Дата документу 15.11.2018
ЄУ № 420/941/18
Провадження №2/420/496/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2018 року Новопсковський районний суд Луганської області

у складі: головуючого судді Проньки В.В.

за участі секретаря Колесник Г.О.,

позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду смт. Новопсков цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з ОСОБА_3 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно в розмірі 1/3 видів заробітку (доходів) відповідача до повноліття сина, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду з позовною заявою.

Підставою свого позову позивач зазначає те, що рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 23 травня 2017 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Від спільного з відповідачем шлюбу вони мають неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Син проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні вже більше двох років. Весь цей час відповідач добровільно жодної матеріальної допомоги на утримання дитини не надавав, жодної участі у додаткових витратах не приймає. Вона отримує незначний дохід, тому їй самій важко утримувати сина, оскільки левова частка її доходу йде на придбання ліків та одягу для дитини, а також на придбання їжі та оплату комунальних послуг. Відповідач фізично здоровий, працює в ПСП «Рамус» с. Можняківка Новопсковського району Луганської області, крім заробітної плати, отримує доходи від надання в оренду земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, інших стягнень з аліментів, непрацездатних дружини, батьків, дітей не має, але при цьому, взагалі не приймає участі у будь-яких витратах на сина та його утриманні.

19 липня 2018 року ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 16 серпня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позивач в судовому засідання підтримала заявлені позовні вимоги та просила їх задовольнити з підстав викладених в позові, та пояснила, що відповідач добровільно допомогу на утримання сина не надає.

Представник позивача в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідач в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, 15.08.2018 до суду надав відзив на позовну заяву про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в якому зазначає, що з даним позовом він не згоден, оскільки обставини викладені позивачем не відповідають дійсності. Після того як було розірвано їх шлюб, він надавав матеріальну допомогу позивачу. Постійної роботи він не має, жодного стабільного доходу не отримує, підприємницькою діяльністю не займається. Він надає в оренду земельні ділянки в ПСП «Рамус» та СФГ «Надежда» проте, ще до розлучення з позивачем вони отримали оренду плату від ПСП «Рамус», на перед, за період з 2014 по 2020 роки, та СФГ «Надежда» на перед, за період з 2015 по 2018 роки. Дані кошти після розлучення він залишив позивачу для утримання їх спільного сина, оскільки він залишився проживати з нею. Після розлучення майно ділити не став, та переїхав з будинку де вони разом проживали, тепер він змушений наймати житло. Згоден сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 700 гривень щомісячно.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав відзив на позовну заяву та просив задовольнити позовні вимоги частково.

Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, допитавши позивача та представника відповідача, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 23 травня 2017 року шлюб між позивачем та відповідачем, зареєстрований 30.09.2013 Білолуцькою селищною радою Новопсковського району Луганської області, актовий запис №16, розірвано.

Позивач та відповідач є батьками неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про його народження серії І-ЕД № 055449, виданим 11 грудня 2006 року Можняківською сільською радою Новопсковського району Луганської області.

Неповнолітній ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає разом з матірю ОСОБА_1 за адресою: вул. Восточна, 47, с. Можняківка Новопсковського району Луганської області, що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання №282 від 14.04.2017, паспортом громадянина України серії ЕН №035095 , виданого 01.11.2001 Артемівським РВ ЛМУУМВС України в Луганській області на імя ОСОБА_1

Відповідно до статей 3, 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, діючої в Україні з 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей.

Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч.2 ст.51 Конституції України є одним з головних конституційних обов'язків. Такий обов'язок послідовно визначений в сімейному законодавстві.

Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно ч. 3 цієї ж статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч.1 ст.182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, інші обставини, що мають істотне значення.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає ІНФОРМАЦІЯ_3, винаймає житло, не має городу та підсобного господарства, підприємницькою діяльністю не займається, що підтверджується довідкою №643, виданою 07.08.2018 Можняківською сільською радою Новопсковського району Луганської області.

З довідки про доходи видану ПСП «РАМУС» від 28.08.2018 вбачається, що ОСОБА_3 працює в ПСП «Рамус» та займає посаду орендодавець земельної ділянки.

Суд не приймає до уваги доводи відповідача ОСОБА_5, викладені в відзиві на позовну заяву в частині залишення позивачу коштів отриманих від оренди земельної ділянки в ПСП «Рамус» та СФГ «Надежда», оскільки зазначені доводи відповідача не підтверджуються належними доказами.

При визначенні розміру аліментів суд враховує рівність сторін щодо участі в утриманні дітей, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 2 статті 182 Сімейного Кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Виходячи з вищевказаних норм Сімейного кодексу України, зважаючи на встановлені обставини справи, суд вважає доведеним обовязок відповідача, який є батьком неповнолітньої дитини, та проживає окремо від неї, сплачувати аліменти на її утримання, приймаючи до уваги, що домовленості між сторонами про способи виконання обов'язку утримувати дитину не має, часткове визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та присуджує стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дня предявлення позову до досягнення дитиною повноліття.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із наступного.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Тому за правилами ст. 141 ЦПК України при винесенні рішення з відповідача належить стягнути судові витрати.

Відповідно до положень ст. 430 ЦПК України суд допускає рішення до негайного виконання в межах суми аліментів за один місяць.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 89, 141, 247, 263, 264, 265, 354 - 356, 430 ЦПК України, ст. ст. 180, 181, 182,183,184, 191 СК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, паспорт серії ЕК № 875587, виданий 23 липня 1998 року Новопсковським РВ УМВС України в Луганській області, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, паспорт серії ЕН №035095, виданий 01 листопада 2001 року Артемівським РВ ЛМУ УМВС України в Луганській області, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02 липня 2018 року, до досягнення дитиною повноліття.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, паспорт серії ЕК № 875587, виданий 23 липня 1998 року Новопсковським РВ УМВС України в Луганській області, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, 704,80 грн. (сімсот чотири гривні 80 коп.) судовий збір у розмірі 704,80 грн (сімсот чотири грн 80 коп.) на р/р №6001, отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код за , банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача - 899998, код класифікації доходів бюджету - 22030106.

Представник позивача ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_7, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3, адреса: вул. Слобожанська, 30/25, смт. Новопсков Новопсковського району Луганської області.

Представник відповідача ОСОБА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4, адреса: вул. Вишнева, 36, смт. Білолуцьк Новопсковського району Луганської області.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах сплати платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через Новопсковський районний суд Луганської області до Луганського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Вступна та резолютивна частини рішення прийняті у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 09 листопада 2018 року.

Повний текст рішення складено 15 листопада 2018 року.

Суддя: В.В. Пронька