Провадження № 2/641/51/2018 Справа № 641/5407/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2018 року

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Боговського Д.Є.,

за участю секретаря судових засідань - Бєлової Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визначення порядку користування житловим приміщенням, зустрічним позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6, яка також діє в інтересах ОСОБА_7, до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, позовом третьої особи ОСОБА_8 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, яка також діє в інтересах ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 про визнання права користування житловим приміщенням, треті особи: Служба у справах дітей по Слобідському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, Комунальне підприємство «Жилкомсервіс» Харківської міської ради, виконком Харківської міської ради, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулись до суду з позовом, в якому просять визначити порядок користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1, виділивши їм у користування кімнати площею 7,2 м2 та 17,6 м2, а відповідачам ОСОБА_5 та ОСОБА_6 кімнати площею 9,9 м2 та 10,6 м2, в загальному користуванні залишити кухню, коридор, вбиральню та ванну кімнату.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивачі вказували, що на підставі ордеру від 24.11.2006 на сім'ю з п'яти осіб було надано ізольоване житлове приміщення - квартира АДРЕСА_1, а саме ОСОБА_2, його матері ОСОБА_3, його дружині ОСОБА_5 та їх спільним дітям - ОСОБА_9 та ОСОБА_6; особовий рахунок відкритий саме на ім'я позивача ОСОБА_2, він є основним наймачем. Вказана квартира є чотирьохкімнатною, житлові кімнати маю такі площі: 17,6 м2, 7,2 м2, 10,6 м2, 9,9 м2. У 2007 році шлюб між позивачем ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_5 було розірвано. При цьому між ним та його колишньою дружиною та донькою виникають спори щодо користування квартирою, який вирішувався у судовому порядку та 22.12.2015 при примусовому виконанні судового рішення його разом із матір'ю та донькою від іншого шлюбу було вселено до квартири АДРЕСА_1. Однак і після вселення відповідачі продовжують вести себе недоброзичливо, продовжують виникати спори щодо користування житловим приміщенням, дійти порозуміння щодо врегулювання цього питання у досудовому порядку не має можливості.

ОСОБА_5 та ОСОБА_6, яка також діє в інтересах ОСОБА_7, подали до суду зустрічний позов, в якому просять визнати ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1.

Обґрунтовуючи свої зустрічні вимоги ОСОБА_5 та ОСОБА_6 посилаються на те, що з 2006 року вони постійно проживають в АДРЕСА_1 Також із ними проживає чоловік ОСОБА_6 - ОСОБА_6, а у 2016 році в них народився ОСОБА_7, який також мешкає та зареєстрований за вказаною адресою. Відповідачі ОСОБА_2, його мати ОСОБА_3 та донька ОСОБА_4 хоча і зареєстровані у спірній квартирі, однак за місцем реєстрації не проживають. ОСОБА_2 та ОСОБА_4 до спірної квартири не вселялись, мешкають за адресою: АДРЕСА_2. Відповідач ОСОБА_3 з 1995 року та по теперішній час мешкає на території іншої держави, має реєстрацію, є громадянкою Російської Федерації, там же отримує пенсію. Саме позивач ОСОБА_5 проводила ремонті роботи з метою доведення квартири до придатного для проживання стану, за власні кошти здійснювала капітальний ремонт, сплачує комунальні платежі, питання щодо квартири завжди вирішувались лише між ОСОБА_5 та її донькою ОСОБА_6 ОСОБА_9 ОСОБА_2, ані його мати ОСОБА_3 не приймали жодної участі в утриманні житлового приміщення, через їх реєстрацію позивачі не мають змоги оформити субсидію від держави на сплату комунальних послуг.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не мають наміру реально проживати в спірній квартирі, однак вирішити питання щодо визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням, в судовому порядку не видається можливим, оскільки за судовими рішеннями вони вселялись формально, без наміру проживати в ньому. Судовим рішенням від 29.10.2014 було вселено ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до квартири, однак лише 22.12.2015 ОСОБА_2 було примусового вселено до квартири, після вселення відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_4 в квартирі не з'являлись. Враховуючи, що відповідачі обрали інше місце проживання, відповідно до положень ст. 107 ЖК УРСР вони втратили право користування цим жилим приміщенням.

Третя особа ОСОБА_8 звернувся до суду із самостійними вимогами до ОСОБА_5, ОСОБА_6, яка також діє в інтересах ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 та просить визнати за ним право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1

В обґрунтування свої вимог ОСОБА_6 зазначає, що з 2010 року він постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1, формально зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 До 2015 року він перебував у фактичних шлюбних відносинах із ОСОБА_6, а у жовтні 2015 року вони зареєстрували шлюб, у березні 2016 року в них народився син, який з моменту народження зареєстрований та мешкає у спірному житловому приміщенні. Відповідачі ОСОБА_2, його донька ОСОБА_4 та його мати ОСОБА_3 хоча і зареєстровані за даною адресою, однак фактично ніколи не проживали. Із ОСОБА_3 та ОСОБА_4 він не знайомий, не бачив їх, хоча в квартирі мешкає з 2010 року. Відповідач ОСОБА_2 мешкає разом із його родиною за адресою: АДРЕСА_2. З метою збереження та зміцнення своєї родини, збереження нормального середовища для фізичного , духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку його малолітньої дитини, його матеріального забезпечення, ОСОБА_6 має намір і в подальшому проживати в спірній квартирі та зареєструвати своє місце проживання відповідно до чинного законодавства за місцем його фактичного мешкання - у спірній квартирі, однак отримати письмову згоду ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 він не має можливості через їх фактичну відсутність за місцем реєстрації.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_2, який також представляє інтереси позивача ОСОБА_3, та його представник - адвокат ОСОБА_12 підтримали заявлені первісні позовні вимоги, в задоволенні зустрічних вимог ОСОБА_5 та третьої особи ОСОБА_6 просили відмовити.

Позивач ОСОБА_4 подала до суду заяву про підтримання первісних вимог та слухання справи за її відсутності.

Відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6, їх представники ОСОБА_13 та ОСОБА_14 у судовому засіданні заперечували проти первісних позовних вимог, вважали їх безпідставними. Просили задовольнити їх зустрічні вимоги та вимоги третьої особи ОСОБА_6

Третя особа ОСОБА_6 у судовому засіданні просив задовольнити його вимоги, а також зустрічні вимоги ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Первісні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 просив залишити без задоволення.

Представники третіх осіб - Служби у справах дітей по Слобідському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, Комунального підприємства «Жилкомсервіс» Харківської міської ради, виконкому Харківської міської ради у судове засідання не з'явились, причини неявки суду не повідомили.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, допитавши свідків ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, вивчивши матеріали справи, давши добутому правової оцінки, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно ордеру № 082068 від 24.11.2006, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Комінтернівської районної в м. Харкові ради від 23.11.1999 року ОСОБА_2 на склад сім'ї 5-ть осіб (він -наймач та члени його сім'ї: дружину -ОСОБА_5, доньку - ОСОБА_6, сина - ОСОБА_9 та його мати - ОСОБА_3.) було надано чотирьохкімнатну ізольовану квартиру за адресою: АДРЕСА_1 житловою площею 45,52 м2.

ОСОБА_2 та ОСОБА_5 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 30.01.2007 на підставі рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11.01.2007.

17.10.2015 ОСОБА_6 уклала шлюб із ОСОБА_8 та змінила прізвище на «ОСОБА_6».

З довідки дільниці № 24 КП «Жилкомсервіс» Харківської міської ради від 23.08.2016 за № 2314 року вбачається, що у спірній квартирі зареєстровані: ОСОБА_2 - наймач, ОСОБА_5 - колишня дружина, ОСОБА_6 - донька, ОСОБА_3 - мати, ОСОБА_4 - донька, ОСОБА_7 - онук; загальна площа квартири складає 72,40 м2, житлова - 45,3 м2, квартира не приватизована.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 29.10.2014 у справі № 641/2992/13-ц вселено ОСОБА_2, неповнолітню ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в квартиру АДРЕСА_1.

