У Х В А Л А

27 березня 2018 року

м. Київ

Справа № 761/38456/15-ц

Провадження № 14-91цс18

ВеликаПалата Верховного Суду у складі:

судді-доповідача - Ткачука О.С.,

суддів: Антонюк Н.О., Бакуліної С.В., Британчука В.В., Гудими Д.А., Данішевської В.І., Золотнікова О.С., Кібенко О.Р., Князєва В.С., Лобойка Л.М., Прокопенка О.Б., Рогач Л.І., Саприкіної І.В., Ситнік О.М., Уркевича В.Ю., Яновської О.Г.,

перевірила дотримання порядку передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення коштів за заявою ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 липня 2017 року та рішення апеляційного суду міста Києва від 11 липня 2017 року та

В С Т А Н О В И Л А :

18 грудня 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом, який в подальшому уточнив, до ОСОБА_4 та ОСОБА_4 про стягнення із кожного по 50 778 грн 47 коп. інфляційних втрат та 6 621 грн 56 коп. як 3 % річних, у зв'язку з невиконанням рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02 лютого 2012 року, яке набрало законної сили, про стягнення з ОСОБА_4 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 по 69 180 грн 50 коп. на відшкодування матеріальної шкоди.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 13 грудня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 по 59 022 грн 95 коп. Розподілено судові витрати.

Рішення районного суду мотивоване тим, що рішення суду про відшкодування матеріальної шкоди, завданої відповідачами переплануванням, перебудовою та ремонтом їхньої квартири, не виконано, тому позивач має право на стягнення інфляційних втрат та 3 % річних, передбачених ст. 625 ЦК України.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 11 липня 2017 року рішення районного суду скасовано, у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що рішення суду про відшкодування позивачеві матеріальної шкоди було ухвалено не за зобов'язальними правовідносинами, тому застосування до спірних правовідносин ст. 625 ЦК України та нарахування передбачених нею сум є безпідставним.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 липня 2017 року відмовлено ОСОБА_3 у відкритті касаційного провадження у даній справі.

Ухвала суду касаційної інстанції мотивована тим, що рішення суду, на яке посилається позивач та яке не виконано, ухвалено щодо делікту (відшкодування шкоди), тому ст. 625 ЦК України у даному випадку не застосовується.

04 жовтня 2017 року ОСОБА_3 звернувся до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 липня 2017 року та рішення апеляційного суду міста Києва від 11 липня 2017 року у зв'язку з неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах та невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

На підтвердження неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах та невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, ОСОБА_3 посилається на ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 лютого 2017 року у справі за позовом про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних за порушення грошового зобов'яання; ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 лютого 2017 року у справі за позовом про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних; ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 лютого 2017 року у справі за позовом про стягнення майнової шкоди; ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 березня 2017 року у справі за позовом про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних; постанову Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 30 березня 2016 року у справі за позовом про стягнення інфляційних втрат, 3 % річних та відшкодування моральної шкоди; постанову Судової палати у господарських справах Верховного Суду України від 12 квітня 2017 року у справі за позовом про стягнення коштів.

Ухвалою Верховного Суду України від 17 жовтня 2017 року відкрито провадження у вказаній справі.

15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 3 жовтня 2017 року, яким ЦПК України викладений у новій редакції.

15 лютого 2018 року Верховний Суд отримав справу за заявою ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 липня 2017 року та рішення Апеляційного суду м. Києва від 11 липня 2017 року.

05 березня 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду відповідно до п.п. 2 п. 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передав справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду з підстав того, що за нормами ст. 360-2 ЦПК України (у редакції на час подання заяви про перегляд судового рішення) справа підлягала розгляду на спільному засідання судових палат Верховного Суду України.

Відповідно до п.п. 2 п. 1 розділу XIII зазначених вище Перехідних положень, якщо цивільна справа за заявою про перегляд судових рішень Верховним Судом України відповідно до правил, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, повинна розглядатися на спільному засіданні відповідних судових палат Верховного Суду України, - така справа після її отримання Касаційним цивільним судом передається на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Згідно з ч. 2 ст. 360І ЦПК України (у редакції на час подання заяви), якщо судове рішення оскаржується з підстав неоднакового застосування однієї і тієї самої норми права судами касаційної інстанції різної юрисдикції, справа розглядається на спільному засіданні відповідних судових палат Верховного Суду України.

Однією з підстав звернення ОСОБА_3 до Верховного Суду України з вимогою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 липня 2017 року стало те, що, на думку заявника, судове рішення цього касаційного суду не відповідало постанові Верховного Суду України від 12 квітня 2017 року № 91/869/14, ухваленій за результатами перегляду справи з підстав неоднакового застосування судом норм матеріального права.

Разом з тим, невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції висновку, викладеному у постанові Верховного Суду України, не є підставою для передачі справи на розгляд ВеликоїПалати Верховного Суду.

Крім того, звертаючись до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвали касаційного суду, ОСОБА_3 посилався на неоднакове застосування одним і тим самим судом касаційної інстанції норм матеріального права, а саме ст. 625 ЦК України.

Відтак, ОСОБА_3 не оскаржував ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 квітня 2017 року з підстав неоднакового застосування однієї і тієї самої норми права судами касаційної інстанції різної юрисдикції, оскільки посилався на неоднакове застосування одним і тим самим судом касаційної інстанції норм права, а постанова Верховного Суду України ухвалювалась не в касаційному порядку, а за результатами перегляду справи з підстав неоднакового застосування судом норм матеріального права (в порядку ст. 355 ЦПК України в редакції на час звернення із заявою).

Отже, підстав для розгляду справи на спільному засіданні судових палат Верховного Суду України не було, відтак, немає і передбачених п.п. 2 п. 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України підстав для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. У справі «Сокуренко і Стригун проти України» Європейський суд з прав людини наголошував, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі «Занд проти Австрії» Комісія висловила думку, що термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (...) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (...)».

З викладеного вбачається, що розгляд заяви ОСОБА_3 не належить до повноважень Великої Палати Верховного Суду.

Цей висновок підтверджує і те, що до заяви про перегляд рішення суду касаційної інстанції не додано постанов Вищого господарського суду України від 14 грудня 2016 року у справі № 5015/3297/12 та від 24 листопада 2016 року у справі № 910/3725/14 або якихось інших судових рішень касаційної інстанції у справах господарської чи адміністративної юрисдикції.

Таким чином, заяву ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 липня 2017 року у справі №761/38456/15-ц слід повернути на розгляд до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду відповідно до п.п. 1 п. 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України.

Керуючись ст. 260 ЦПК України, п.п. 1, 2 п. 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України, Велика Палата Верховного Суду

У Х В А Л И Л А :

1. Справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення коштів за заявою ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 липня 2017 року та рішення апеляційного суду міста Києва від 11 липня 2017 року повернути на розгляд до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

3. Направити учасникам справи копії цієї ухвали для відома.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.С. Ткачук

Судді: Н.О. Антонюк Л.М. Лобойко

С.В. Бакуліна О.Б. Прокопенко

В.В. Британчук Л.І. Рогач

Д.А. Гудима І.В. Саприкіна

В.І. Данішевська О.М. Ситнік

О.С. Золотніков В.Ю. Уркевич

О.Р. Кібенко О.Г. Яновська

В.С. Князєв