РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2018 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Дорошинської В.Е.

при секретарі Рєпи А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, законним представником якої є ОСОБА_2, третя особа: виконавчий комітет Суворовської районної у м. Херсоні ради про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду із позовом до відповідачів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, в обґрунтування якого зазначила, що їй на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1. За вказаною адресою також зареєстровані відповідачі, які в квартирі ніколи не проживали та не проживають у теперішній час. Відповідачі постійно проживали в жилих приміщеннях за іншими адресами, а з 01.06.2016 року постійно проживають в ІНФОРМАЦІЯ_1, який належить відповідачу ОСОБА_4 на праві приватної власності.

У звязку з викладеним просить визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, такими, що втратили право користування житловим приміщення, а саме квартирою за адресою: АДРЕСА_2.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 06.12.2017 року по справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду у судовому засіданні.

Відповідно до ухвали Херсонського міського суду Херсонської області від 16.07.2018 року розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було встановлено строк в пятнадцять днів з дня отримання ухвали від 16.07.2018 на подачу відзиву на позовну заяву.

На адресу відповідача було направлено копію ухвали суду від 16.07.2018 року, однак відзиву на позовну заяву до суду не було надано.

Представник третьої особи до суду надав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовної заяви заперечував.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив, що ОСОБА_1 є власником квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, на підставі Торгового біржового контракту №2475 від 28.05.1998 року, який зареєстрований на товарній біржі в Журналі реєстрації біржових угод, реєстраційний №2475 від 28.05.1998 року. Право власності зареєстровано в ХДБТІ за реєстровим №1998 від 28.05.1998 року.

Як вбачається з довідки ОСББ «Талісман» від 02.11.2017 року №39 за адресою: АДРЕСА_2, крім позивача зареєстровані ОСОБА_4 та ОСОБА_3, які за даною адресою не проживають.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №103720395 від 14.11.2017 року ОСОБА_4 є власником житлового будинку, що розташований за адресою: Херсонська область, Білозерський район, с. Чорнобаївка, вул. Олімпійська, 11 та є співвласником 1/2 частини квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_3.

Згідно свідоцтва про шлюб серії І-КГ №112765 ОСОБА_4 після державної реєстрації шлюбу змінила прізвище на «Мацак».

Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997 року відповідно до Закону України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України. Обєктом права власності може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира, як то передбачено ст.ст. 379, 382 ЦК України.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Враховуючи вищевказане, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, оскільки позивач є власником спірної квартири, а тому має право на володіння, користування та розпорядження належним їй майном на власний розсуд, а відповідачі тривалий час добровільно не проживають за вказаною адресою.

Керуючись ст.ст. 6-13, 81, 133, 258, 259, 263, 264, 265, 279, 354 ЦПК України, ст.ст. 16, 316, 317, 319, 321, 379, 383, 386, 391 ЦК України, ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003р., ст. 156 ЖК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, законним представником якої є ОСОБА_2, третя особа: виконавчий комітет Суворовської районної у м. Херсоні ради про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, такими, що втратили право користування житловим приміщення, а саме квартирою за адресою: АДРЕСА_2.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя В.Е. Дорошинська