Провадження № 4-с/761/95/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Волошина В.О.

при секретарі: Яриновській Є.В.

за участю:

скаржника: ОСОБА_1

суб'єкта оскарження: Бахрушина А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за скаргою ОСОБА_1, заінтересовані особи - державний виконавець Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бахрушин Андрій Миколайович; Шевченківський районний відділ Державної виконавчої служби м. Києва про поновленню строку; скасування постанови; зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

В грудні 2017р. скаржник ОСОБА_1 звернувся Шевченківського районного суду м. Києва з вказаною скаргою, в якій просив суд:

- поновити йому строк для звернення до суду з зазначеною скаргою;

- скасувати постанову державного виконавця Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бахрушина А.М. про арешт коштів скаржника ОСОБА_1 по виконавчому провадженню № 45129919 з виконання виконавчого листа № 761/20113/13-ц виданого Шевченківським районним судом м. Києва 30 травня 2014р.;

- зобов'язати Шевченківський районний відділ Державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві зняти арешт з коштів скаржника, що розміщені на картковому рахунку НОМЕР_2 (заробітна картка НОМЕР_3), що відкритий у ПАТ «Державний ощадний банк України»;

- відкликати з ПАТ «Державний ощадний банк України» повідомлення про арешт коштів боржника, що розміщені на картковому рахунку НОМЕР_2 (заробітна картка НОМЕР_3), що відкритий у ПАТ «Державний ощадний банк України».

Свої вимоги скаржник обґрунтовував тим, що на виконанні у Шевченківському районному відділу Державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві перебуває на виконанні виконавче провадження № 45129919 з виконання виконавчого листа № 761/20113/13-ц виданого Шевченківським районним судом м. Києва 30 травня 2014р. В процесі примусового виконання державним виконавцем в порушення вимог закону було накладено арешт на все майно боржника, в тому числі на банківський рахунок, на який скаржнику нараховується заробітна плата за місцем роботи. У зв'язку з чим, скаржник позбавлений можливості до існування. Оскільки всі процесуальні документи винесені державним виконавцем в межах вищезазначеного виконавчого провадження надсилались на невірну адресу скаржника, про своє порушене право він дізнався лише 29 листопада 2017р., після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, а тому скаржник просив суд поновити йому пропущений з поважної причини строк.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_1 подану скаргу підтримав в повному обсязі, з підстав, зазначеній в ній, просив суд її задовольнити та поновити пропущений з поважної причини строк на оскарження.

В судовому засіданні суб'єкт оскарження державний виконавець Бахрушин А.М. подану скаргу визнав частково, зазначаючи, що дійсно ним помилково було накладено арешт на банківський рахунок боржника ОСОБА_1, на який останньому нараховується заробітна плата, проте в решті постанова про арешт майна боржника є законною.

Решта учасників процесу в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені в установленому законом порядку.

Суд, заслухавши пояснення скаржника, суб'єкта оскарження, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується скарга, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення скарги по суті, вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

У відповідності з ч. 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 2 ст. 449 ЦПК України передбачено, що пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Судом встановлено, що скаржником було пропущено визначений законом строк на оскарження дій/бездіяльності державного виконавця з поважної причини, оскільки всі процесуальні рішення вчиненні в межах виконавчого провадження були направлені на невірну адресу боржника.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, яка діяла на час спірних правовідносин (в подальшому по тексту рішення норма Закону України «Про виконавче провадження» буде наведена в цій редакції), виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Судовірішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість якихнадана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов'язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження», передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Як встановлено в судовому засіданні, на виконанні у Шевченківському районному відділу Державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві перебуває виконавче провадження № 45129919 з виконання виконавчого листа № 761/20113/13-ц виданого Шевченківським районним судом м. Києва 30 травня 2014р.

Постановою державного виконавця Бахрушина А.М. від 01 листопада 2017р. накладено арешт на грошові кошти, що містяться на всіх відкритих рахунках боржника ОСОБА_1, а також кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику.

Частиною 2, 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» (ст. 128 КЗпП України) передбачено, що із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості:

- у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю особи, у зв'язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків;

- за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків.

З пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру на утримання членів сім'ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств, установ і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також у зв'язку із смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках.

За іншими видами стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії.

Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Звертаючись в судовому засіданні боржник зазначав, що внаслідок винесення державним виконавцем зазначеної вище постанови, його фактично позбавлено коштів до існування.

Статтею 10 Конвенції про захист заробітної плати № 95 від 01 липня 1949р., ратифікована 23 червня 1992р. визначено, що заробітна плата може стати об'єктом арешту або передачі лише у такій формі й у таких межах, які визначено національним законодавством.

Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім'ї.

За змістом ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, про часткове задоволення скарги, а саме слід визнати неправомірною постанову державного виконавця Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бахрушина А.М. про арешт коштів скаржника ОСОБА_1 по виконавчому провадженню № 45129919 з виконання виконавчого листа № 761/20113/13-ц виданого Шевченківським районним судом м. Києва 30 травня 2014р., які обліковуються на картковому рахунку НОМЕР_2 (заробітна картка НОМЕР_3), що відкритий у ПАТ «Державний ощадний банк України». З метою захисту порушеного права боржника, враховуючи положення ст. 10 ЦПК України суд вважає вірним зобов'язати державного виконавця Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бахрушина А.М. відкликати з ПАТ «Державний ощадний банк України» повідомлення про арешт коштів боржника, що обліковуються на картковому рахунку НОМЕР_2 (заробітна картка НОМЕР_3), що відкритий у ПАТ «Державний ощадний банк України». Решта вимог скарги не ґрунтуються на вимогах закону, а тому не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 258-261, 268, 352-354, 447, 450, 451 ЦПК України; Конвенцією про захист заробітної плати № 95 від 01 липня 1949р.; ст. 19 Конституції України; ст. ст. 18, 74 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

у х в а л и в:

Поновити ОСОБА_1 процесуальний строк на звернення до суду з вказаною скаргою.

Скаргу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, місце реєстрації: АДРЕСА_1), заінтересовані особи - державний виконавець Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бахрушин Андрій Миколайович (місцезнаходження посадової особи: м. Київ, вул. Саксаганського, 110); Шевченківський районний відділ Державної виконавчої служби м. Києва (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Саксаганського, 110) про поновленню строку; скасування постанови; зобов'язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати неправомірною постанову державного виконавця Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бахрушина Андрія Миколайовича про арешт коштів скаржника ОСОБА_1 по виконавчому провадженню № 45129919 з виконання виконавчого листа № 761/20113/13-ц виданого Шевченківським районним судом м. Києва 30 травня 2014р., які обліковуються на картковому рахунку НОМЕР_2 (заробітна картка НОМЕР_3), що відкритий у Публічному акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України».

Зобов'язати державного виконавця Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бахрушина Андрія Миколайовича відкликати з Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» повідомлення про арешт коштів боржника, що обліковуються на картковому рахунку НОМЕР_2 (заробітна картка НОМЕР_3), що відкритий у Публічному акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України»

В решті вимог скарги відмовити.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги, протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали суду складено 02 квітня 2018р.

Суддя: