АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 182/432/18 22-ц/774/961/К/18А
ПОСТАНОВА

Іменем України

03 квітня 2018 року м. Кривий Ріг

Справа № 182/432/18

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.,

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.

сторони:

позивач - ОСОБА_1,

відповідачі - Нікопольський міськрайонний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції, Державна казначейська служба України,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2018 року, яка постановлена суддею Тихомировим І.В. у м. Нікополі Дніпропетровської області,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Нікопольського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої внаслідок незаконних рішень, дій чи бездіяльності органу державної влади.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 січня 2018 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення виявлених судом недоліків в десять днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2018 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу з підстав не виконання позивачем вимог ухвали суду від 25 січня 2018 року в повному обсязі щодо усунення виявлених судом недоліків в установлений строк.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 ставить питання про скасування ухвали суду першої інстанції та ухвалення рішення по суті заявлених ним позовних вимог, посилаючись на те, що недоліки позовної заяви, зазначені в ухвалі суду, в установлений строк усунуто й в повному обсязі викладено в чому полягає незаконність дій відповідача Нікопольського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції з наданням відповідних доказів на підтвердження цього в позовній заяві, та більш детально в доповненні до неї.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч.2 ст. 369 ЦПК України, оскільки оскаржувана ухвала входить до переліку, передбаченого ч.1 ст. 353 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про визнання неподаною та повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції керувався ч.3 ст. 185 ЦПК України та виходив з того, що позивачем не виконано вимоги ухвали суду від 25 січня 2018 року в повному обсязі.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може з огляду на наступне.

У відповідності до вимог ч.1, ч.2 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Згідно з ч.3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Як убачається із матеріалів справи, ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 січня 2018 року позовна заява ОСОБА_1 залишена без руху з підстав не зазначення змісту позовних вимог щодо кожного з відповідачів; не викладення обставин, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, зокрема, якими самими діями кожного з відповідачів позивачу була заподіяна шкода, в чому вона полягає із зазначенням доказів, що підтверджують вказані обставини; не зазначення відомостей про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися; відсутності підтвердження про те, що позивачем не подано іншого позову (позовів) до цих же відповідачів з тим самим предметом та з тих самих підстав, а також не залучення ПП «Дніпрянка», на користь якого позивач просить стягнути з відповідачів моральну шкоду, до участі у розгляді справи стороною по ній (а.с. 24).

05 лютого 2018 року на виконання вимог ухвали суду від 25.01.2018 року позивачем ОСОБА_1 надано доповнення до позовної заяви (а.с. 26).

Разом з тим, суд першої інстанції дійшов висновку, що залишилися не усунутими недоліки позовної заяви, вказавши, що позивачем, зокрема, не викладено обставини, якими він обґрунтовує свої позовні вимоги, а саме: якими самими діями кожного з відповідачів безпосередньо йому, як фізичній особі ОСОБА_1 була заподіяна шкода, в чому вона полягає із зазначенням доказів, що підтверджують вказані обставини (а.с. 12).

На думку колегії суддів такий висновок суду першої інстанції не відповідає нормам ЦПК України, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 5 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Зі змісту поданої позивачем позовної заяви та доповнення до неї вбачається, що вона містить такий виклад обставин з посиланням на докази.

При цьому, встановлення та оцінку того, якими самими діями кожного з відповідачів безпосередньо позивачу ОСОБА_1, як фізичній особі, була заподіяна шкода здійснює суд першої інстанції під час розгляду справи у відповідності до вимог ст. 264 ЦПК України.

Отже, колегія суддів, погоджуючись з доводами апеляційної скарги позивача, приходить до висновку про виконання позивачем вимог ухвали суду від 25 січня 2018 року й вважає, що відсутні підстави для визнання позовної заяви неподаною та повернення її заявнику.

Враховуючи те, що відповідно до ст.ст. 374, 379 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вправі тільки скасувати ухвалу суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, й не наділений повноваженнями з розгляду поданого позову по суті, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду - скасуванню з направленням цивільної справи до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі відповідно до вимог ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 374, п. 4 ч.1 ст. 379, 381, 382 ЦПК України, Апеляційний суд Дніпропетровської області, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2018 року - скасувати.

Цивільну справу повернути до того ж суду для вирішення питання про відкриття провадження у справі відповідно до вимог ЦПК України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 03 квітня 2018 року.

Головуючий:

Судді: