Єдиний унікальний номер 236/2497/17 Номер провадження 22-ц/775/71/2018
Єдиний унікальний номер 236/2497/17
Номер провадження 22-ц/775/71/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2018 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Мірути О.А.

суддів Жданової В.С., Хейло Я.В.

за участю секретаря судового засідання Ситніка Д.С.,

за участю позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 07 листопада 2017 року (суддя Саржевська І.В.) у цивільній справі №236/2497/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

31.08.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи спадкоємцем за законом четвертої черги (а.с. 7-9).

07.09.2017 року ОСОБА_1 уточнив свої позовні вимоги до відповідача ОСОБА_2 та просив суд: встановити факт проживання однією сім»єю ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, починаючи з березня 1970 року по день його смерті , ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1; визнати за позивачем право власності на: 1/8 частину житлового будинку А-1 загальною площею 53,5 кв.м. та житловою- 25,4 кв.м. з відповідною частиною господарських будівель та споруд та на ? частину земельної ділянки загальною площею 4,6594 га, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 47-52).

Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 07 листопада 2017 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 07 листопада 2017 року, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на наступне:

- рішення суду першої інстанції постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права;

- суд необґрунтовано дійшов висновку, що відповідач ОСОБА_2 є неналежним відповідачем у справі, оскільки існує спір про право;

- суд зобов'язаний враховувати вимоги ч. 2 ст. 3 СК України при вирішенні спору про право на спадщину, а не про право власності, але суд проігнорував вказану вимогу;

- суд дав неналежну оцінку поясненням свідків по справі;

- вважає безпідставними посилання суду на порушення строків позовної давності. Оскільки позивач і спадкодавець ОСОБА_4 у встановлений законом строк і спосіб прийняли спадщину.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав, наполягав на її задоволенні.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав, наполягав на її задоволенні.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши докази у справі, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції встановив, що відповідач ОСОБА_2 не має можливості відповідати по пред»явленому до нього позивачем позову, оскільки він не несе обов»язку у справі та не може відповідати за змістом зазначеної матеріально- правової вимоги, що є предметом судового розгляду та вирішення. Відповідач ОСОБА_2 не порушує права позивача ОСОБА_1, визнає їх та не оспорює. На роз»яснення суду позивач не заявив клопотання щодо належного відповідача по справі, що є підставою для відмови у задоволенні позову. Крім того, позивач ОСОБА_1 вважає не порушеними строки позовної давності та не заявляє клопотання про їх поновлення.

Апеляційний суд погоджується з рішенням суду в частині відмови у задоволенні позову з підстав пред»явлення позову до неналежного відповідача.

Зі свідоцтв про народження вбачається, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 - рідні брати, їх мати ОСОБА_4, батько - ОСОБА_6 (а.с. 15, 21).

Чоловік ОСОБА_4 - ОСОБА_6 помер у 1969 році.

Зі свідоцтва пр. право власності від 20.12.2006 року, виданого за розпорядженням №575 Краснолиманської міської ради (а.с. 32), вбачається, що ? частина житлового будинку АДРЕСА_2 приватизована та на правах спільної часткової власності належить ОСОБА_4 та членам родини ОСОБА_5 в рнівних частках (а.с.31)

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_5 , свідоцтво про смерть Серія НОМЕР_1 видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Краснолиманського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №292 від 25 червня 2009 року (а.с. 19).

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_4, свідоцтво про смерть видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Краснолиманського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №433 від 29 вересня 2009 року (а.с. 20).

Після смерті спадкодавця ОСОБА_4 залишилось спадкове майно, яке складалось з: земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4.3656 га, та частини житлового будинку АДРЕСА_2 (а.с. 31).

Спадкоємці за законом першої черги (ст. 1261 ЦК України) - діти ОСОБА_2 та ОСОБА_1, прийняли спадщину після смерті спадковадця ОСОБА_4, та оформили свідоцтва про право на спадщину за законом. Свідоцтва про право на спадщину за законом видані державним нотаріусом Краснолиманської державної нотаріальної контори 22.06.2010 по реєстру № № 1710, 1711, 1714, 1715, та зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с. 22-23, 24-25, 36-41).

Після смерті ОСОБА_5 залишилась спадщина, яка складається із: земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4.6594га, яка знаходиться на території Краснолиманської міської ради Донецької області, та частини житлового будинку АДРЕСА_2 (а.с. 18, 31).

Спадкова справа щодо майна ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 не заводилась, та із заявами про прийняття або про відмову від спадщини до Лиманської державної нотаріальної контор ніхто не звертався (а.с. 72).

В серпні 2017 року ОСОБА_1, позивач у справі, та ОСОБА_2, відповідач у справі, звернулись до державного нотаріуса Лиманської державної нотаріальної контори з заявами про видачу їм свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4, на спадкове майно яке належало ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

Постановою державного нотаріуса Лиманської державної нотаріальної контори від 17.08.2017 року ОСОБА_2, ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві (а.с.35).

31.08.2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2, оскільки вважає, що їх померла мама ОСОБА_4, є спадкоємцем четвертої черги після смерті ОСОБА_5, оскільки проживала зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, вони у встановлений законом строк прийняли спадщину після її смерті, тому позивач ОСОБА_1 просить визнати за ним право власності на нерухоме майно в порядку спадкування (а.с. 7-9, 46-52).

Статтею 10 частиною 3 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 1220 ч.1, ч.2 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Статтею 1258 ЦК України визначено черговість спадкування за законом.

Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Ч. 2 ст. 3 СК України передбачено, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Відповідно до ч.1 ст. 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини, тому спір про спадкове майно може бути вирішений тільки після закінчення цього строк.

З матеріалів справи вбачається, що мати сторін по справі ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4, не зверталася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, як спадкоємець четвертої черги.

Сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у встановлений законом шестимісячний строк звернулися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері ОСОБА_4 та прийняли у спадщину майно, що належало на час відкриття спадщини померлій, про що свідчать відповідні витяги про реєстрацію у спадковому майні та свідоцтва про право спадщини за законом ( а.с.16, 22,23,24,25).

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17 серпня 2017 року державним нотаріусом І.М. Семеновою було відмовлено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у видачі свідоцтв про право на спадщину після померлої ОСОБА_9 щодо майна, яке належало на час її смерті ОСОБА_5 ( а.с. 35).

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою.

За змістом ст. 392 ЦК України належним відповідачем є особа-учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно, зокрема, житловий будинок, земельну ділянку.

Таким чином, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що як позивачу ОСОБА_1 так і відповідачу ОСОБА_2 однаково було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину після померлої ОСОБА_9 щодо майна, яке належало на час її смерті ОСОБА_5, наявність спору між ними щодо зазначеного майна з позовної заяви не вбачається.

Відповідно до ст. 33 ЦПК України ( в редакції, що діяла на час розгляду справи судом) суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Належними відповідачами по цій категорії справ є спадкоємці, які прийняли спадщину, або територіальні громади в особі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Як вбачається зі змісту ст. ст. 33, 36, 119 ЦПК України ( в редакції, що діяла на час розгляду справи судом) на позивача покладено обов'язок визначати відповідача у справі. При цьому суд при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред'явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов'язується вирішити справу за тим позовом, що пред'явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому. Винятки становлять справи, вирішення яких є неможливим без участі усіх співвідповідачів у зв'язку із характером спірних правовідносин.

Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно специфіки спірних правовідносин), суд повинен відмовити у задоволенні позову.

На підставі викладеного, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позову з підстав його пред»явлення до неналежного відповідача, що не позбавляє позивача права на звернення до суду з позовом до належного відповідача та не погоджується з доводами апеляційної скарги, що відповідач ОСОБА_2 є належним відповідачем по справі.

Оскільки встановлено, що відповідач по справі є неналежним, спору між сторонами не вбачається, суд не вправі давати оцінку доказам по суті справи, а тому доводи апеляційної скарги в частині неналежної оцінки доказів по справі та в частині строків позовної давності не заслуговують на увагу.

На підставі викладеного, апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає нормам матеріального і процесуального права, а тому підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 07 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Судді:

Повний текст постанови виготовлений: 04.04.2018 року

Головуючий: