Справа № 147/270/18
Провадження № 2/147/270/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.04.2018 року Тростянецький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Волошина І.А.,

за участі секретаря Чудак Г.І.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в смт. Тростянець, Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Тростянецького району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 сільської ради Тростянецького району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно, зазначивши, що 03.08.2017 року померла його бабка ОСОБА_3, яка до смерті постійно проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1. Після смерті бабки залишилось спадкове майно, зокрема житловий будинок з господарськими спорудами по вул.Митківська, 17, с.Четвертинівка Тростянецького району Вінницької області.

Даний двір відносився до категорії колгоспних дворів, головою та єдиним членом якого була ОСОБА_3

Позивач являється спадкоємцем після смерті бабки за правом представлення по закону, оскільки батько позивача ОСОБА_4 помер 20.04.2007 року. Інших спадкоємців по закону немає.

Звернувшись з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті бабки позивач отримав відмову в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів.

В зв`язку з цим позивач ОСОБА_1 змушений звернутись до суду з вимогою про визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок в с.Четвертинівка, вул.Митківська, 17, Тростянецького району Вінницької області.

Позивач ОСОБА_1 в підготовче судове засідання не зявився, однак надав на адресу суду заяву, в якій заявлені позовні вимоги підтримує, просить задовольнити та просить справу заслухати в його відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Тростянецького району в підготовче судове засідання не з`явились, однак надали до суду заяву, в якій просили справу заслухати в їх відсутності, позовні вимоги визнають та не заперечують проти визнання права власності на спадкове майно померлої ОСОБА_3 за її онуком ОСОБА_1

Визнання позову відповідачем не суперечить чинному законодавству та не порушує чиїх-небудь прав, свобод та інтересів.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Беручи до уваги те, що особи, які беруть участь у справі, використали надане їм ч.3 ст.211 ЦПК України, право заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, відтак суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому проводить його в даному судовому засіданні за відсутності таких осіб, не здійснюючи фіксування процесу технічними засобами, що узгоджується з приписами ст.247 ЦПК України.

Суд, вивчивши матеріали справи, визначив, дослідив та встановив наступні докази, обставини та відповідні правовідносини:

Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-АМ №376448, виданого 07.08.2017 року виконкомом ОСОБА_2 сільської ради Тростянецького району Вінницької області ОСОБА_3 померла 03 серпня 2017 року(а.с.6).

Після її смерті відкрилась спадщина.

Оглянувши в судовому засіданні спадкову справу №9/2018р. до майна померлої 03.08.2017 року ОСОБА_3 встановлено, що за життя 05.12.2007 року ОСОБА_3 зробила заповітне розпорядження, котрим належну їй земельну ділянку та пайовий фонд майна СТОВ ім.Б.Хмельницького с.Четвертинівка заповіла внукові ОСОБА_5 Він прийняв спадщину, подавши заяву у встановлені строки. Спадкоємцем по закону являється ОСОБА_1, який також вчасно звернувся з відповідною заявою до нотаріальної контори.

Родинний звязок позивача з померлою бабкою ОСОБА_3 підтверджено свідоцтвом про народження серії ІІІ-АМ №488604 від 19.08.1988 року, виданим на імя ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, де в графі батько записаний ОСОБА_4.(а.с.11) та свідоцтвом про народження батька позивача ОСОБА_4Ю, серії V-УР №0096333 від 10.12.1963 року , в якому в графі мати записана ОСОБА_3(а.с.12).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-АМ №067312 виданого 20.04.2007 року виконкомом ОСОБА_2 сільської ради Тростянецького району Вінницької області ОСОБА_4 помер 20.04.2007 року(а.с.7).

Згідно ст.1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Отже позивач являється спадкоємцем по закону до майна померлої ОСОБА_3 за правом представлення, та відповідно має право на спадкове майно, що належало його бабці ОСОБА_3

Довідкою №68 від 05.02.2018 року, виданою виконкомом ОСОБА_2 сільської ради Тростянецького району Вінницької області встановлено, що за життя ОСОБА_3 була зареєстрована та проживала в ІНФОРМАЦІЯ_3. Спадкоємцем по закону після її смерті є внук ОСОБА_1, який фактично вступив в управління спадковим майном та вчасно звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. До складу спадкового майна належить житловий будинок з господарськими спорудами в с.Четвертинівка, вул.Митківська, 17, Тростянецького району Вінницької області. За даними земельно-кадастрової книги ОСОБА_2 сільської ради запис №170 за адресою с.Четвертинівка, вул.Митківська, 17, Тростянецького району Вінницької області числиться земельна ділянка площею 0,44га з правовим режимом для будівництва та обслуговування житлового будинку 0,25га, та для ведення особистого селянського господарства 0,19га. За даними погосподарської книги сільської ради за 1991-1995 роки станом на 15.04.1991 року господарство відносилось до категорії колгоспних дворів. Членами були: голова ОСОБА_3 (а.с.8).

Відповідно до виписки з погосподарської книги за 1991-1995 роки по ОСОБА_2 сільські раді Тростянецького району особовий рахунок №172 домогосподарство с.Четвертинівка, вул.Митківська, 17, відносилось до групи колгоспних дворів, головою була ОСОБА_4С.(а.с.13,14).

Відповідно ст.120 Цивільного Кодексу України в редакції 1963 року, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу. Крім того, колгоспному дворові належать передані в його власність членами двору їх трудові доходи від участі в громадському господарстві колгоспу або інше передане ними у власність двору майно, а також предмети домашнього вжитку і особистого користування, придбані на спільні кошти.

Відповідно до п.п. а п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_3 відповідно до вимог законодавства, яке регулювало правовідносини щодо майна колгоспного двору, була наділена правом власності на майно колгоспного двору, а саме на житловий будинок з господарськими спорудами, який розташований в с.Четвертинівка, вул.Митківська, 17, Тростянецького району Вінницької області.

Згідно технічного паспорту виготовленого станом на 25.01.2018 року, будинок з погосподарськими спорудами, що розташований в с.Четвертинівка, вул.Митківська, 17, Тростянецького району Вінницької області, який являється спадковим майном, має наступні технічні характеристики: житловий будинок - літера А, загальною площею 38,7кв.м., житловою площею 17,9кв.м., допоміжною площею 20,8кв.м.(а.с.15-19).

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту у судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України).

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні.

З відповіді-відмови від 23.02.2018 року за №45/02-14, виданої приватним нотаріусом Тростянецького районного нотаріального округу Вінницької області ОСОБА_6 випливає, що позивач ОСОБА_1 дійсно має право на визнання за ним права власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_3 по закону, однак за відсутності правовстановлюючих документів на житловий будинок не має змоги оформити це через нотаріальну контору(а.с.9).

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Норма ст. 392 ЦК України вказує на те, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб.

З огляду на ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

З огляду на зазначене, суд вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими, визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, за таких умов позов підлягає задоволенню.

Згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Оскільки, відповідачем позов визнано під час підготовчого судового засідання до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 352,40 грн. (704,80 / 50%).

На підставі наведеного та керуючись ст. 120 ЦК України (редакція 1963 року), ст. 328,392,1216,1268,1269 ЦК України ст. ст. 12, 13, 81, 142,200,259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований в с.Четвертинівка, вул.Митківська, 17, Тростянецького району Вінницької області, який належав ОСОБА_3, померлій 03 серпня 2017 року.

Повернути ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, з державного бюджету України 352,40 (триста пятдесят дві гривні 40 коп.) судового збору, сплаченого відповідно до квитанції №0.0.974586273.1 від 26.02.2008 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду Вінницької області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя