Справа № 130/3290/15-ц
Провадження № 22-з/772/28/18
Головуючий у суді 1-ї інстанції
Доповідач:Рибчинський В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2018 рокуСправа № 130/3290/15-цм. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючого судді Рибчинського В.П.,

суддів Голоти Л.О., Міхасішина І.В.,

розглянувши у спрощеному провадженні в м. Вінниці заяву ОСОБА_2 про винесення додаткового рішення у цивільній справі №130/3290/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів ОСОБА_5 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу житлового будинку, земельної ділянки та повернення у власність нерухомого майна, -

В С Т А Н О В И В:

А провадженні апеляційного суду знаходилась апеляційна скарга ОСОБА_2 на рішення Жмеринського районного суду Вінницької області, ухвалене суддею Шепелем К.А. 04 грудня 2017 року, о 17-39 хв., в м. Жмеринка у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів ОСОБА_5 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу житлового будинку, земельної ділянки та повернення у власність нерухомого майна.

Постановою Апеляційного суду Вінницької області від 21 березня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_2задоволено.

Рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 04 грудня 2017 року скасованота ухвалено нове, яким позовні вимоги ОСОБА_2 - задоволено.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу від 07 жовтня 2015 року, посвідчений державним нотаріусом Жмеринської міської державної нотаріальної контори Антал Л.С., реєстровий №2-1524, згідно якого ОСОБА_3, який діяв від імені ОСОБА_7 на підставі довіреності продав, а ОСОБА_4 купив належний ОСОБА_8 житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу від 07 жовтня 2015 року, посвідчений державним нотаріусом Жмеринської міської державної нотаріальної контори Антал Л.С., реєстровий №2-1519, згідно якого ОСОБА_3, діючи від імені ОСОБА_8 на підставі довіреності продав, а ОСОБА_4 купив належну ОСОБА_8 земельну ділянку загальною площею 0,1 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Повернуто у власність ОСОБА_8 житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку, загальною площею 0,1 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

04 квітня 2018 року на адресу Апеляційного суду Вінницької області надійшла заява ОСОБА_2 про винесення додаткового рішення у цивільній справі №130/3290/15-ц, яким вирішити питання про стягнення судових витрат.

В заяві ОСОБА_2 просить стягнути з відповідачів судові витрати на сплату судового збору сумі 8297,98 грн.; витрати на оплату проведеної експертизи 4038,00 грн., оплата правової допомоги в сумі 5437,14 грн.

Апеляційний суд, дослідивши матеріали заяви та справи, прийшов до висновку, що заява підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 382 ЦПК України, в резолютивній частині постанови апеляційного суду має бути зазначено про розподіл судових витрат.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п.20 постанови Пленуму ВСУ «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 № 14, додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках коли судом не вирішено питання стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; суд не допустив негайного виконання рішення; судом не вирішено питання про судові витрати; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.

Згідно до п.1 ст. 381 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами статті 35 і глави 9 розділу III цього Кодексу з особливостями, зазначеними у статті 382 цього Кодексу.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, Апеляційний суд Вінницької області у свій постанові не вирішив долю судових витрат, які підлягають стягненню за правилами ст. 141 ЦПК України.

В заяві про ухвалення додаткового рішення ОСОБА_2 зазначає суму понесених витрат, а саме сплату судового збору на загальну суму 8297,98 грн., однак вказане не відповідає дійсності.

Як встановлено з матеріалів справи, при зверненні до суду з позовною заявою позивачем ОСОБА_2 було понесено наступні судові витрати:

- 974,40 грн. судовий збір за подачу позову (І том а.с. 1-2);

- 244,00 грн. судовий збір за подачу заяви про забезпечення позову (І том а.с.24);

- 275,60 грн. - судовий збір за подачу заяви про забезпечення позову (І том а.с. 194);

- 275,60 грн. - судовий збір за подачу заяви про забезпечення позову (ІІ том а.с. 156);

- 4000 грн. - оплата проведеної експертизи (ІІІ том а.с. 204, 206);

- 3904,34 грн. - судовий збір за подачу апеляційної скарги (ІІІ том а.с.228).

Таким чином, ОСОБА_2 поніс судові витрати на загальну суму 9673,94 грн.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати пов'язані з розглядом справи покладаються на відповідача.

У зв'язку з тим, що постановою Апеляційного суду Вінницької області від 21 березня 2018 року позов ОСОБА_2 задоволено, тому в силу ст. 141 ЦПК України, апеляційний суд вважає за необхідне стягнути в рівних частинах з ОСОБА_9 та ОСОБА_4 понесені позивачем судові витрати.

При віршенні питання щодо стягнення судових витрат, які були понесені позивачем на оплату правової допомоги, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Відповідно до п. 3.1 договору надання правової допомоги від 26 січня 2016 року укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_10, за надання правової допомоги клієнт сплачує адвокату гонорар (винагороду) в розмірі та на умовах, визначених додатковим договором (І том 204-206).

В матеріалах справи відсутній додатковий договір, в якому визначено суму гонорару адвоката ОСОБА_10 за надані юридичні послуги ОСОБА_2, також відсутні будь-які належні докази щодо оплати позивачем правової допомоги на суму 5437,14 грн.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що вищевказана вимога ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 141, 270, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Доповнити резолютивну частину рішення апеляційного суду Вінницької області від 21 березня 2018 року наступним:

«Стягнути в рівних частинах з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 9673,94 коп. з яких: 974,40 грн. судовий збір за подачу позову; 244,00 грн. судовий збір за подачу заяви про забезпечення позову; 275,60 грн. судовий збір за подачу заяви про забезпечення позову; 275,60 грн. судовий збір за подачу заяви про забезпечення позову; 4000 грн. оплата проведеної експертизи; 3904,34 грн. судовий збір за подачу апеляційної скарги, а саме по 4836,97 грн. з кожного».

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий /підпис/ Рибчинський В.П.

Судді /підпис/ Голота Л.О.

/підпис/ Міхасішин І.В.

Згідно з оригіналом.

Суддя Рибчинський В.П.