Апеляційне провадження № 22-ц/796/2116/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2018 року м. Київ

Унікальний номер справи 753/11115/15-ц

Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Шахової О.В.( суддя-доповідач), Головачова Я.В., Вербової І.М., за участю секретаря судового засідання Пащенко О.П.

учасники справи:

заявник Кредитна спілка «Центр фінансових послуг»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в місті Києві у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_5

на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва, постановлену 15 липня 2015 року суддею Сирбул О.Ф. в приміщенні Дарницького районного суду м. Києва (дата і час складення повного тексту ухвали невідомі)

ВСТАНОВИВ:

У червні 2015 року Голова правління КС «Центр фінансових послуг» ОСОБА_6 звернувся до суду з заявою про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання виданого на підставі рішення Дарницького районного суду м. Києва від 27 грудня 2006 року за позовною заявою кредитної спілки «Центр фінансових послуг» до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що виконавчий лист було подано до відділу ДВС Дарницького РУЮ в м. Києві та відкрито виконавче провадження, однак після звернення до відділу ДВС Дарницького РУЮ в м. Києві, на адресу кредитної спілки надійшла відповідь що виконавчий лист повернуто стягувачу, проте виконавчий лист на адресу кредитної спілки на адресу кредитної спілки не надходив.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 15 липня 2015 року заяву Голови правління КС «Центр фінансових послуг» ОСОБА_6 задоволено.

Видано дублікат виконавчого листа № 2-5636/06 від 06.04.2007 року про стягнення з ОСОБА_7, на користь кредитної спілки «Центр фінансових послуг» 1109 /одну тисячу сто дев'ять гривень/ грн. 70 коп. заборгованості за відсотками за користування кредитом в сумі 1372 /одну тисячу триста сімдесят дві/ гривень 33 коп., пені у розмірі 30 грн., а всього 2947 (дві тисячі дев'ятсот сорок сім) грн.93 коп.

Поновлено кредитній спілці «Центр фінансових послуг» строк пред'явлення виконавчого листа до виконання.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_5 подано апеляційну скаргу та, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та постановити нову про відмову у задоволенні заяви про видачу дублікату виконавчого листа.

Вказує на те, що судом першої інстанції не враховано того, що стягувач пред'явив виконавчий лист після спливу трьохрічного строку пред'явлення виконавчого документу до виконання, а саме 8 липня 2010 року, в той час як такий строк сплив 8 січня 2010 року.

Вважає, що суд неправомірно поновив строк для пред'явлення виконавчого листа до виконання, адже стягувач не надав докази втрати виконавчого листа до суду.

Представник заявника КС «Центр фінансових послуг» в судове засідання не з'явився. Надіслав на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутність.

Представник ОСОБА_5 - ОСОБА_8, в судовому засідання підтримала доводи апеляційної скарги в повному обсязі, просила ухвалу суду першої інстанції скасувати з наведених в апеляційній скарзі підстав та постановити нову про відмову у задоволенні заяви про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для його пред'явлення.

Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи .

Указом Президента України № 452/2017 від 29.12.2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано апеляційний суд міста Києва та утворено Київський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Київську область і місто Київ, з місцезнаходженням у місті Києві.

У відповідності до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Пунктом 8 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції, яка діє з 15.12.2017) передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду Апеляційним судом міста Києва.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Задовольняючи заяву суд першої інстанції виходив із наявності факту втрати виконавчого листа та поважних причин для поновлення строку для пред'явлення до виконання виконавчого листа.

Проте, погодитись з таким висновком суду першої інстанції апеляційний суд не може, виходячи з наступного.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Виконання судового рішення, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України №5-рп/2013 від 26.06.2013 року по справі №1-7/2013, є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 370 ЦПК України, в редакції чинній на день постановлення ухвали, замість втраченого оригіналу виконавчого листа або судового наказу суд, який видав виконавчий лист або судовий наказ, має право за заявою стягувача або поданням державного виконавця видати його дублікат. Заява про видачу дубліката розглядається в судовому засіданні з викликом сторін і заінтересованих осіб. Їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання про видачу дубліката.

Як передбачено ч.1 ст.371 ЦПК України, в редакції чинній на день постановлення ухвали, стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Так, причина пропуску строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; це обставина, яка виникла об'єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; ця причина виникла протягом строку, який пропущено; ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування; тобто, якщо свідчить про відсутність у заінтересованої особи об'єктивної можливості подати виконавчій документ до виконання у встановлені строки.

Судом першої інстанції встановлено, що 06 квітня 2007 року по цивільній справі за позовною заявою КС «Центр фінансових послуг» до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_7, на користь кредитної спілки «Центр фінансових послуг» п/р в ВАТ АБ «Укргазбанк» МФО 320478, , яка знаходиться за адресою: м. Київ, проспект Григоренка, 39-Б, офіс 2 - 1 109 /одна тисяча сто дев'ять гривень/ грн. 70 коп., заборгованості за відсотками за користування кредитом в сумі 1 372 /тисяча триста сімдесят дві/ гривень 33 коп., пені у розмірі 30 грн., а всього стягнути 2 947 (дві тисячі дев'ятсот сорок сім) 93 коп.

Виконавчий лист було подано до відділу ДВС Дарницького РУЮ в м. Києві та відкрито виконавче провадження.