Згідно акту державного виконавця Комінтернівського ВДВС ХМУЮ від 22.12.2015, рішення апеляційного суду Харківської області від 29.10.2014 у справі № 641/2992/13-ц виконано у примусовому порядку та вселено ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до вимог ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

За правилами ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Частиною 2 ст. 107 ЖК України передбачено, що в разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

З урахуванням зазначеної норми член сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред'явлення позову про це, і встановленню в такому випадку підлягають лише обставини й факти, що свідчать про обрання такою особою іншого постійного місця проживання.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 11 постанови від 12 квітня 1985 року N 2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України", у справах про визнання наймача або членів його сім'ї такими, що втратили право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк. Відповідно до ст. 107 ЖК України наймач або член його сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред'явлення позову про це.

Суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням, лише з однієї вказаної позивачем підстави, передбаченої ст. 71 або ст. 107 ЖК УРСР.

Підставою для визнання ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1, позивачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вказуються лише норми ст. 107 ЖК УРСР.

ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вказуються, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 фактично мешкають за адресою: АДРЕСА_2, а ОСОБА_3 є громадянкою РФ, отримує пенсію у РФ та зареєстрована з 1995 року на території РФ.

При цьому, позивачі лише посилаються на ці факти, не наводячи та не надаючи належних та допустимих доказів на підтвердження цих вимог.

ОСОБА_2 стверджує, і цей факт не спростовують інші учасники процесу, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є членами його сім'ї, докази вибуття ОСОБА_2 із спірного житлового приміщення та набуття ним права користування іншим житловим приміщенням не надано та судом не встановлено.

Враховуючи, що суду не надано доказів на підтвердження того, що наймач ОСОБА_2 вибув на постійне проживання в інше житлове приміщення, останній заперечує проти визнання членів його сім'ї - ОСОБА_4 та ОСОБА_3, такими, що втратили право користування житловим приміщенням, суд вважає, що зустрічні позовні вимоги ОСОБА_5 та ОСОБА_6 необґрунтовані та не підлягають задоволенню.

Що стосується первісним вимог ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, суд вважає їх такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровано 6 (шість) осіб, частка житлової площі на одну зареєстровану особу складає 7,55 м2, а розмір житлових кімнат становить 9,9 м2, 10,6 м2, 7, 2 м2, 17,6 м2.

Статтею 47 ЖК УРСР визначено норму жилої площі.

Так, норма жилої площі в Українській РСР встановлюється в розмірі 13,65 квадратного метру на одну особу.

Жиле приміщення надається громадянам у межах норми жилої площі, але не менше розміру, який визначається Кабінетом Міністрів України і Федерацією професійних спілок України. При цьому враховується жила площа у жилому будинку (квартирі), що перебуває у приватній власності громадян, якщо ними не використані житлові чеки. Жиле приміщення може бути надано з перевищенням норми жилої площі, якщо воно складається з однієї кімнати (однокімнатна квартира) або призначається для осіб різної статі (частина друга статті 50) (ст. 48 ЖК України).

Статтею 50 ЖК УРСР визначено вимоги, що ставляться до жилих приміщень. А саме, жиле приміщення, що надається громадянам для проживання, має бути благоустроєним стосовно до умов даного населеного пункту, відповідати встановленим санітарним і технічних вимогам. При наданні жилих приміщень не допускається заселення однієї кімнати особами різної статі, старшими за дев'ять років, крім подружжя. Не допускається також заселення квартири, збудованої для однієї сім'ї, двома і більше сім'ями або двома і більше одинокими особами, за винятком випадку, передбаченого частиною п'ятою статті 54 цього Кодексу. Особам похилого віку, а за висновком лікувально-профілактичного закладу також відповідним категоріям осіб з інвалідністю і хворих на їх прохання жилі приміщення надаються на нижніх поверхах або в будинках з ліфтами.

Відповідно до ст. 63 ЖК УРСР предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або

інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Не можуть бути самостійним предметом договору найму: жиле приміщення, яке хоч і є ізольованим, проте за розміром менше від

встановленого для надання одній особі (частина перша статті 48), частина кімнати або кімната, зв'язана з іншою кімнатою спільним входом, а також підсобні приміщення ( кухня, коридор, комора тощо).

