Справа № 308/1369/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2018 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі головуючого судді Данко В.Й.,

при секретарі Павлюх Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ужгороді, в приміщенні суду, цивільну справу за позовом Заступника керівника Ужгородської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі: відділу охорони здоровя Ужгородської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину,

ВСТАНОВИВ:

Заступник прокурора Ужгородської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Департаменту охорони здоровя Закарпатської обласної державної адміністрації звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину. Мотивуючи свої вимоги вказує на те, що 01.07.2017 року близько 20 год. 45 хв. ОСОБА_1, керуючи технічно справним легковим автомобілем марки «Фольксваген Гольф», Чеської реєстрації, державний номерний знак ISK6368, рухаючись по автодорозі із смт. Середнє в напрямку с. Чертеж Ужгородського району на відстані 1300 м від повороту з вул. Закарпатської до вул. Борканюка, у вказаному смт. Середнє, не врахував дорожню обстановку, порушив вимоги пунктів 10.1 та 11.3 ПДР України, у результаті чого здійснив виїзд на зустрічну смугу руху, де і допустив фронтальне зіткнення із технічно справним автомобілем, який в цей час рухався йому на зустріч, а саме марки «Дачіа Логан», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. В момент удару в автомобілі «Дачіа Логан», державний номерний знак НОМЕР_1, знаходився малолітній потерпілий ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканець Ужгородського району, смт. Середнє, вул. Шевенка, 68. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.09.2017 року кримінальне провадження №000879 від 02.07.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_1, у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КПК України, закрито, у звязку зі звільненням останнього від кримінальної відповідальності, згідно зі ст.45 КК України, внаслідок дійового каяття.

Вказує, що внаслідок зіткнення, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості. У звязку з отриманими тілесними ушкодженнями малолітній потерпілий ОСОБА_3 перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні дитячої хірургії Центральної міської клінічної лікарні, яка фінансується за кошти відділу охорони здоровя Ужгородської міської ради.

Відповідно до інформації вказаного комунального закладу охорони здоровя №901/01-6 від 01.12.2017 року витрати на стаціонарне лікування потерпілого малолітнього ОСОБА_3 склали 4025,43 грн.

У звязку з тим, що витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоровя на рахунок юридичної особи, якій належить останній,

Вказує, що витрати, які з вини ОСОБА_1 здійснені Центральною міською клінічною лікарнею на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, негативно впливають на фінансування інших хворих, внаслідок чого порушуються інтереси держави у сфері дотримання прав і свобод людини і громадянина та в галузі охорони здоровя і забезпечення повязаних з ними державних гарантій, що і стало підставою для звернення прокурором в межах своєї компетенції до суду на захист державних інтересів.

На підставі наведеного просить суд задовольнити даний позов та винести рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 кошти, витрачені Центральною міською клінічною лікарнею на стаціонарне лікування потерпілого від злочину ОСОБА_3 у розмірі 4025,43 грн. на користь держави в особі відділу охорони здоровя Ужгородської міської ради.

Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.

Суд констатує, що відповідачу ОСОБА_1 було встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву.

Враховуючи те, що відзиву відповідачем до суду подано не було, клопотання про проведення розгляду справи в судовому засіданні з викликом від жодної із сторони не надходило, представник позивача в поданій позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності, суд приходить до переконання, що розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження у відповідності до вимог ч.5 ст.279 ЦПК України проводиться без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов є обґрунтований та таким, що підлягає до задоволення з наступних підстав.

По справі встановлено, що 01.07.2017 року близько 20 год. 45 хв. ОСОБА_1, керуючи технічно справним легковим автомобілем марки «Фольксваген Гольф», Чеської реєстрації, державний номерний знак ISK6368, рухаючись по автодорозі із смт. Середнє в напрямку с. Чертеж Ужгородського району на відстані 1300 м від повороту з вул. Закарпатської до вул. Борканюка у вказаному смт. Середнє, не врахував дорожню обстановку, порушив вимоги пунктів 10.1 та 11.3 ПДР України, у результаті чого здійснив виїзд на зустрічну смугу руху, де і допустив фронтальне зіткнення із технічного справним автомобілем, який в цей час рухався йому на зустріч, а саме марки «Дачіа Логан», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. В момент удару в автомобілі «Дачіа Логан», державний номерний знак НОМЕР_1, знаходився малолітній потерпілий ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканець Ужгородського району, смт. Середнє, вул. Шевенка, 68.

По даному факту було розпочато кримінальне провадження №000879 від 02.07.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 06.06.2017 року кримінальне провадження №000879 від 02.07.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, у звязку із звільненням ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності, згідно зі ст. 45 КК України, а саме: внаслідок дійового каяття.

