.
Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог позивача з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2, автомобіль марки ГАЗ 2705-14, 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_3, належить ОСОБА_4 (а.с.5)
Згідно повідомлення Регіонального сервісного центру в Харківській області від 04.09.2017 року вбачається, що автомобіль марки ГАЗ 2705-14, 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_3, належить ОСОБА_4, на підставі довідки-рахунку серії КІВ № 420168 від 14.04.2006 року, оформленої в ДП «АВТОТРЕЙДІНГ-ХАРКІВ» (а.с.44)
В судовому засіданні представник позивача наполягала на тому, що відповідач ОСОБА_4 ухиляється від переоформлення, в установленому законом порядку, автомобіля на позивача, згідно укладеної угоди купівлі-продажу автомобіля, при цьому доказів, в підтвердження даних обставин, не надає.
Згідно ст.. 206 ЦК України - усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.
Згідно ст.. 208 ЦК України - у письмовій формі належить вчиняти: правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу.
Згідно ст.. 328 ЦК України - право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно ст.. 626, 638 ЦК України - договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
В судовому засіданні представник позивача зазначила, що відповідачем на ім»я позивача була видана довіреність на автомобіль, при цьому самої копії довіреності суду надано не було.
Згідно правил Глави 17 ЦК України, яка розглядає правовідносини пов'язані з представництвом, до представника не переходять право власності на підставі довіреності виданою стороною, яку він представляє.
За правилами ст. 244 ЦК України - представництво, яке грунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.
Згідно ст. 238 ЦК України - представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.
Згідно правової позиції Верховного суду України у справі № 6-688цс15 визначено, що видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала.
За наявності довіреності, позивач як представник відповідача, не був позбавлений можливості здійснити від імені відповідача укладення договору з іншою особою або перереєстрацію транспортного засобу у відповідності Порядку державної реєстрацію (перереєстрацію) зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, затверджених постановою КМУ від 7 вересня 1998 року № 1388.
За правилами ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямовано на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Згідно ст. 203 ЦК України - зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Позивач посилається на те, що між сторонами був укладений договір в письмовій формі та узгоджені всі істотні умови.
За правилами п. 3 ст. 208 ЦК України договір купівлі-продажу автомобілю повинен бути укладений у письмовій формі.
До того ж такі договори мають певні особливості передбачені діючим законодавством.
Стаття 334 ЦК України визначає момент набуття права власності за договором наступним чином: право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв'язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов'язання доставки. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.
Згідно вимог ст. 34 Закону України «Про дорожній рух» державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожніх мережах загального користування транспортні засоби усіх типів.
Відповідно до «Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 07.09.1998 року, з подальшими змінами, цей Порядок є обов'язковим для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, виробляють чи експлуатують їх. Представники власників транспортних засобів виконують обов'язки та реалізують права таких власників у межах наданих їм повноважень. Згідно даного Порядку - державна реєстрація транспортних засобів проводиться територіальними органами з надання сервісних послуг МВС з метою здійснення контролю за відповідністю конструкції та технічного стану транспортних засобів установленим вимогам стандартів, правил і нормативів, дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), використанням транспортних засобів в умовах воєнного і надзвичайного стану, а також для ведення їх обліку та запобіганню вчиненню щодо них протиправних дій. Державна реєстрація (перереєстрація), зняття з обліку транспортних засобів (крім транспортних засобів, визначених абзацом другим пункту 12 цього Порядку) сервісними центрами МВС може проводитися через центри надання адміністративних послуг, утворені відповідно до Закону України "Про адміністративні послуги". Власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі подання документів, які підтверджують відсутність можливості своєчасного її проведення власниками транспортних засобів (хвороба, відрядження або інші поважні причини). Експлуатація транспортних засобів, що не зареєстровані (не перереєстровані) в уповноважених органах МВС та без номерних знаків, що відповідають державним стандартам, а також ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах або знищені чи підроблені, забороняється. Державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб - нотаріально посвідчена довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення транспортних засобів, відповідність
конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку: договори, укладені на товарних біржах на зареєстрованих в уповноваженому органі МВС бланках; укладені та оформлені безпосередньо в сервісних центрах МВС у присутності адміністраторів таких органів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу (міни,поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; договори купівлі-продажу транспортних засобів, що підлягають першій державній реєстрації в сервісних центрах МВС, за якими продавцями виступають суб'єкти господарювання, що здійснюють оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами, і які підписані від імені таких суб'єктів уповноваженою особою; договір комісії між власником транспортного засобу і суб'єктом господарювання, який за таким договором є комісіонером,та договір купівлі-продажу транспортного засобу, за яким продавцем є такий суб'єкт господарювання, які підписані від імені суб'єкта господарювання уповноваженою особою, - у разі продажу транспортних засобів суб'єктами господарювання, що здійснюють оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами на підставі договору комісії, укладеного з власником транспортного засобу; свідоцтва про право на спадщину, видані нотаріусом або консульською установою, чи їх дублікати; рішення про закріплення транспортних засобів на праві оперативного управління чи господарського відання, прийняті власниками транспортних засобів чи особами, уповноваженими управляти таким майном; рішення власників майна, уповноважених ними органів про передачу транспортних засобів з державної в комунальну власність чи з комунальної власності в державну власність; копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів; довідка органу соціального захисту населення або управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, що виділили автомобіль або мотоколяску; акт приймання-передачі транспортних засобів за формою згідно з додатком 6, виданий підприємством-виробником або підприємством, яке переобладнало чи встановило на транспортний засіб спеціальний пристрій згідно із свідоцтвом про погодження конструкції транспортного засобу щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, із зазначенням ідентифікаційних номерів такого транспортного засобу та конкретного одержувача; митна декларація на бланку єдиного адміністративного документа на паперовому носії або електронна митна декларація, або видане органом доходів і зборів посвідчення
про реєстрацію в уповноважених органах МВС транспортних засобів; договір фінансового лізингу; акт про проведені електронні торги або постанова та акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, видані органом державної виконавчої служби або приватним виконавцем. Реєстрація (перереєстрація), зняття з обліку транспортних засобів здійснюється за місцем звернення власника або його уповноваженої особи незалежно від місця реєстрації (проживання) фізичної особи чи місцезнаходження юридичної особи. Перереєстрація транспортних засобів проводиться у разі отримання свідоцтва про реєстрацію замість утраченого або не придатного для користування, зміни їх власників, місця стоянки, місцезнаходження.
Недотримання зазначеного порядку виключає виникнення права власності, у іншої особи, а тому необхідно виходити з того, що на час розгляду справи власником спірного автомобіля є ОСОБА_4.
За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред'явлено, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.
У справі, що розглядається, договір купівлі-продажу спірного автомобіля хоча і був у письмовій, але в неналежній формі, спірний автомобіль не перереєстрований, в уповноваженому органі МВС та зареєстрований за відповідачем, тому суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про визнання права власності на автомобіль на підставі статті 392 ЦК України.
Стаття 316 ЦК України визначає, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Позивачем не було доведено правомірності придбання транспортного засобу у встановленому законом порядку, тому у нього не виникло право власності на автомобіль, що свідчить про відсутність у суду підстав для задоволення позову, тому проаналізувавши надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, за його недоведеністю.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 76, 81, 82, 259, 263, 263-265, 284 ЦПК України, суд, -
У задоволені позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності - відмовити.
Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення заочного рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення, відповідно до вимог ст.ст. 284, 285 ЦПК України.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивачем апеляційна скарга на заочне рішення суду може бути подана в загальному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення лише вступної та резолютивної частин судового рішення, а також у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених вище строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: ОСОБА_3, місце мешкання: АДРЕСА_1.
Представника позивача: ОСОБА_2, місце знаходження: АДРЕСА_3.
Відповідач: ОСОБА_4, місце проживання: АДРЕСА_2, паспорт НОМЕР_4.
Повний текст судового рішення буде виготовлений 16 лютого 2018 року.
Суддя - І. В. Ульяніч