Справа № 510/1970/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.01.2018 р. Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Дудник В.І.;

-за участю секретаря Фурсовой А.А.,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Плавнівської сільської ради Ренійського району Одеської області, Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Світанок» про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідачі позовні вимоги визнали, щодо їх задоволення не заперечували, просили розглянути справу у відсутності їхнього представника.

Позивач на задоволенні позову наполягав, просив про розгляд справи без його участі.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про народження позивача; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_2 - помер ІНФОРМАЦІЯ_1.; копія свідоцтва про народження батька позивача - ОСОБА_3; копія сертифікату серії НОМЕР_1 на право на земельну частку (пай) у КСП «Рассвет» розміром 3,61 в умовних кадастрових гектарах від 23.12.1996р., оформленого на ім'я ОСОБА_2; копія свідоцтва серії НОМЕР_2 від 02.08.2002р. про право власності на майновий пай члена КСП «Рассвет» с.Плавні Ренійського району, оформленого на ім'я ОСОБА_2; копія свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.09.2001р.; копія сертифікату серії НОМЕР_3 на право на земельну частку (пай) у КСП «Рассвет» розміром 3,61 в умовних кадастрових гектарах від 03.03.1997р., оформленого на ім'я ОСОБА_4; копія заяви ОСОБА_3 про відмову від спадщини на користь позивача; довідка Плавнівської сільради про склад сім'ї ОСОБА_2; копія довідки Відділу Держгеокадастру у Ренійському районі про вартість земельного паю; копія постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29.11.2016 р.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач у справі є онуком нині померлого ОСОБА_2 За життя ОСОБА_2 належали:

на підставі свідоцтва серії НОМЕР_2 від 02.08.2002р. про право власності на майновий пай члена КСП - майновий пай у КСП «Рассвет» (нині у СВК «Світанок») в с.Плавні Ренійського району;

на підставі сертифікату серії НОМЕР_1 від 23.12.1996р. на право на земельну частку (пай) - право на земельну частку (пай) у КСП «Рассвет» (нині у СВК «Світанок») розміром 3,61 в умовних кадастрових гектарах;

на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.09.2001р. за №2/8074 - право на земельну частку (пай) у КСП «Рассвет» (нині у СВК «Світанок») розміром 3,61 в умовних кадастрових гектарах, що належало за сертифікатом серії НОМЕР_3 від 03.03.1997р. на право на земельну частку (пай) ОСОБА_4.

За життя ОСОБА_2 не розпорядився належним йому майном, заповіту не залишив, ІНФОРМАЦІЯ_1. помер. Після його смерті відкрилась спадщина на вищезазначене майно (на майновий пай та земельні частки).

У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини позивач не звернувся до нотаріальної контори із заявою про її прийняття за законом. Проте, навіть у випадку своєчасного звернення позивача за прийняттям спадщини, оформити її було б неможливо у зв'язку із тим, що в нього були відсутні відповідні оригінали правовстановлюючих документів.

Останні роки перед смертю ОСОБА_2 позивач мешкав разом із ним, доглядав за дідусем, як онук. Відповідачі у справі на спадщину не претендують, не заперечують, щоб спадщину оформив позивач. Батько позивача, який б міг претендувати на прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2, від прийняття спадщини відмовився на користь позивача, про що свідчить належним чином оформлена його письмова заява.

У нинішній час, при зверненні позивача до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, йому в цьому було відмовлено з причин відсутності правовстановлюючих документів на вищевказані майновий пай та земельні частки, про що 29.11.2016р. нотаріусом було винесено відповідну постанову. Після смерті ОСОБА_2 це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на майновий пай та земельні частки, як на об'єкти спадщини, може звернутися тільки спадкоємець.

Таким чином, позивач прийняв спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, що залишилася після померлого ОСОБА_2 і вважає, що має всі законні підстави для визнання за ним права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, відповідачі на неї не претендують, а інший спадкоємець відмовився від прийняття спадщини на користь позивача.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв'язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). За ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. За ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах, суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

Як було встановлено судом, позивач у справі є спадкоємцем за законом четвертої черги (ст. 1264 ЦК України).

У передбачений законом строк для прийняття спадщини позивач не звернувся до нотаріальної контори із відповідною заявою. Як зазначив позивач, після смерті дідуся у нього були відсутні правовстановлюючі документи на спадкові майновий пай та земельні частки. В даний час оформити своє право на спадщину та отримати відповідне свідоцтво позивач також не має можливості.

Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивач прийняв спадщину фактично, оскільки його воля, як спадкоємця за законом, була виражена у його діях по фактичному управлінню та володінню спадковим майном (зберігання правовстановлюючих документів на майновий пай та земельні частки, розпорядження щодо їх цільового використовування тощо).

Таким чином, позивач прийняв спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не заявив про відмову від неї.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, суд вважає, що позивач є суб'єктом набуття права власності на майновий пай та на земельні частки з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України.

З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити йог вимоги щодо визнання за ним права власності на спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 200, 258, 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 15, 328, 1216, 1217, 1218, 1225, 1226, 1258, 1259, 1264, 1274, 1268, 1270 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право власності на:

- майновий пай у КСП «Рассвет» (нині у СВК «Світанок») в с.Плавні Ренійського району на підставі свідоцтва серії НОМЕР_2 від 02.08.2002р. про право власності на майновий пай члена КСП;

- земельну частку (пай) у КСП «Рассвет» (нині у СВК «Світанок») розміром 3,61 в умовних кадастрових гектарах на підставі сертифікату серії НОМЕР_1 від 23.12.1996р. на право на земельну частку (пай);

- земельну частку (пай) у КСП «Рассвет» (нині у СВК «Світанок») розміром 3,61 в умовних кадастрових гектарах на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.09.2001р. № 2/8074,

що належали ОСОБА_2, померлому ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя В.І. Дудник