За таких обставин позовні вимоги щодо визначення порядку користування жилим приміщенням квартири АДРЕСА_1 та виділу у користування ОСОБА_9, його доньки ОСОБА_4 та матері ОСОБА_3 житлових кімнат площею 17,7 м2 та 7,2 м2, не можуть бути задоволені, оскільки у користуванні інших зареєстрованих осіб, а саме ОСОБА_5, її доньки ОСОБА_6 та її малолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, залишаються житлові кімнати площею 9,9 м2 та 10,6 м2. При такому виділі на долю кожного зареєстрованого припадає 6,8 м2, що суперечить вимогам чинного Житлового законодавства, зокрема ст.ст. 63, 104 ЖК України та порушує житлові права усіх осіб, які мешкають у спірній квартирі.

Позов третьої особи ОСОБА_6 також не підлягає задоволенню з таких підстав.

ОСОБА_6 посилається на те, що він є членом сім'ї у складі ОСОБА_5 (тещі), ОСОБА_6 (дружини) та ОСОБА_7 (сина), останні зареєстровані та фактично мешкають у квартирі АДРЕСА_1. Він також фактичного мешкає з 2010 року в даному приміщенні, відповідно до положень ст. 64 ЖК УРСР він є членом сім'ї наймача, постійно проживав разом із наймачем, вони із спільне господарство.

Відповідно до ст. 64 ЖК УРСР члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що

випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї.

Згідно ст. 65 ЖК УРСР наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Порядок реєстрації місця проживання, зняття з реєстрації громадян, які на законних підставах перебувають в Україні, визначено ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003.

Відповідно до ст. 3 цього закону, реєстрацією є внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла; довідка про реєстрацію місця проживання або місця перебування - документ, який видається органом реєстрації особі за її вимогою та підтверджує реєстрацію місця проживання або місця перебування особи.

Матеріалами справи підтверджується, що єдиним зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_8 з 12.04.2002 та по теперішній час є житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_3, а тому відсутні будь-які підстави надавати йому право користування іншим житловим приміщенням без згоди власника цього приміщення та інших зареєстрованих у цьому жилому приміщенні осіб.

Статтею 12 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду (ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків.

Обов'язок доказування і подання доказів покладається на сторін (ст. 81 ЦПК України).

За таких обставин суду вважає, що первісні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3, а також зустрічні вимоги ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та вимоги третьої особи ОСОБА_19 заявлені необґрунтовано та задоволенню не підлягають.

Допитані у судовому засіданні свідки за клопотанням позивачів за зустрічним позовом ОСОБА_15 та ОСОБА_16, а також за клопотанням позивачів за первісним позовом ОСОБА_17 та ОСОБА_18 дали пояснення, які не стосуються ані позову щодо визначення порядку користування житловим приміщенням, ані щодо втрати права користування житловим приміщенням з підстав виїзду особи до іншого житлового приміщення.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12, 13, 141, 255, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - ОСОБА_8, про визначення порядку користування житловим приміщенням - залишити без задоволення.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_5, ОСОБА_6, яка також діє в інтересах ОСОБА_7, до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_8, Служба у справах дітей по Слобідському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, Комунальне підприємство «Жилкомсервіс» Харківської міської ради, виконком Харківської міської ради,що про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - залишити без задоволення.

Позовні вимоги третьої особи - ОСОБА_8 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, яка також діє в інтересах ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 про визнання права користування житловим приміщенням, треті особи: ОСОБА_8, Служба у справах дітей по Слобідському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, Комунальне підприємство «Жилкомсервіс» Харківської міської ради, виконком Харківської міської ради- залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Відповідно до п. 15.5 розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_1, АДРЕСА_1.

Позивач - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, РНОКПП НОМЕР_2, АДРЕСА_1.

Позивач - ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_9 р.н, АДРЕСА_1.

Відповідач - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_10 р.н, РНОКПП НОМЕР_3, АДРЕСА_1.

Відповідач - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_7, РНОКПП НОМЕР_4, АДРЕСА_1.

Третя особа - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_8, АДРЕСА_3.

Третя особа - Служба у справах дітей по Слобідському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, м. Харків, вул. Плеханівська,42.

Третя особа - Комунальне підприємство «Жилкомсервіс» Харківської міської ради, м. Харків, вул. Конторська,35.

Третя особа - виконком Харківської міської ради, м. Харків, майдан Конституції,7.

Повне судове рішення складено 19 листопада 2018 року.

Суддя: Д. Є. Боговський