Внаслідок вищевказаного зіткнення, згідно із висновком судово-медичної експертизи № 524 від 25.07.2017 року, з врахуванням даних медичної документації із травматологічного відділення УЦМКЛ, заповненої на його ім'я, на момент судово - медичного обстеження на тілі малолітнього ОСОБА_3 виявлено іммобілізовану нижню щелепу капою. Згідно даних медичної документації у нього виявлено : поєднана травма : ЗЧМТ. Струс головного мозку. Центральний перелом нижньої щелепи. Травматична екстракція молочних різців нижньої щелепи.

Вказані тілесні ушкодження виникли внаслідок дії тупих предметів або ударяння об такі, якими могли бути виступаючі частини салону легкового автомобіля і характерні для пасажира. По давності виникнення, згідно даних медичної документації вищевказані тілесні ушкодження вкладаються в час вищеописаної ДТП, яка мала місце 01.07.2017 р.

Тілесні ушкодження виявлені у гр. ОСОБА_3 привели до розладу здоров'я на строк більше 21 дня і за цією ознакою згідно п.2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості.

У звязку з отриманими тілесними ушкодженнями малолітній потерпілий ОСОБА_3 перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні дитячої хірургії Центральної міської клінічної лікарні, яка фінансується за кошти відділу охорони здоровя Ужгородської міської ради.

З наявної в матеріалах справи калькуляції видатків на лікування хворого ОСОБА_3 №6 від 30.11.2017 року, виданої Центральною міською клінічною вбачається, що витрати на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_4 склали 4025,43 грн.

Так, з наявного в матеріалах справи Листа №901/01-6 від 01.12.2017 року, виданого Центральною міською клінічною лікарнею вбачається, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 знаходився на стаціонарному лікуванні у відділенні дитячої хірургії з 01.07.2017 року по 10.07.2017 року.

У відповідності до ч.1 ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобовязана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Відповідно до пункту 3 постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 07.07.1995 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат», питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується, згідно із «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року.

Як передбачено цим п.2 «Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоровя, в якому перебував на лікуванні потерпілих, з урахування кількості ліжко днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування.

У відповідності до п.4 зазначеного вище Порядку витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню в повному і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоровя або на рахунок юридичної особи, якій належить останній.

З наявного в матеріалах справи листа Центральної міської клінічної лікарні №27/01-6 від 11.01.2018 року слідує, що відшкодування коштів витрачених на лікування потерпілих у кримінальному провадженні проводиться в дохід відповідного бюджету, згідно постанови КМУ від 16.07.1993 року і ЦК України від 16.01.2003 року №435-IV.

У свою чергу, п. 1, 6 ч. 1 «Положення про департамент охорони здоровя Закарпатської обласної державної адміністрації» основними завданнями Департаменту є забезпечення реалізації державної бюджетної політики в галузі охорони здоровя на території області, управління закладами охорони здоровя, які утримуються за рахунок обласного бюджету, в тому числі, організація їх матеріально технічного забезпечення. Департамент, відповідно до покладених на нього завдань, здійснює у межах своїх повноважень захист прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб; здійснює фінансування закладів охорони здоровя, які утримуються за рахунок коштів обласного бюджету, контролює ефективне використання ними фінансових ресурсів здійснює у межах своєї компетенції контроль за дотриманням бюджетного законодавства щодо обласного бюджету.

Таким чином, судом встановлено, що витрати, які з вини ОСОБА_1 здійснені Центральною міською клінічною лікарнею на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, негативно впливають на фінансування інших хворих, внаслідок чого порушуються інтереси держави у сфері дотримання прав і свобод людини і громадянина та в галузі охорони здоровя і забезпечення повязаних з ними державних гарантій.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що із ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати на стаціонарне лікування потерпілого від злочину ОСОБА_3 на користь відділу охорони здоровя Ужгородської міської ради.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. ст.ст. 4, 6, 10, 12, 228, 229, 247, 263, 265, 273, 279, ЦПК України, ст. 1206 ЦК України, ст.23 ЗУ «Про прокуратуру», п.3 постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 07.07.1995 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат», п.2, п.4 п.2 «Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Заступника керівника Ужгородської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі: відділу охорони здоровя Ужгородської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 (ідентифікаційний номер суду невідомий), мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь держави в особі відділу охорони здоровя Ужгородської міської ради (м. Ужгород, пл. Поштова,3, рахунок місцевого бюджету р/р 0002 КДК 24060300, банк одержувача УК у м. Ужгороді/м. Ужгород, МФО 812016), кошти, витрачені Центральною міської клінічною лікарнею на стаціонарне лікування потерпілого від злочину ОСОБА_3 у розмірі 4025,43 (чотири тисячі двадцять пять гривень 43 коп.) грн.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 (ідентифікаційний номер суду невідомий), мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь Державної судової адміністрації України судовий збір в розмірі 704,80 /сімсот чотири гривні 80 коп./грн.

Повний текст рішення складено 04.04.2018 року.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів до Апеляційного суду Закарпатської області і набере законної сили в разі неподання такої в установлений строк.

Згідно вимог ч.1 ст.354 ЦПК України у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду: ОСОБА_5