Рівненський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2018 року

м. Рівне

Справа № 569/17656/17

Провадження № 22-ц/4815/7/18

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Гордійчук С.О.,

суддів: Ковальчук Н.М., Боймиструка С.В.

секретар судового засідання : Пиляй І.С.

учасники справи:

заявник: ОСОБА_1

заінтересовані особи: Рокитнівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області

розглянув в порядку спрощеного провадження в м. Рівне апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 05 березня 2018 року, ухваленого в складі судді Бердія М.А., у справі №569/17656/17,

в с т а н о в и в :

17 листопада 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії державних виконавців Рокитнівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області про скасування постанов про стягнення виконавчого збору та про відкриття виконавчого провадження.

Скарга мотивована тим, що дії державного виконавця неправомірні щодо стягнення виконавчого збору відповідно до постанови від 25 жовтня 2017 року, оскільки виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону «Про виконавче провадження». Вказує, що виконавче провадження було закінчено 26.10.2017 року, а відкрито виконавче провадження щодо стягнення виконавчого збору 27.10.2017 року, що обумовлює неможливість стягнення виконавчого збору та потребує скасування постанов державного виконавця.

Просив скасувати постанову державного виконавця Рокитнівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області про стягнення виконавчого збору від 25 жовтня 2017 року та постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №55012062 від 27 жовтня 2017 р.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 05 березня 2018 року скаргу представника ОСОБА_1 на дії державних виконавців Рокитнівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області про скасування постанов про стягнення виконавчого збору та про відкриття виконавчого провадження залишено без розгляду.

Судове рішення мотивовано тим, що скарга на дії державного виконавця подана до суду з пропуском строку, а із клопотанням про поновлення пропущеного строку скаржник до суду не звертався.

Не погоджуючись з такою ухвалою скаржник, подав апеляційну скаргу посилаючись на недотримання судом при постановленні такої ухвали норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції вирішуючи скаргу не врахував, що він не отримував копії постанови про стягнення виконавчого збору від 25.10.2017 року, а про її наявність йому стало відомо лише 08.11.2017 року при ознайомленні із виконавчим провадженням. Вважає, що ним не пропущено строк звернення до суду. Крім того, зазначає, що оскільки постанова про відкриття виконавчого провадження від 27.10.2017 року є похідною від постанови про стягнення виконавчого збору у суду не було підстав для залишення скарги без розгляду.

Просить суд ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення його скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Статтею 352 ЦПК України передбачено, що підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону судове рішення відповідає.

Установлено, що державним виконавцем на виконання вимог Закону «Про виконавче провадження» 25 жовтня 2017 року винесено постанову про стягнення виконавчого збору у ВП №51027124 з боржника ОСОБА_1 в сумі 152575,90 грн.

26 жовтня 2017 року постановою державного виконавця виконавче провадження №51027124 з примусового виконання виконавчого листа №569/4333/15-ц від 05.01.2016 року закінчено на підставі п.9 ч.1 ст. 39 Закону «Про виконавче провадження».

Постановою від 27 жовтня 2017 року заступником начальника Рокитнівського районного відділу ДВС ГТУЮ в Рівненскій області Лукянчуком О.І. відкрито виконавче провадження № 55012062 про стягнення з ОСОБА_1 152565.90 грн. виконавчого збору.

Постанова направлена боржнику рекомендованим листом з повідомленням, що стверджується відповідною квитанцією Укрпошти від 27.10.2017 року та реєстром поштових відправлень про його вручення (а.с.22)

Відповідно до ст.ст. 447, 449 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Пунктом 16 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз'яснено, що суди повинні враховувати, що коли в законі встановлено спеціальний порядок обчислення строків звернення заявника зі скаргою до суду (наприклад, стаття 26 - оскарження постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження, стаття 58 - оскарження оцінки майна, визначеної за результатами рецензування звіту про оцінку майна ( Закону про виконавче провадження), їх перебіг має визначатися за цими нормами, а не за нормами статті 385 ЦПК.

Такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з'ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Наприклад, при оскарженні бездіяльності зазначених осіб у вигляді невжиття заходів з примусового виконання судового рішення до уваги може бути взято ті обставини, що стягувач, який подав до відповідного органу заяву про відкриття виконавчого провадження і не отримав у визначений законом строк (з урахуванням поштового обігу) задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він із матеріалами виконавчого провадження.

Згідно зі ст. 72 ЦПК України, в ред. на час звернення до суду, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що їх подала, не знайде підстав для поновлення або продовження строку. Аналогічне положення містить і ст.126 ЦПК України.

Виходячи зі змісту глави 6 ЦПК України строк на звернення із скаргою на дії державного виконавця є процесуальним і відповідно до ч.1 ст. 127 ЦПК України підлягає поновленню, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Так, звертаючись до суду із скаргою ОСОБА_1 зазначив, що про існування постанов від 25.102017 року про стягнення виконавчого збору та від 27.10.2017 року про відкриття виконавчого провадження про стягнення виконавчого збору, які порушують його права він дізналася лише 08 листопада 2017 року після подачі клопотання про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження. Інших доводів на обґрунтування поважності причин строку звернення до суду не зазначено.

Проте, як встановлено судом першої інстанції, підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 про зазначені обставини фактично дізнався 31.10.2017 року отримавши постанову про відкриття виконавчого провадження від 27.10.2017 року в якій заначено, що підставою відкриття виконавчого провадження № 55012062 є постанова про стягнення виконавчого збору з боржника ОСОБА_1 у розмірі 152575,90 грн.(а.с.22-26)

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку що про порушення своїх прав ОСОБА_1 дізнався 31.10.2017 року і саме з цього часу, на наступний день, розпочався перебіг процесуального строку.

Таким чином, оскільки заявником пропущено строк звернення до суду зі скаргою та не зазначено поважних причин пропущення цього строку, а зазначені у скарзі причини не знайшли свого підтвердження, суд обґрунтовано залишив скаргу без розгляду.

Доводи апеляційної скарги, про те що йому не було надіслано копії оскаржуваної постанови від 25.12.2017 року, апеляційний суд, не приймає до уваги, оскільки у останнього не було ніяких перешкод для отримання відповідних даних та подачі скарги у визначений законом строк.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновків щодо неправильного застосування чи невірного тлумачення судом норм матеріального права або порушення норм процесуального права при ухваленні оскаржуваного судового рішеня. Підстав для скасування судового рішення Апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 05 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 19 листопада 2018 року.

Головуючий :

Судді: