Справа №442/4083/17
Провадження №2/442/252/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2018 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

у складі : головуючого - судді Хомика А.П.

з участю секретаря - Лужецької С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі цивільну справу у загальному позовному провадженні за позовом ОСОБА_1 до Дрогобицької міської ради про стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

- з участю представника позивача - адвоката ОСОБА_2

в с т а н о в и в :

01.06.2017 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому з урахуванням збільшених позовних вимог від 14.12.2017 року просить поновити термін на оскарження, визнати причини пропуску строку поважними; визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Дрогобицької міської ради від 15.11.2012 року №452 « Про знесення металевого паркану, металевих стовпців на АДРЕСА_1 та монолітного фундаменту на АДРЕСА_2»; стягнути з відповідача на її користь 16 854 грн. відшкодування матеріальної шкоди та 10 000 грн. відшкодування моральної шкоди, стягнути з відповідача судові витрати.

В обґрунтування позову покликається на те, що рішенням виконавчого комітету Дрогобицької міської ради від 15.11.2012 року за №452 «Про знесення металевого паркану, металевих стовпців на АДРЕСА_1 та монолітного фундаменту на АДРЕСА_2» зобов'язаного ОСОБА_1 демонтувати самовільно встановлений металевий паркан металеві стовпці на АДРЕСА_1 в двотижневий термін. Про дане рішення їй відомо не було. Про дане рішення дізналася лише у 2017 році, коли звернулася до правоохоронних органів для отримання відповіді на її звернення, у них вона отримала копію вказаного рішення.

Вона змогла визначити підстави оскарження тільки після ознайомлення з повним текстом рішення.

Зважаючи на таке, вважає, що причиною пропуску строку для звернення до суду з таким позовом є не отримання вчасно Рішення виконавчого комітету Дрогобицької міської ради від 15.11.2012 року за № 452.

Вона звернулася до правоохоронних органів з заявою, в якій просила прийняти міри до ОСОБА_3 та невідомих їй осіб, які 22 травня 2013 року близько 10 год. зрізали металеву огорожу навколо її будинку АДРЕСА_1 та завантажили її у автомобіль і повезли у невідомому напрямку, чим спричинили їй збитки. Свідками даних подій були її сусіди.

14.06.2013 року вона отримала відповідь Дрогобицького міського відділу Головного Управління МВС України у Львівській області, в якій повідомили, що по її зверненню проведене ретельна перевірка, за результатами, якої прийнято рішення - перевірку припинити та повідомлено, що 22.05.2013 року згідно рішення виконавчого комітету Дрогобицької міської ради №452 проводилось знесення самовільно встановлених стовпців та металевого паркана по АДРЕСА_1 ( так вказано у первісній позовній заяві).

З 1850 року її предки проживали за адресою: АДРЕСА_1. На земельній ділянці площею 0,067 га знаходився житловий будинок і сарай. Тобто, понад 160 років її сім»я користується земельною ділянкою 0,067 га, що на АДРЕСА_1. На підставі свідоцтва про право власності на спадщину, виданого 18.02.1986 року державним нотаріусом Другої Дрогобицької державної нотаріальної контори, зареєстрованого в КП ЛОР «Дрогобицьке МБТІ та ЕО» за №2127 в книзі №17, р. №24197594, ОСОБА_4 була власницею житлового будинку, загальною площею 73,8 кв.м., житлова площа 47,5 кв.м. та сараю , бетонного погребу та металевої огорожі.

Згідно державного акту на право приватної власності на землю серія НОМЕР_1, виданого 11.07.2000 року виконавчим комітетом Дрогобицької міської ради народних депутатів від 30.05.2000 року №145, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №995, кадастровий номер ділянки НОМЕР_2, ОСОБА_4, була власницею земельної ділянки з цільовим призначенням обслуговування житлового будинку та господарських споруд, площею 0,067 га, розташований : АДРЕСА_1. В подальшому, вона ( ОСОБА_1) отримала в спадщину вказаний житловий будинок та земельну ділянку після смерті ОСОБА_4.

Висновком судової земельно-технічної експертизи №2830 від 19.08.2015 року, складеним Львівським науково-дослідним інститутом судових експертиз, визначено, що реальна площа земельної ділянки АДРЕСА_1 з кадастровим НОМЕР_2 становить 659 кв.м..

