РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2018 року Першотравневий районний суд Донецької області

в складі:

головуючого судді: Апалькової О.М.,

при секретарі: Орчелота І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Мангуш справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3,третя особа Служба у справах дітей Мангушської райдержадміністрації Донецької області про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням,

ВСТАНОВИВ :

12.09.2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3,третя особа Служба у справах дітей Мангушської райдержадміністрації Донецької області про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням( з урахуванням уточнень позивних вимог).

В обгрунтування позову ОСОБА_1 посилається на наступні підстави:

так, він є власником будинку АДРЕСА_3 на підставі договору дарування від 11.03.1998 року,який зареєстровано у реєстрі за № 341,у Маріупольському бюро технічної інвентаризації 11.03.1998 року.

Відповідачі покинули житло, але значаться зареєстрованими і не проживають з 01.01.2015 року по теперішній час. Відповідачі в добровільному порядку знятися з реєстрації відмовляються. Тому позивач ОСОБА_1 просить суд визнати такими, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 втратили право користування жилим приміщенням - будинком АДРЕСА_3.

В судове засідання позивач не з'явився, хоча належним чином був сповіщений про день та час розгляду справи,надавши заяву про розгляд справи у його відсутність,позов підтримує та просить його задовольнити в повному обсязі,не заперечує проти винесення рішення заочно. Відповідачі ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та в інтересах відповідача-неповнолітнього сина ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були сповіщені про день та час розгляду справи.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Мангушської районної державної адміністрації Донецької області в судове засідання не прибув, хоча належним чином сповіщений про день та час розгляду справи,надавши заяву про розгляд справи у відсутність його представника,позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

У відповідності до вимог ст.ст.223, 247 ч.2 ЦПК України, суд розглядає справу без участі сторін, які належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду справи та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини:

- так, ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_3 на підставі договору дарування від 11.03.1998 року,який зареєстровано у реєстрі за № 341,у Маріупольському бюро технічної інвентаризації 11.03.1998 року(а.с.9);

- відповідно як на підставі адресної картки так і домової книги для прописки громадян,які проживають в АДРЕСА_3 (а.с.10-16)видно,що відповідач ОСОБА_2 зареєстрована за казаною адресою з 25.07.2006 року,а ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі свідоцтва про народження НОМЕР_3 від 06.11.2007 року;

- відповідно акту обстеження домоволодіння за адресою АДРЕСА_3, виданого 04.09.2018 року виконавчим комітетом Ялтинської селищної ради ( а.с.22) видно,що ОСОБА_2 та ОСОБА_3, зареєстровані за даною адресою,але більш одного року по теперішній час за місцем реєстрації не мешкають.

- відповідно до свідоцтв 8163,9228 про реєстрацію за місцем перебування,яке видане ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_2,Україна,м.Маріуполь Донецької області (а.с.16,а.с.18),останній зареєстрований за адресою:АДРЕСА_1 на строк з 23.12.2015по 23.12.2017рік,з 20.12.2017 по 20.12.2019 рік;

- відповідно до свідоцтв НОМЕР_1,НОМЕР_2 про реєстрацію за місцем перебування,яке видане ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_3,СРСР см.Ялта Першотравневого району Донецької області,Українська РСР (а.с.17,а.с.19),остання зареєстрована за адресою:АДРЕСА_1 на строк з 17.12.2015по 17.12.2017рік,з 20.12.2017 по 20.12.2019 рік;

Відповідно до встановлених судом фактичних обставин, між сторонами склалися цивільні правовідносини.

За змістом статей 383 ЦК України, 150 ЖК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Згідно з частиною 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (стаття 15 ЦК України).

Вимогами частини 1 статті 405 ЦК України передбачено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Згідно з частинами 1, 4 статті 156 ЖК УРСР члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Як зазначено в частині 2 статті 64 ЖК України, до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідно до частини 2 ст. 405 ЦК України, »… члени сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом при відсутності члена сім'ї без поважних причин більш одного року,якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом».

Аналіз наведених норм права дає підстави стверджувати, що відповідачі є і були членами сім'ї позивача ОСОБА_1 як власника спірного житлового будинку.

Крім того судом встановлено,що з 01.01.2015 року відповідачі не проживають в названому будинку без поважних причин більш одного року.

Таким чином, позов в цій частині є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню: ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3 ОСОБА_4 слід визнати такими, що втратили право користування жилим приміщенням - АДРЕСА_3. На підставі викладеного,керуючись ст.ст. 4,7,12,13,263-265,268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити . Визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування жилим приміщенням - АДРЕСА_3. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду через Першотравневий районний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя О.М. Апалькова