Справа № 373/1752/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2018 р. м. Переяслав-Хмельницький

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого ? судді Реви О.І.

за участю:

секретаря судових засідань: Товстої В.О.

представників позивача - адвокатів ОСОБА_2 та ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Переяслав-Хмельницький справу за позовом ОСОБА_4 до Управління патрульної поліції у м.Києві Департаменту патрульної поліції, Державної казначейської служби України, третя особа: інспектор УПП у м.Києві Департаменту патрульної поліції Музиченко А.М., про стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Представники позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись із позовом до суду в інтересах ОСОБА_4 про стягнення з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_4, як компенсацію за завдану йому моральну шкоду, грошові кошти у розмірі 1,00 грн.

Свої вимоги обґрунтовують тим, що 09.04.2017 інспектором Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Музиченком А.М. щодо ОСОБА_4 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за ознаками ч.2 ст.122 КУпАП.

01.06.2017 постановою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області у справі № 373/793/17 вказана постанова скасована, а провадження у справі закрито.

Представники позивача вважають, що в результаті дій посадової особи патрульної поліції позивача незаконно притягнуто до адміністративної відповідальності, що призвело до моральних страждань позивача. Зокрема, він почувався приниженим, жертвою безпідставного звинувачення у правопорушенні. У позивача були порушені нормальні життєві зв'язки з оточуючими та близькими, оскільки він постійно був змушений доводити свою невинуватість, нервувати, почав погано спати. Колеги і партнери вважали позивача правопорушником, тобто людиною безвідповідальною, з якою вести справи може бути ризиковано. У позивача назавжди залишиться страх перед поліцейськими та їх свавіллям, страх бути безпідставно притягнутим до відповідальності.

Обґрунтовуючи свої вимоги, представники позивача посилаються на ст.56 Конституції України, ст.ст. 1167, 1172, 1174 ЦК України, ст.1, п.4 ч.1 ст.2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», постанову Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

Моральну шкоду оцінено в 1,00 грн., оскільки це принципова позиція, так як представники позивача вважають, що ОСОБА_4 незаконно притягнуто до адміністративної відповідальності.

Представники позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просять їх задовольнити.

Представник відповідача - Департаменту патрульної поліції в судове засідання не з'явився вдруге. В матеріалах справи є відомості про повідомлення відповідача про виклик в судові засідання на 20.12.2017 та на 15.02.2018.

Представник відповідача - Департаменту патрульної поліції направив на адресу суду відзив на позов з документом, що підтверджує надіслання відзиву іншим учасникам справи, зазначивши, що вимоги позивача є безпідставними та необґрунтованими, а позов про відшкодування шкоди не підлягає задоволенню, оскільки позивачем у позовній заяві не наведені обставини, які підтверджуються достатніми доказами, що свідчили про обґрунтованість позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди.

Представник відповідача - Департаменту казначейської служби України та третя особа: інспектор Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Музиченко А.М. повторно не з'явились в судове засідання. В матеріалах справи є повідомлення про вручення їм судових повісток про виклики в судові засіданні.

Вирішуючи питання про розгляд справи у відсутності представників відповідачів та третьої особи, суд виходить з вимог п.1 ч.8 ст.128, ч.3 ст.131 ЦПК України і приходить до висновку, що вони належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, їм відомо про розгляд даної справи в суді. Жодної заяви про причини неявки в судове засідання та розгляд справи за їх відсутності до суду не направили.

З'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, судом встановлено наступне.

09 квітня 2017 року у м. Києві по проспекту Перемоги, 51, інспектором Управління патрульної поліції у м. Києві лейтенантом поліції Музиченко А.М. винесено відносно ОСОБА_4 постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БР № 732205.

Зі змісту вищевказаної постанови вбачається, що 09 квітня 2017 року о 07:38 год. в м. Києві по проспекту Перемоги, 51, водій ОСОБА_4, керуючи автомобілем марки «Chevrolet Laceti», номерний знак НОМЕР_1, рухаючись зі сторони станції метро «Берестейська» в бік станції метро «Шулявська», тримав в руці засоби зв'язку, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП. Даною постановою застосовано до ОСОБА_4 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425,00 грн.

Постановою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області по справі № 373/793/17 за адміністративним позовом ОСОБА_4 до інспектора Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції Музиченка А.М. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 01.06.2017 скасовано постанову інспектора Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції Музиченка А.М. серії БР № 732205 від 09 квітня 2017 року про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП. Провадження у справі закрите.

Відповідно до ст.56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органу місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Пунктом 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути: відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно вимог ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Положеннями ст.1174 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової особи або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Як визначено ч.ч.6, 7 ст.1176 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Дана норма, як і норми ст. ст. 1, 2Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» не розповсюджується на зміст даних правовідносин.

Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

За змістом ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» визначено підстави відшкодування шкоди за цим Законом.

Як передбачено пунктом 2 частини 1 статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок, зокрема: незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу. Частиною 2 цієї статті також передбачено, що у випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду.

При цьому, відповідно до п.4 ч.1 ст.2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках, зокрема: закриття справи про адміністративне правопорушення.

За змістом ст. 4 вказаного вище Закону відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України).

Для настання відповідальності, яка передбачена ч.1 ст.1174 ЦК України, необхідно, щоб посадова чи службова особа спричинила шкоду при здійсненні своїх повноважень, об'єм яких встановлюється відповідними правовими актами.

Як встановлено судом, постанова інспектора серії БР № 732205 про притягнення позивача ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності була оскаржена в порядку адміністративного судочинства. Фактично позивач суму штрафу не сплачував.

Наявність постанови інспектора патрульної поліції про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, яка була скасована постановою суду, жодним чином не завдала моральної втрати позивачу та не могла призвести до порушення його нормальних життєвих зв'язків. Судом встановлено, що позивачем не надано доказів на підтвердження завданої йому неправомірними діями інспектором патрульної поліції моральної шкоди, а також не надано доказів на підтвердження заподіяних йому страждань внаслідок фізичного чи психічного впливу та причинний зв'язок між шкодою, на наявність якої посилається позивач, та постановою про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що сам факт закриття справи про адміністративне правопорушення не породжує обов'язку про відшкодування моральної шкоди.

Окрім того, за приписами ст. 1174 ЦК України відшкодування шкоди здійснюється державою, а не органом державної влади. За таких обставин, позовні вимоги до відповідачів заявлені безпідставно.

На підставі ст.ст. 16, 1167, 1174, 1176 ЦК України,керуючись ст.ст. 12, 76, 81, 263 - 265 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_4 до Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, Державної казначейської служби України, третя особа: інспектор УПП у м. Києві Департаменту патрульної поліції Музиченко А.М., про стягнення моральної шкоди відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України (03.10.2017) до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до Апеляційного суду Київської області через Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Виготовлення повного рішення здійснено 26.02.2018.

Суддя О. І. Рева