Справа № 298/437/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

07 листопада 2018 року м. Ужгород

Закарпатської апеляційний суд у складі:

головуючої - судді Кожух О.А.,

суддів - Фазикош Г.В., Куштана Б.П.,

за участі секретаря - Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на рішення Великоберезнянського районного суду від 10 квітня 2018 року (головуючий суддя Лютянська М.С.) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

У квітні 2017 року ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 21.05.2007 між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (правонаступником якого є ПАТ «Промінвестбанк», далі Банк) та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 705, згідно умов якого останній отримав кредит у розмірі 15770,00 доларів США зі сплатою 9,5% річних за користування кредитом на строк до 20.05.2014.

Для забезпечення виконання зобов'язання позичальника за цим кредитним договором між Банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки №705/705 від 21.05.2007.

Позивач зазначав, що позичальник свої зобов'язання належним чином не виконував, у зв'язку із чим станом на 01.01.2017 виникла заборгованість у розмірі 30365,12 грн. а саме: 12 740,28 грн. - за кредитом; 10240,35 грн. - по відсотках; 7384,49 грн. - пеня обчислена за рік.

Вказуючи на те, що 17.12.2012 ПАТ «Промінвестбанк» відступило ТОВ «Кредитні ініціативи» право вимоги за вказаним кредитним та забезпечувальним договорами, просило стягнути з відповідачів солідарно 30365,12 грн. та судові витрати.

Рішенням Великоберезнянського районного суду від 10 квітня 2018 року у задоволенні позову ТОВ «Кредитні ініціативи» - відмовлено.

На це рішення подало апеляційну скаргу ТОВ «Кредитні ініціативи», в якій просить скасувати рішення місцевого суду та ухвалити нове, яким його вимоги задовольнити.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що з 17.12.2012 по 01.02.2013 ОСОБА_1 несвоєчасно вносив платежі по тілу та відсотках, внаслідок чого утворилась заборгованість. Отримані від боржника в подальшому платежі кредитором зараховувались для погашення простроченого боргу, а решта зараховувались на поточні платежі. в результаті у відповідача виникла постійна недоплата по строкових платежах, а останній платіж в розмірі 187,58 доларів по тілу та 9,83 доларів США по відсотках - взагалі не сплачено.

Представник апелянта в судове засідання апеляційного суду не з'явився, про час і місце розгляду був повідомлений апеляційним судом під розписку (т. 2 а.с. 23). Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, справу розглянуто без участі представника апелянта.

Заслухавши суддю-доповідача, позицію відповідача ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що така не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позичальником було повністю погашено заборгованість. Після відступлення права вимоги новому кредитору, відповідач достроково погасив заборгованість за кредитом, а заборгованість по відсотках, яка нараховувалася та не погашена відповідачем, виникла не з його вини, а тому така до задоволення не підлягає.

Колегія погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки такі відповідають обставинам справи та нормам матеріального права.

Судом встановлено, що 21 травня 2007 року між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №705, згідно якого банк надав відповідачу кредит у сумі 15770 доларів США зі сплатою процентної ставки у розмірі 9,5% річних з кінцевим терміном повернення кредиту та процентів за ним - не пізніше 20 травня 2014 року у відповідності до графіку (Додаток №1), який є невід'ємною частиною цього Договору, та згідно якого загальна сума погашення, при оплаті відповідно до цього графіку, складає 21075,91 дол. США (т. 1 а.с. 7-11).

21 травня 2007 року між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки №705/705, згідно умов якого остання, у випадку невиконання та/або прострочення виконання ОСОБА_1 зобов'язань за кредитним договором №705, зобов'язується виконати зобов'язання по погашенню заборгованості за кредитним договором №705 від 21 травня 2007 року як солідарний боржник (т. 1 а.с.18).

17 грудня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (правонаступником ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк») та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» було укладено договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» передає (відступає), а ТОВ «Кредитні ініціативи» приймає кредитний портфель та зобов'язується сплатити за нього грошову винагороду на умовах, визначених цим договором. Внаслідок передачі (відступлення) кредитного портфеля за цим договором Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» набуло усіх прав вимоги ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» за кредитними договорами та договорами забезпечення, у тому числі і право вимоги за кредитним договором №705 від 21 травня 2007 року, укладеним між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_1 Згідно Витягу з реєстру позичальників до договору про відступлення права вимоги, основна непогашена строкова заборгованість ОСОБА_1 становила 3622,20 доларів США, сума не сплачених строкових процентів - 15,04 долари США., сума не сплачених прострочених процентів - 86,50 доларів США (т. 1 а.с.42)

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, з травня 2007 року по жовтень 2012 року відповідач виконував свої зобов'язання за кредитним договором належним чином - станом на 01.10.2012 заборгованість була відсутня.

Проте, вже 15.10.2012 ОСОБА_1 звернувся до ПАТ «Промінвестбанк» - первинного кредитора - з листом, у якому зазначав, що не зміг сплатити черговий платіж, оскільки відділення в м. Ужгород не приймало кошти, і такий лист був отриманий кредитором 25.10.2012, що стверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (т. 1 а.с.74,75). Проте відповіді на такий лист ОСОБА_1 не отримав.

20.12.2012 ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» направив ОСОБА_1 повідомлення про відступлення права вимоги за відповідним кредитним договором, де було зазначено суму заборгованості боржника - 3622,20 доларів США - кредитна заборгованість, та 101,54 дол. США - заборгованість за процентами (т. 1 а.с.76). Таке повідомлення було отримано відповідачем у січня 2013 року.

Таким чином, заборгованість за відсотками у боржника ОСОБА_1 виникла внаслідок того, що з жовтня 2012 по січень 2013 він не мав можливості здійснювати погашення кредиту та відсотків, оскільки відділення ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» було закрито, та лише у січні 2013 року боржнику були повідомлені нові реквізити нового кредитора для внесення відповідних платежів.

Таким чином, у вказаний період мало місце прострочення кредитора.

Відповідно до ст. 613 ЦК України, кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку. Боржник за грошовим зобов'язанням не сплачує проценти за час прострочення кредитора. Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

В подальшому, з лютого 2013 по травень 2014 року, боржником регулярно вносились необхідні платежі. Загальна сума коштів, що були сплачені ОСОБА_1, склала 21244,40 доларів США, що стверджується копіями відповідних квитанцій (т.1 а.с.80-188). Згідно Графіку щомісячного погашення кредиту та відсотків, загальна сума погашення, при оплаті відповідно до цього графіку, складає 21075,91 дол. США.

Відтак, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанці, що заборгованість за кредитним договором №705 від 21 травня 2007 року боржником була повністю та своєчасно погашена.

Згідно положень ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Зважаючи на викладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позову. Доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду не спростовують. Рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, у відповідності до ст. 375 ЦПК України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - залишити без змін.

Керуючись ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. ст. 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» - залишити без задоволення.

Рішення Великоберезнянського районного суду від 10 квітня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 16 листопада 2018 року.

Головуюча: Судді: