№ 207/1478/18
№ 2/207/1062/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2018 року м. Кам'янське .

Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі головуючого судді Скиби С.А. , при секретареві Крупновій І.М. , за участі представника позивача Багмет Д.С. , представника відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кам'янське справу № 207/1478/18 за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення суми заборгованості,

В С Т А Н О В И В

У травні 2018 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовною заявою , у якій просило стягнути з ОСОБА_3 на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 52597 гривень 01 копійка , оскільки 13 грудня 2012 року відповідачка ОСОБА_3 отримала кредит у сумі 6600 гривень 00 копійок у вигляді встановленого ліміту на кредитний рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом . Відповідачка своїх зобов'язань у повному обсязі не виконала .

У судовому засіданні представник позивача Багмет Д.С. заявлений позов підтримала повністю та пояснила , що 13 грудня 2012 року відповідачка ОСОБА_3 уклала договір з банком , відповідно до якого отримала кредит у сумі 6600 гривень 00 копійок у вигляді встановленого ліміту на кредитний рахунок . Відповідачка була ознайомлена з правилами надання банківських послуг . Заборгованість відповідачки за кредитним договором на 31 березня 2018 року складала 114640 гривень 62 копійки . Згідно виконавчого напису нотаріуса від 25 жовтня 2017 року провадиться стягнення суми 65024 гривні 42 копійки на користь банку . Різниця становить 52597 гривень 01 копійка . Останній платіж за кредитним договором відповідачка здійснила у серпні 2014 року .

Відповідачка ОСОБА_3 заявлений позов не визнала і пояснила , що у 2012 році отримала картку з кредитним лімітом 6600 гривень , користувалася карткою , останній платіж здійснила у вересні 2014 року , тому вважає , що позовні вимоги безпідставні . Просила застосувати позовну давність до спірних правовідносин .

Представник відповідача ОСОБА_2 заявлений позов не визнав і пояснив, що останній платіж відповідачкою було здійснено у вересні 2014 року . Було видано виконавчий напис , згідно якого стягнута заборгованість з 2012 року по 2017 рік. Просив застосувати позовну давність до спірних правовідносин .

Суд , вислухавши пояснення представників сторін , відповідачки , вивчивши матеріали справи , вважає , що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з наступних підстав .

У судовому засіданні встановлено , що 13 грудня 2012 року відповідачка ОСОБА_3 отримала кредит у сумі 6600 гривень 00 копійок у вигляді встановленого ліміту на кредитний рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом . Відповідачка своїх зобов'язань у повному обсязі не виконала .

Згідно ст. 1054 ЦК України 2003 року за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець ) зобов'язується надати грошові кошти ( кредит ) позичальникові у розмірах та на умовах , встановлених договором , а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти .

Приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу вчинено виконавчий напису від 25 жовтня 2017 року про стягнення з відповідачки суми 65024 гривні 42 копійки на користь банку ( а.с. 7 ) .

Згідно ст. 256 ЦК України 2003 року позовна давність - це строк , у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу .

Згідно ст. 267 ЦК України 2003 року особа , яка виконала зобов'язання після спливу позовної давності , не має права вимагати повернення виконаного , навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності . Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності . Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі , зробленою до винесення ним рішення . Сплив позовної давності , про застосування якої заявлено стороною у спорі , є підставою для відмови у позові .

Відповідачкою ОСОБА_3 та її представником ОСОБА_2 у судовому засіданні заявлено про застосування позовної давності до спірних правовідносин , тобто до винесення рішення суду .

Згідно ст. 257 ЦК України 2003 року загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки .

Згідно ст. 258 ЦК України 2003 року позовна давність в один рік застосовується , зокрема , до вимог про стягнення неустойки ( штрафу , пені ) .

Згідно ст. 261 ЦК України 2003 року перебіг позовної давності починається від дня , коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу , яка його порушила .

Таким чином , початок перебігу позовної пов'язується не стільки зі строком дії ( припинення дії ) договору , як з певними моментами ( фактами ) , які свідчать про порушення прав особи . Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов , тобто можливості реалізувати своє право у примусовому порядку через суд .

Згідно ст. 264 ЦК України 2003 року перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії , що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку . Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників , а також якщо предметом позову є лише частина вимоги , право на яку має позивач . Після переривання перебіг позовної давності починається заново .

Судом не встановлено , переривання перебігу позовної давності за даними правовідносинами , оскільки відповідачкою не вчинено особою дій , що свідчить про визнання нею свого боргу . Вчинення виконавчого напису не перериває перебіг позовної давності .

Згідно розрахунку заборгованості ( а.с. 8 - 9 ) відповідачкою останній раз здійснено погашення заборгованості 26 вересня 2014 року , згідно тарифів обслуговування кредитних карт ( а.с. 11 ) передбачено обов'язковий щомісячний платіж , тобто початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту невиконання позичальником кожного з цих зобов'язань. Позивачем подано позовну заяву до суду 4 травня 2018 року , тобто з пропуском строку позовної давності , яка визначена ст. 257 , 258 ЦК України 2003 року , є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» .

При розподілі судових витрат суд враховує , що у задоволенні позову відмовлено , тому судові витрати не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача .

Керуючись ст. 256 - 258 , 261 , 267 , 525 , 526 , 530 , 1046 - 1050 , 1054 ЦК України 2003 року , ст. 10 , 19 , 81 ЦПК України , суд

В И Р І Ш И В

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» , місцезнаходження : м. Дніпро , вулиця Набережна Перемоги , 50 , ідентифікаційний код юридичної особи : 14360570 , до ОСОБА_3 , місце проживання : АДРЕСА_1 , номер облікової картки платника податків : НОМЕР_1 , про стягнення суми заборгованості відмовити .

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

Суддя С.А. Скиба