Номер провадження 2/243/633/2018
РІШЕННЯ

І м е н е м У к р а ї н и

«21» лютого 2018 року Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Хаустовій Т.А.,

за участю секретаря судового засідання Кобець О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 19 Словянського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, яка діє в інтересах недієздатної ОСОБА_2 до Маяківської сільської ради Словянського району Донецької області, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Словянського міськрайонного суду Донецької області в інтересах недієздатної ОСОБА_2 з позовною заявою до Маяківської сільської ради Словянського району Донецької області, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 29 серпня 2013 року за місцем свого проживання в ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 мати недієздатної ОСОБА_2, опікуном якої вона є на підставі Рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 08 листопада 2013 року.

Після смерті ОСОБА_3 залишилася спадщина, яка складається із житлового будинку під № 32, розташованого в с. Сидорове по вул. Берегова Словянського району Донецької області, загальною площею 44,4 кв.м.

Спадщина ОСОБА_2 після смерті матері прийнята у встановлений законом строк та у встановленому порядку, оскільки вона та її мати були зареєстровані та проживали спільно в с. Сидорове по вул. Берегова, 32, Словянського району Донецької області.

14 листопада 2017 року вона звернулася до Другої Словянської державної нотаріальної контори від імені ОСОБА_2 із Заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті її матері ОСОБА_3, яка померла 29 серпня 2013 року.

Однак, державний нотаріус Постановою від 14 листопада 2017 року відмовив їй у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку із відсутністю правовстановлюючого документа на житловий будинок на імя спадкодавиці.

Як вбачається із ОСОБА_4 виконавчого комітету Маяківської сільської ради від 05 вересня 2017 року за № 1175, згідно запису у господарській книзі № 13 за 2016-2020 рр. житловий будинок за адресою: село Сидорове, вулиця Берегова, 32, Словянського району Донецької області належить ОСОБА_3, що померла 29 серпня 2013 року.

ОСОБА_4 Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» м. Словянська від 22 грудня 2017 року за № 3884-18/0,46/01 вбачається, що право власності на житловий будинок № 32 по вул. Берегова в с. Сидорове Словянського району Донецької області в КП БТІ не зареєстровано.

Посилаючись на положення ст.ст. 5, 15, 16, 328, 1218, ч. 5 ст. 1268 ЦК України просить суд визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування за Заповітом право власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами під № 32, розташованого по вул. Берегова в с. Сидорове Словянського району Донецької області, що складається із: житлової кімнати площею 9,8 кв.м., житлової кімнати площею 11,32 кв.м., житлової кімнати площею 5,4 кв.м., кухні площею 6,6 кв.м., веранди площею 5,7 кв.м., коридору ІІ площею 2,6 кв.м., комори ІІІ площею 3,0 кв.м., прибудови під літерою а, ганку під літерою а-1, літньої кухні-сараю під літерою Б, літньої кухні під літерою В, погрібу з шийкою під літерою Г, колодязь питний під № 1, загальною площею 44,4 кв.м., вартістю 70591 грн.

Позивач ОСОБА_1, яка діє в інтересах недієздатної ОСОБА_2 у судове засідання не зявилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце проведення судового засідання (а.с.31). 21 лютого 2018 року надала суду Заяву про розгляд справи у її відсутності. Заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Представник відповідача Маяківської сільської ради Словянського району Донецької області до судового засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи (а.с.32). Направив до суду Заяву, в якій просить суд розглянути справу без участі представника Маяківської сільської ради Словянського району Донецької області та постановити рішення згідно діючого законодавства.

Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1, яка діє в інтересах недієздатної ОСОБА_2, до Маяківської сільської ради Словянського району Донецької області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом, підлягають задоволенню в повному обсязі з огляду на їх законність та обґрунтованість.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Руїз Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994, заява № 18390/91 вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов'язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Згідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у різі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України способом захисту цивільних прав є визнання права.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2. ЇЇ батьками є: ОСОБА_5 та ОСОБА_3 (а.с.36).

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, з дитинства є інвалідом 1 групи та визнана недієздатною Рішенням Словянського міськрайонного суду донецької області від 07 жовтня 2005 року.

Над ОСОБА_2 була встановлена опіка і її опікуном на підставі Рішення виконавчого комітету Маяківської сільської ради була призначена ОСОБА_3, яка померла 29 серпня 2013 року.

Рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області від 08 листопада 2013 року над недієздатною ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, було встановлено опіку та призначено в якості її опікуна ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.16).