При співставленні даних на земельну ділянку АДРЕСА_1, що зазначені в кадастровому плані з даними, які отриманні під час проведення обмірів даної земельної ділянки встановлено, що позивачем використовується дещо менша за площею земельна ділянка, ніж та , що зазначена в кадастровому плані, а саме геометричними розмірами по периметру ( за годинниковою стрілкою) : 5.95; 8.15; 9.00; 27.86; 8.33; 14.84; 7.74;10.61; 7.37; 15.59; 0.52; 5.95;3.07; 10.95; 19.37; 2.93; 6.34; 14.90 м.п. площею 659 кв.м. згідно додатку №1 до висновку.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20.10.2015 року по справі №442/8055/13-ц за її позовом до ОСОБА_5 про відновлення межі та встановлення твердих межових знаків у відповідності з даними земельно-кадастрової документації, позов задоволено - вирішено відновити межу, яка поділяє ділянки АДРЕСА_1 і АДРЕСА_3 у відповідності до земельно-кадастрової документації ОСОБА_1 на земельну ділянку по АДРЕСА_1 та відновити тверді межові знаки у відповідності до цієї документації.

Вважає, що рішення виконавчого комітету Дрогобицької міської ради від 15.11.2012 року за №452 прийняте з порушенням вимог земельного законодавства.

Стовпці та огорожа є її приватною власністю, виконавчий комітет Дрогобицької міської ради при винесені даного рішення вийшов за межі своєї компетенції, оскільки без рішення суду вилучив її майно у вигляді стовпців та огорожі, а також земельну ділянку з її користування.

Згідно акту приймання виконання будівельних робіт, сума коштів необхідна для відновлення металевого паркану становить 16854 грн..

Разом з тим, вважає, що в даній ситуації їй завдана моральна шкода із сильним психотравмуючим стресом, викликаний хвилюванням, пов'язаним з пошкодженням майна, дані обставини змусили вживати додаткових зусиль для налагодження свого життя. Це все спричинило виникнення пригніченого стану та значного погіршення здоров'я. Сума в розмірі 10 000 грн. враховує в себе всі страждання, які довелося їй перенести.

Позивачка та її представник - адвокат ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали та дали пояснення, які по суті та змісту відповідають викладеному у позовній заяві. Позов просили задоволити.

Представник відповідача проти позову заперечив, просив про застосування строку позовної давності, оскільки предметом оскарження є рішення Дрогобицької міської ради від 22.05.2013 року №452, про яке позивачці стало відомо з відповіді Дрогобицького міськрайонного відділу Головного Управління МВС України у Львівській області від 14.06.2013 року №10220, яким також повідомлено, що згідно такого рішення проводилось знсенння самовільно встановлених металевих стовпців та металевого паркана по АДРЕСА_1. Просив у позові відмовити через безпідставність та у зв'язку з пропуском строку позовної давності.

Перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Рішенням виконавчого комітету Дрогобицької міської ради від 15.11.2012 року №452 за п. 1 вирішено зобов'язати ОСОБА_1 демонтувати самовільно встановлений металевий паркан та металеві стовпці на АДРЕСА_1, в двотижневий термін. За п.1.2. Департамент міського господарства зобов'язано демонтувати металевий паркан та металеві стовпці у випадку невиконання п.п.1 цього рішення.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20.10.2015 року у цивільній справі №442/8055/13-ц позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про відновлення межі та встановлення межових знаків у відповідності з даними земельно-кадастрової документації - задоволено, вирішено - відновити межу, яка поділяє земельні ділянки АДРЕСА_1 і АДРЕСА_3 у відповідності до земельно-кадастрової документації ОСОБА_1 на земельну ділянку по АДРЕСА_1 та відновити тверді межові знаки у відповідності до цієї документації. Рішення вступило в законну силу.

Так, таким рішенням встановлено, що висновком судової земельно-технічної експертизи №2830 від 19.08.2015, складеним Львівським науково-дослідним інститутом судових експертиз, визначено, що реальна (фактична) площа земельної ділянки АДРЕСА_1 з кадастровим НОМЕР_2 становить 659,0 кв.м.. При співставленні даних на земельну ділянку АДРЕСА_1, що зазначені в кадастровому плані (а.с. 16, 17) з даними, які отримані під час проведення обмірів даної земельної ділянки встановлено, що позивачем використовується дещо менша за площею земельна ділянка, ніж та, що зазначена в кадастровому плані. Позивачем по факту використовується земельна ділянка з наступними геометричними розмірами по периметру (за годинниковою стрілкою): 5.95; 8.15; 9.00; 9.09; 27.86; 8.33: 14.84; 7.74; 10.61; 7.37; 15.59; 0.52; 5.95; 3.07; 10.95; 19.37; 2.93; 6.34; 14.90 м.п. площею 659.0 кв.м. (див. червоний колір додатку №1 до висновку).Реальна площа земельної ділянки АДРЕСА_1 кадастровий НОМЕР_2 не відповідає площі земельної ділянки, яка передавалась позивачці ОСОБА_1, згідно правовстановлюючого документу, який засвідчує право власності останньої на земельну ділянку, що на АДРЕСА_1 кадастровий НОМЕР_2, тобто є меншою на 8,0 кв.м (Розрахунок: 667,0 кв.м. - 659,0 кв.м = 8 кв.м).

Враховуючи заяву представника відповідача про застосування строку позовної давності до вимоги про скасування рішення виконавчого комітету Дрогобицької міської ради від 15.11.2012 року №452 слід зазначити наступне.

Так, відповідно до ч. 3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, що має місце у даній справі. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Втім, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (ч. ч. 4, 5 ст. 267 ЦК України). Отже, фактично сплив позовної давності є підставою для відмови у позові лише коли про її застосування заявлено стороною у спорі і суд не визнає поважними причини пропущення позовної давності.

Разом з тим, за змістом ч.1 ст. 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. Як вбачається з самого позову належним чином необґрунтовано порушення його інтересів з підстав заявлених у позові, розмежування чи то завдатку чи то авансу, переданого на укладення у майбутньому договору купівлі-продажу.

Вирішуючи питання про можливість захисту начебто порушеного права, незалежно від пропуску позовної давності, слід виходити з того, що право на звернення до суду повинно реалізовуватись у визначений законом строк. Не звернення до суду з позовом у встановлений строк може свідчити про відсутність порушення або небажання захищати свої права в судовому порядку. Суд виходить з того, що причина пропуску строку вважається поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк; 2) це обставина, яка виникла об'єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав є її дії, спрямовані на захист порушених прав, зокрема, оскарження рішення (дії чи бездіяльність), письмові звернення з цього приводу, а також докази, які свідчать про те, що були створені умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав. Однак, позивачем ані не обґрунтовано, ані не подано жодних доказів того, що строк позовної давності був пропущений з поважних (об'єктивних) причин.

Натомість як встановлено, 14.06.2013 року за №10220 ( ЖЄОЗП №2999 від 25.05.2013 року ) Дрогобицький міський відділ Головного Управління МВС України у Львівській області надіслав повідомлення ОСОБА_1 про те, що по її зверненню проведена ретельна перевірка. За результатами звернення прийнято рішення припинити перевірку. Повідомлено також, що 22.05.2013 року згідно рішення виконавчого комітету Дрогобицької міської ради №452 проводилось знесення самовільно встановлених металевих стовпців та металевого паркана по АДРЕСА_1.

Листом №5256 від 17.04. 2014 року ( ЖЄОЗП №1835 від 25.03.2014 року ) Дрогобицький міський відділ Головного Управління МВС України у Львівській області надіслав повідомлення ОСОБА_1 про те, що на її звернення від 25.03.2014 року з приводу земельного спору із ОСОБА_6 проведено профілактичну бесіду та попереджено про необхідність дотримання законодавства України, рекомендовано звернутися в суду та роз'яснено, що повторні звернення один і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті не розглядаються.

Рішення Європейського суду з прав людини є обов'язковими до застосування для кожної з країн-учасниць Конвенції, оскарженню не підлягають і є частиною національного законодавства країни-учасниці. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 09.01.2013 р. у справі «ОСОБА_5 проти України», суд постановив, що строк давності переслідує декілька важливих цілей, зокрема забезпечує правову визначеність і завершеність, захищає потенційних відповідачів від застарілих вимог, які було б важко заперечувати, дозволяє уникнути несправедливості, яка може виникнути при прийнятті судами рішень відносно подій, які відбувались в далекому минулому на основі доказів, які з часом можуть стати ненадійними та недостатніми (див. Stubbings and Others v. the United Kingdom, 22 October 1996, § 51, eports 1996 IV).

Суду не надано спростування про те, що позивачу не було відомо станом на 14.06.2013 року ( повідомлення Дрогобицького міського відділу ГУ МВС України у Львівській області) про оскаржуване рішення, що були об'єктивні поважні причини пропуску оскарження рішення , очевидною є та обставина, що позивач знала, дізналась про порушення свого права 14.06.2013 року, і всупереч ч. 5 ст. 267 ЦК України, позивачем та її представником не надано доказів поважності причин пропуску трьохрічного терміну звернення до суду, яке мало місце 01.06.2017 року, за захистом своїх прав за передбаченим законом способом захисту, щоб відповідав правовідносинам, які мали місце між сторонами.

На підставі наведеного, оцінюючи дослідженні судом докази в їх сукупності, їх належність, допустимість та достатність, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі.

За замістом ст. 141 ЦПК України судовий збір у разі відмови у позові покладається на позивача, відтак судові витрати понесені позивачем не відшкодовуються.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 81, 141, ч. 4 ст. 206, 258, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

В задоволені позову ОСОБА_1 до Дрогобицької міської ради про стягнення матеріальної та моральної шкоди - відмовити.

Апеляційну скарга на рішення суду може бути подано до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 06.02.2018 року.

Суддя Хомик А.П.