Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" лютого 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді Астахової О.О.,

при секретарях: Наумовій О.С., Седик Д.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_1, третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Україна» про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 38 568,27 грн. страхового відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 1378,00 грн.

Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 17 травня 2016 року в м. Києві, по вул. Дніпровська Набережна, 19, сталась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобілів марки БМВ, державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 та марки Toйота, державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Відповідно до постанови Дарницького районного суду міста Києва від 21 червня 2016 року, вказана ДТП сталася з вини водія транспортного засобу Toйота, державний номерний знак НОМЕР_2 - ОСОБА_1

Цивільна відповідальність власника автомобіля НОМЕР_3 - ОСОБА_2 була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Українська страхова група» за Договором добровільного страхування наземних транспортних засобів №25-0102-15-00007 від 10 липня 2015 року.

Позивач за заявою потерпілої особи та відповідно до зібраних документів виплатив ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 38 568,27 грн.

Після виплати страхового відшкодування до позивача перейшло право регресної вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, що змушує ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» звернутись з даним позовом до суду, оскільки досудове врегулювання спору виявилось неможливим.

Ухвалою Дніпровського районного суду в м. Києві від 20 лютого 2017 року залучено в якості третьої особи Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Україна».

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 позов підтримав у повному обсязі та виходячи з доводів, якими обґрунтовується позовна заява просив суд позов задовольнити.

Відповідач та її представник ОСОБА_4 у судовому засіданні позов визнали частково у сумі 10 741,37 грн. Зокрема вважали, що позивачем завищено суму страхового відшкодування, оскільки до оцінки вартості завданих матеріальних збитків спричинених ОСОБА_2 включений ремонт та заміна деяких частин, які не були пошкодженні при дорожньо-транспортній пригоді. Крім того, суму понесених страховою компанією збитків необхідно стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «Україна» з якою відповідачем було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Сума страхового ліміту у розмірі 50 000,00 грн. передбачена договором страхування достатня для відшкодування завданих позивачу збитків.

Представник третьої особи:ПрАТ «Страхова компанія «Україна» у судове засідання не з'явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи або пояснень по суті позову до суду не надійшло.

Оскільки неявка належним чином повідомлених учасників справи не перешкоджає розгляду справи, суд вважає за можливе проводити його у відсутність нез'явившихся осіб.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що постановою Дарницького районного суду міста Києва від 21 червня 2016 року, визнано винною ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Зі змісту вказаної постанови суду убачається, що ОСОБА_1 17 травня 2016 року о 08 год. 45 хвилин, рухаючись по вул. Дніпровська Набережна, 19, в м. Києві, керувала автомобілем «Тойота Рав4», державний номерний знак НОМЕР_2, під час руху заднім ходом не забезпечила безпеки маневру, не звернулась по допомогу до сторонніх осіб, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем «БМВ», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_2, що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушила п. 10.9 ПДР України. (а.с.8).

Згідно договору добровільного страхування наземних транспортних засобів №25-0102-15-00007 від 10 липня 2015 року цивільно - правова відповідальність власника автомобіля «БМВ», державний номерний знак НОМЕР_1 - ОСОБА_2 на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група», термін дії з 10.07.2015 року по 09.07.2018 року включно. (а.с. 4-5).

Отже, 17 травня 2016 року стався страховий випадок.

17 травня 2016 року потерпілий ОСОБА_2 звернулась із заявою до позивача про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування шкоди, завданої в результаті пошкодження при ДТП транспортного засобу «БМВ», д.н.з. НОМЕР_1, що мала місце 17 травня 2016 року (а.с. 10-12).

Пошкодження автомобіля НОМЕР_4 зазначені в Акті огляду пошкодженого транспортного засобу від 17 травня 2016 року здійсненого ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група». На підставі якого позивачем здійснено розрахунок суми страхового відшкодування у розмірір 38 568,27 грн. (а.с. 13-19).

Факт виплати позивачем страхового відшкодування у сумі 38 568,27 грн. на рахунок СТО- ТОВ « АВТ Баварія» де здійснювався ремонт транспортного засобу «БМВ», д.н.з. НОМЕР_1, підтверджується платіжним дорученням № 9926 від 31.05.2016 року. (а.с. 20).

За даними рахунку фактури №196900 від 21.05.2016 року вартість запчастин та витрат на оплату робіт по відновлювальному ремонті автомобіля НОМЕР_4 становить 48210,34 грн., в тому числі ПДВ 8035,06 грн. (а.с. 16-17).

Відповідно до страхового акту ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» № ДККА-50674 від 31.05.2016 року та розрахунку суми страхового відшкодування від 31.05.2016 року, розмір страхового відшкодування власнику автомобіля НОМЕР_4., внаслідок його пошкодження при ДТП становить 38 568,27 грн. (а.с. 18).

Факт перерахування потерпілому грошових коштів у сумі 38 568,27 грн. підтверджується даними платіжного доручення №9926 від 31 травня 2016 року (а.с. 20).

Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

В силу ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

Згідно із ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/5624783 цивільно - правова відповідальність власника автомобіля «Тойота Рав4», державний номерний знак НОМЕР_2 - ОСОБА_1 на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Україна», термін дії з 02.06.2015 року по 01.06.2016 року включно (а.с. 55).

Суд не погоджується із твердженнями представника відповідача щодо обов'язку відшкодування збитків завданих при ДТП ПАТ Страховою компанією «Україна», де була застрахована цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 Оскільки право на відшкодування шкоди заподіювачем є абсолютним, а тому право до кого пред'являти регресну вимогу до заподіювача шкоди чи до страхової компанії з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, - належить позивачу.

Аналогічна правова позиція міститься у Постанові Верховного суду України у справі № № 6 - 2808 цс 15 від 20.01.2017 року. При розгляді вказаної справи Верховний Суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

А відтак, ОСОБА_1 є належним відповідачем у даній справі і зобов'язана відшкодувати шкоду завдану в результаті ДТП в межах фактичних витрат.

Визначаючи розмір збитків, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача суд виходить з наступного.

За положеннями ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Як було встановлено під час судового розгляду фара на автомобілі НОМЕР_4 пошкоджена не була, що підтверджується фотоматеріалами долученими до акту огляду пошкодженого транспортного засобу (а.с. 12-15). Дана обставина також визнається сторонами, а тому відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню, оскільки у суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Із рахунку - фактури № 196900 від 21.05.2016 року убачається, що вартість фари, яка була врахована при виплаті позивачем страхового відшкодування становить 16 926,49 грн., вартість робіт по її заміні (демонтаж, встановлення) складає 153,00 грн. та 255,00 грн. відповідно.

Враховуючи, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги в межах фактичних затрат, суд приходить до висновку, що вартість фари і вартість робіт по її заміні не підлягають відшкодуванню.

Оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а тому з ОСОБА_1 підлягає стягненню в порядку регресу на користь позивача сума сплаченого страхового відшкодування у розмірі - 21 233,78 грн. (38 568,27 грн. - (16 926,49 + 255,00 + 153,00).

Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір сплачений позивачем за подання позову до суду у розмірі 1378,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на його користь.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 4, 12-13, 81, 141, 206, 258-259, 265, 268, 284, 289, 352-355 ЦПК України, ст.ст. 993, 1166, 1187, 1191 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування», суд, -

в и р і ш и в :

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_1, третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Україна» про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користьПриватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" в рахунок відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 21 233,78 грн. та 1378,00 грн. судового збору, а всього 22 611 (двадцять дві тисячі шістсот одинадцять грн.) 78 коп.

В іншій частині - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва, шляхом подання апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Cуддя