Відповідно ч. 2 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

29 серпня 2013 року померла ОСОБА_3, що підтверджується Свідоцтвом про смерть ОСОБА_6 1-НО № 729452, виданим виконкомом Маяківської сільської ради Словянського району Донецької області 02 вересня 2013 року (а.с.4).

Спадщина після смерті ОСОБА_3 відкрилася за Заповітом.

Згідно Заповіту від 05 серпня 2013 року складеного ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, посвідченого секретарем виконкому Маяківської сільської ради Словянського району Донецької області ОСОБА_7, зареєстрованого в реєстрі № 217, ОСОБА_3 все належне їй майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй належало на час смерті заповіла ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.5). На час складення Заповіту ОСОБА_3 була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5.

Спадкова справа в Україні після смерті ОСОБА_3 заведена державним нотаріусом Другої Словянської державної нотаріальної контори ОСОБА_8 за № 132/2017, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 47929094 (а.с.39).

У склад спадкового майна після смерті ОСОБА_3 входить:

- земельна ділянка площею 0,2300 га, в тому числі сіножаті 0,2300, місце розташування: Донецька область, Словянський район, Маяківська сільська рада, кадастровий номер земельної ділянки № :07:000:І0699, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, категорія земель: землі сільськогосподарського призначення, яка належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 987259, виданого Словянською райдержадміністрацією Донецької області 18 квітня 2006 року;

- земельна ділянка площею 4,1200 га, в тому числі рілля 4.1200 га, місце розташування: Донецька область, Словянський район, Маяківська сільська рада, кадастровий номер земельної ділянки № :01:000В:0345, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, категорія земель: землі сільськогосподарського призначення, яка належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 987259, виданого Словянською райдержадміністрацією Донецької області 18 квітня 2006 року;

- житловий будинок, розташований в селі Сидорове Словянського району, вул. Берегова, під № 32.

01 червня 2017 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, було видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, посвідчене державним нотаріусом Другої Словянської державної нотаріальної контори ОСОБА_8, зареєстрованого у реєстрі за № 212, на земельну ділянку загальною площею 0,2300 га, в тому числі сіножаті 0,2300, місце розташування: Донецька область, Словянський район, Маяківська сільська рада, кадастровий номер земельної ділянки № :07:000:І0699, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, категорія земель: землі сільськогосподарського призначення, яка належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 987259, виданого Словянською райдержадміністрацією Донецької області 18 квітня 2006 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на земельну ділянку за № 95, зареєстрованої у Словянському районному відділі ДРФ ДП «ЦДЗК» 18 квітня 2006 року (а.с.47).

Також, 01 червня 2017 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, було видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, посвідчене державним нотаріусом Другої Словянської державної нотаріальної контори ОСОБА_8, зареєстрованого у реєстрі за № 211, на земельну ділянку площею 4,1200 га, в тому числі рілля 4.1200 га, місце розташування: Донецька область, Словянський район, Маяківська сільська рада, кадастровий номер земельної ділянки № :01:000В:0345, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, категорія земель: землі сільськогосподарського призначення, яка належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 987259, виданого Словянською райдержадміністрацією Донецької області 18 квітня 2006 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на земельну ділянку за № 95; зареєстрованої у Словянському районному відділі ДРФ ДП «ЦДЗК» 18 квітня 2006 року (а.с.48).

Проте, у встановленому нотаріальному порядку позивач не може оформити право власності на житловий будинок під № 32 по вул. Береговій в с. Сидорове Словянського району Донецької області, оскільки відсутній документ, який посвідчує право власності на імя спадкодавця на вказаний житловий будинок.

У звязку з цим, 14 листопада 2017 року державним нотаріусом Другої Словянської державної нотаріальної контори Донецької області ОСОБА_8 ОСОБА_1, яка діє від імені недієздатної опікаємої ОСОБА_2, було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за Заповітом на житловий будинок під № 32 по вул. Береговій в с. Сидорове Словянського району Донецької області, оскільки відсутній документ, який посвідчує право власності на імя спадкодавця на вказаний житловий будинок так як того вимагає п.4.15 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (а.с.51).

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України та п. 3.14 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 із наступними змінами та доповненнями незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, прийняття і відмова від прийняття спадщини може мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину.

Вказане також підтверджене і розясненнями, наданими у п. 1 Узагальненої судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року, зі змісту якого вбачається, що відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1297 ЦК України встановлено обовязки спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права не визначено правових наслідків недотримання такого обовязку у вигляді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке повязується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та/або не здійснив його державної реєстрації (а.с.1299 ЦК України).

