Справа № 308/6857/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2018 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі

головуючого судді Шепетко І.О.,

за участі секретаря Терпай С.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши питання про прийняття зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про оспорювання батьківства, визначення місця проживання неповнолітніх дітей, поділ спільного майна подружжя та виділення частки майна до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 звернулася з позовом до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу.

До початку розгляду справи по суті від відповідача надійшла зустрічна позовна заява до ОСОБА_5, в якій він просить виключити відомості про його батьківство з актового запису № SZ03553504 про народження дитини ОСОБА_6; визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8,ІНФОРМАЦІЯ_2 за місцем проживання ОСОБА_4, у належному йому на праві власності будинку по вул. Кавказькій,34 у м. Ужгород на його утриманні та вихованні; поділити побудований за час шлюбу та належний на праві спільної сумісної власності як подружжя житловий будинок по вул. Тячівській, 32 у м. Ужгород припинивши одночасно право спільної сумісної власності на нього; визнати за ним право власності та виділити йому у власність частку житлового будинку по вул. Тячівській, 32 у м. Ужгород у розмірі ? його частини та визнати за ОСОБА_5 право власності та виділити їй у власність частку житлового будинку по вул. Тячівській, 32 у м. Ужгород у розмірі ? його частини.

В судовому засіданні представники відповідача просили прийняти зустрічну позовну заяву до спільного розгляду з первісним позовом, оскільки п. 14 Постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 р. за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» визначено, що у випадку коли при розірванні шлюбу в судовому порядку встановлено, що подружжя не досягло згоди про те, з ким із них будуть проживати неповнолітні діти, про порядок та розмір виплати коштів на утримання дітей, дружини (чоловіка), а також про поділ спільного майна подружжя, або буде встановлено, що такої згоди досягнуто, але вона порушує інтереси дітей чи одного з подружжя, суд вирішує зазначені питання по суті одночасно з вимогою про розірвання шлюбу з дотриманням закону, який регулює ці правовідносини.

В судовому засіданні представник позивача заперечував проти прийняття зустрічного позову до спільного розгляду з первісним позовом. Зазначив, що вимоги зустрічної позовної заяви не взаємоповязані з вимогою у первісному позові, оскільки вирішення позовних вимог, заявлених у зустрічній позовній заяві не впливає на результат розгляду позовної вимоги первісного позову. Первісна позовна заява та зустрічна позовна заява, спрямовані на розвязання різних за правовою природою виникнення матеріально-правових відносин сторін у справі. Спільний розгляд заявлених позовних вимог у зустрічному позові з первісним позовом є недоцільним.

Суд, заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали зустрічного позову вважає за необхідне відмовити у прийнятті зустрічної позовної заяви з огляду на наступне.

У відповідності до вимог ст.193 ЦПК України, зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов'язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин, або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду обєднуються в одне провадження з первісним позовом.

Як зазначено в п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року №11, на що посилаються представники відповідачів, у випадку коли при розірванні шлюбу в судовому порядку встановлено, що подружжя не досягло згоди про те, з ким із них будуть проживати неповнолітні діти, про порядок та розмір виплати коштів на утримання дітей, дружини (чоловіка), а також про поділ спільного майна подружжя, або буде встановлено, що такої згоди досягнуто, але вона порушує інтереси дітей чи одного з подружжя, суд вирішує зазначені питання по суті одночасно з вимогою про розірвання шлюбу з дотриманням закону, який регулює ці правовідносини. Однак в даному випадку суд вважає, що ці розяснення стосуються щодо спільного розгляду вимог при розгляді позову, де ставиться питання як щодо розірвання шлюбу, так і питання про те, з ким із подружжя будуть проживати неповнолітні діти, про порядок та розмір виплати коштів на утримання дітей, дружини (чоловіка), а також про поділ спільного майна подружжя, у випадку коли при розірванні шлюбу в судовому порядку встановлено, що подружжя не досягло згоди, заявлені позивачем. Оскільки в такому випадку, ані учасники справи, ані суд не будуть позбавлені права розєднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька обєднаних вимог в самостійне провадження для сприяння виконання завдань цивільного судочинства.

В даному випадку ці позовні вимоги ставляться відповідачем у своєму зустрічному позові. Порядок прийняття зустрічного позову визначений ст. 193 ЦПК України, де підставами прийняття зустрічного позову до спільного розгляду є взаємоповязаність, доцільність розгляду в одному провадженні, а також, можливість виключення повністю або частково задоволення первісного позову, у разі задоволення зустрічного позову.

Заявлені вимоги у зустрічному позові ніяким чином не стосуються предмету первісного позову, їх вирішення ніяким чином не може вплинути на питання розірвання шлюбу, в той час їх розгляд в одному провадженні буде недоцільним, значно ускладнить розгляд первісного позову, зокрема призначенням різноманітних експертиз, що підтверджується також поданим одночасно із зустрічним позовом клопотанням про призначення судово-генетичної експертизи. При цьому, суд враховує також позицію, викладену в п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року №2, а саме те, що обєднання в одне провадження з первісним позовом вимог, коли відсутня спільність предмета позову не допускається.

Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов'язані і спільний їх розгляд є доцільним. Недоцільно розглядати первісний позов і зустрічний позов, якщо це затягне розгляд справи, істотно розширить предмет доказування.

Як випливає із змісту ст. 193 ЦПК України, законодавством не передбачено прийняття зустрічного позову в частині заявлених вимог. Наслідком прийняття зустрічного позову є його обєднання в одне провадження з первісним позовом.

Відповідно до ч. 10 ст. 188 ЦПК України, справи обєднані в одне провадження, розєднанню не підлягають.

Первісний позов та зустрічний позов заявлені між тими ж сторонами, але мають різні предмети спору, спільний розгляд первісного позову і зустрічного позову, поданого відповідачем, на думку суду, призведе до затягування судового процесу, порушення права позивача на своєчасний, швидкий розгляд та вирішення справи про розірвання шлюбу.

Беручи до уваги те, що вирішення питання про прийняття в провадження зустрічного позову є правом суду, суд приходить до висновку про необхідність відмови представнику відповідача у прийнятті зустрічної позовної заяви, однак, це не позбавляє останнього права звернутись до суду із зазначеним позовом в загальному порядку.

Керуючись ст. 193 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у прийнятті зустрічної позовної заяви ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про оспорювання батьківства, визначення місця проживання неповнолітніх дітей, поділ спільного майна подружжя та виділення частки майна.

Розяснити позивачу за зустрічним позовом право звернутися з вказаним позовом у загальному порядку.

Зустрічну позовну заяву разом із доданими матеріалами повернути відповідачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.О. Шепетко