АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

20 лютого 2018 року

м.Харків

справа № 639/10262/15-ц

провадження № 22-ц/790/63/18

Апеляційний суд Харківської області у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Колтунової А.І., Кругової С.С.

за участю секретаря: Сізонової О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за поданням державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м.Харкова від 10 грудня 2015 року, постановлену 10 грудня 2015 року під головуванням судді Єрмоленко В.Б., в залі суду в місті Харкові,

в с т а н о в и в:

У грудні 2015 року державний виконавець Жовтневого ВДВС ХМУЮ ОСОБА_2 звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1. Посилався на те, що на виконанні у Жовтневому ВДВС перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа від 19.11.2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованості у розмірі 182 564,43 грн. 01.12.2014 року відкрито виконавче провадження за вказаним виконавчим листом, проте рішення суду не виконане, що є підставою для обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 10 грудня 2015 року подання задоволено. Тимчасово обмежено право виїзду за межі України ОСОБА_1 без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон до виконання нею зобов'язань за рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова №639/4305/14-ц.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції з постановленням нової ухвали, якою відмовити у задоволенні поданні державного виконавця.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; вказує, що наявність невиконаних зобов'язань за рішенням суду не є підставою для застосування обмеження виїзду за кордон. Необхідною умовою вжиття таких заходів є ухилення боржника від виконання зобов'язань. Тоді як державним виконавцем не надано доказів, які б підтверджували ухилення її від виконання рішення суду.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367, ч.2 ст. 369 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Задовольняючи подання державного виконавця, суд першої інстанції виходив з того, що боржник ОСОБА_1 ухиляється від виконання рішення суду, а тому подання про обмеження її у праві виїзду за межі України є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Проте з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно положень п. 2 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну» громадянин України може бути обмежений у праві виїзду за кордон, якщо відносно нього діють неврегульовані аліменти, договірні чи інші невиконані зобов'язання до виконання зобов'язань або розв'язання спору у передбачених законом випадках.

Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, ухвалених у порядку, передбаченому ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України (в редакції, яка була чинною на момент постановлення оскаржуваної ухвали) питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Судом встановлено, що на виконанні Жовтневого ВДВС ХМУЮ знаходиться виконавчий лист №639/4305/14-ц, виданий 19.11.2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованості у розмірі 182 564,43 грн.

01 грудня 2014 року винесена постанова про відкриття виконавчого провадження (а.с.6).

У встановлений для самостійного виконання рішення суду строк, виконавчий документ не виконано.

Постановою державного виконавця Жовтневого ВДВС ХМУЮ від 23.03.2015 року накладено арешт на кошти, що містяться на рахунку ОСОБА_1 у ПАТ КБ «ПриватБанк» у межах суми 200 896,02 грн. (а.с.9).

28.07.2015 року постановою державного виконавця накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_1 у межах суми стягнення, заборонено здійснення відчуження майна (а.с.10).

Відповідно до п.18 ч.3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до

виконання зобов'язань за рішення.

Таким чином, зміст норм зазначеного Закону передбачає юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України не за наявності факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання.

«Ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та у п. 18 ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження», означає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. Це є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань покладених на нього рішенням є оціночним поняттям.

Задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

З аналізу приписів ст.76 ЦПК України у системному зв'язку з п.18 ч.3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що на державного виконавця покладено обов'язок надання доказів стосовно наявності навмисного чи іншого свідомого ухилення боржника від виконання обов'язків за рішенням суду, та доведення перед судом їх переконливості.

Державним виконавцем будь-яких доказів, що свідчать про навмисне чи інше свідоме ухилення боржника від виконання обов'язків, покладених на нього рішенням суду, до суду першої інстанції надано не було.

Враховуючи наведене, колегія суддів прийшла до висновку, що обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_1 було застосовано судом першої інстанції без достатніх підстав, оскільки не доведено факту ухилення боржника від виконання рішення суду.

За таких обставин ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням постанови про відмову у задоволенні подання державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_2 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 379, 381, 382, 383, 384, п. 9 Перехідних Положень ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м.Харкова від 10 грудня 2015 року - скасувати.

У задоволенні подання державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_2 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: С.С. Кругова

А.І. Колтунова

Повний текст судового рішення виготовлено 20.02.2018 року.