Захист прав громадян та юридичних осіб на нерухоме майно, здійснюється відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, шляхом визнання прав.

Відповідно до 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п. 37 Постанови № 5 Пленуму ОСОБА_9 Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність субєктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Відповідно до п. 3 Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 оскільки спір про визнання права власності на нерухоме майно - є спором про спадкування, належним відповідачем у зазначених спорах є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності відповідна територіальна громада.

Умови для отримання Свідоцтва про право на спадщину у нотаріальній конторі в позивача немає, тому, відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» його вимога про визнання права на спадщину підлягає судовому розгляду.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Як вбачається із ОСОБА_4 виконавчого комітету Маяківської сільської ради від 05 вересня 2017 року за № 1175, згідно запису у господарській книзі № 13 (номер обєкта господарського обліку 1161-1) за 2016-2020 рр. житловий будинок за адресою: село Сидорове, вулиця Берегова, 32, Словянського району Донецької області належить ОСОБА_3, що померла 29 серпня 2013 року. За даною адресою зареєстрована ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 донька померлої (а.с.6).

Відповідно ОСОБА_4 № 320 від 31 травня 2017 року, виданої Маяківською сільською радою Словянського району Донецької області ОСОБА_3 була прописана та проживала ІНФОРМАЦІЯ_6, що знаходиться по вул. Берегова с. Сидорове Словянського району Донецької області з 1963 року по день смерті 29 серпня 2013 року (а.с.37).

ОСОБА_4 Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» м. Словянська від 13 жовтня 2017 року за № 3061-2/0.45/01 вбачається, що право власності на житловий будинок № 32 по вул. Берегова в с. Сидорове Словянського району Донецької області в КП БТІ не зареєстровано. Згідно матеріалів первинної інвентаризації, проведеної 10 серпня 1987 року, на земельній ділянці, розташованій за вказаною адресою знаходяться наступні будівлі та споруди: житловий будинок «А-1» деревяний, обкладений цеглою, загальною площею 44,4 кв.м., житловою площею 26,5 кв.м., літня кухня, сарай «Б» цегляні, літня кухня «В» деревяна, льох «Г» крейдяний, колодязь № 1 (а.с.49).

Статтею 1297 ЦК встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та/або не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України).

Відповідно до п. 3.3 Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

ОСОБА_2 як особа, яка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 є її правонаступником.

Однак її право не визнається, що є, відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» правовою підставою звернення до суду, відповідно до вимог ст. 392 ЦК України.

Умов для отримання свідоцтва про право на спадщину в нотаріальній конторі в позивача немає, тому, відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» її вимога про визнання права на спадщину підлягає судовому розгляду та підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 37 Постанови № 5 Пленуму ОСОБА_9 Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15та статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76, 78, 81, 89, 128, 141, 229, 235, 259, 263, 264, 265, 268, 353, 355, 356 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 25, 328, 1216, 1222, 1225, 1268, 1296, 1297 Цивільного Кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 „ Про судову практику у справах про спадкування, ОСОБА_9 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», ОСОБА_9 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» № 24-150/0/4-13 від 28 січня 2013 року «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав», ч. 4 ст. 3, ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 3.14 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 із наступними змінами та доповненнями суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні ОСОБА_1, яка діє в інтересах недієздатної ОСОБА_2 до Маяківської сільської ради Словянського району Донецької області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянкою України, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_7, Паспорт серії ВВ № 056255, виданий Словянським РВ УМВС України в Донецькій області 27 жовтня 1997 року, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8, право власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами під № 32, розташованого по вул. Берегова в с. Сидорове Словянського району Донецької області, що складається із: житлової кімнати площею 9,8 кв.м., житлової кімнати площею 11,3 кв.м., житлової кімнати площею 5,4 кв.м., кухні площею 6,6 кв.м., веранди площею 5,7 кв.м., коридору ІІ площею 2,6 кв.м., комори ІІІ площею 3,0 кв.м., прибудови під літерою а, ганку під літерою а-1, літньої кухні-сараю під літерою Б, літньої кухні під літерою В, погрібу з шийкою під літерою Г, колодязь питний під № 1, загальною площею 44,4 кв.м., вартістю 70591 грн., в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ФРОЛОВОЇ ОСОБА_3 Романівни, яка померла 29 серпня 2013 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

Рішення прийнято, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Головуючий:

Суддя Словянського

міськрайонного суду ОСОБА_10.