29.11.2010 року КС «Центр фінансових послуг» звернулася до відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції в м. Києві щодо руху виконавчого провадження (а.с. 4).

27.04.2015 року на адресу КС надійшла відповідь Головного управління юстиції у м. Києві управління державної виконавчої служби, що за інформацією наданоїю ДВС Дарницького РУЮ в м. Києві встановлено, що згідно єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, на виконанні у Відділі перебував виконавчий документ, однак в ході перевірки пакету документів встановлено відсутність довіреності представника стягувача, в зв'язку з чим державним виконавцем 09.07.2010 р. ОСОБА_9 винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження згідно п.8 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.3).

Виконавчий лист до кредитної спілки не надходив та був втрачений при пересилці.

ЛистомВищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.07.2015 «Узагальнення про практику розгляду судами процесуальних питань, пов'язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» роз'яснено, що при вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа або судового наказу у зв'язку з його втратою заявники повинні подати докази, а суди мають обов'язково перевірити, чи не було виконано судові рішення, судові накази, чи не втратили вони законної сили.

Таким чином, суд має право видати дублікат виконавчого листа тільки у разі доведеності втрати його оригіналу.

Задовольняючи заяву про видачу дублікату виконавчого листа, суд першої інстанції вважав, що факт втрати виконавчого листа є доведеним та існують поважні причинии для поновлення строку для пред'явлення до виконання виконавчого документа.

Проте, таких висновків суд першої інстанції дійшов на порушення норм процесуального права, з огляду на що ухвалу суду не можливо визнати законною та обґрунтованою.

Відповідно до встановленого в цивільному судочинстві принципу змагальності сторін, закріпленого в ст.10 ЦПК України, в редакції чинній на день постановлення ухвали, суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Положення ч.1 ст.137 ЦПК України, в редакції чинній на день постановлення ухвали, стягувачам, встановлює, що у випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі суд за їх клопотанням зобов'язаний витребувати такі докази.

Суд не вчинив передбачених процесуальним законодавством дій, необхідних для перевірки доводів заяви: не попередив заявника про наслідки вчинення або невчинення ним процесуальних дій; не вирішив питання про те, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, а відтак - не встановив обставин підтвердження втрати виконавчого листа.

Також, перевіряючи доводи апеляційної скарги та, зважаючи на наявні у справі докази, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при вирішенні питання щодо можливості поновлення строку пред'явлення виконавчого документа до виконання та видачу дублікату виконавчого листа суд першої інстанції безпідставно не узяв до уваги наступне.

Відповідно до ч.1 ст.14 ЦПК України, в редакції чинній на день постановлення ухвали, стягувачам, судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України,- і за її межами.

Стаття 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий судовий розгляд та закріплює принцип верховенства права, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя. Проте, право на справедливий суд було б позбавлено сенсу, якщо б допускало невиконання остаточних судових рішень, які набрали законної сили.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини невід'ємною частиною «права на суд» та фундаментальним аспектом верховенства права є принцип правової визначеності (певності), який включає дотримання принципу остаточності судового рішення.

У розумінні практики Європейського суду частина 1 статті 6 Конвенції передбачає не лише доступ до правосуддя і встановлення порядку судового розгляду, а й гарантує виконання судових рішень з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.

У справі «Півень проти України» ЄСПЛ констатував порушення ст. 6 Конвенції та зазначив, що невиконання судового рішення не може буде виправдано недоліками законодавства, які унеможливлюють його виконання. У цій справі Європейський суд дійшов висновку про відсутність у законодавстві України нормативної бази щодо завдань, покладених на органи виконавчої влади, і констатував порушення п. 1 ст. 6 Конвенції.

За змістом пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції, статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відтак, невиконання судових рішень, які набрали законної сили, є неприпустимим і, виходячи з обставин цієї конкретної справи, не може бути виправданим.

У Законі України «Про виконавче провадження» поняття «виконавче провадження» розуміється як завершальна стадія судового провадження (стаття 1). Наведене узгоджується з практикою ЄСПЛ щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право на справедливий суд. Так, у рішенні від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греці, заява №183571/91» (Caseof Hornsbyv. Greece) ЄСПЛ зазначив, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду. Право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалось невиконаним на шкоду одній зі сторін…».

19 листопада 2010 року Консультативною радою європейських суддів (КРЄС) прийнято Висновок №13 (2010), який зокрема встановлює, що у державі, яка керується верховенством права, державні органи передусім зобов'язані поважати судові рішення і виконувати їх швидко exofilicio. Сама ідея державного органу, який відмовляється підкоритися рішенню суду, підриває концепцію примату закону (п. 31).

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред'явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Згідно із ч. 1 ст. 371 ЦПК України, в редакції чинній на день постановлення ухвали, стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України, в редакції чинній на день постановлення ухвали, стягувачам, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Проте, суд першої інстанції не узяв до уваги, що в матеріалах справи відсутні належні і допустимі докази, які б достовірно і безспірно підтвердили, що Відділ державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві вчасно направляв КС «Центр фінансових послуг» чи його представникові виконавчий лист рекомендованим або цінним поштовими відправленнями і відсутні докази, що таке поштове відправлення представник КС «Центр фінансових послуг» отримували.

У матеріалах справи відсутні також і докази про існування на теперішній час оригіналу виконавчого листа, який б заявник міг надати виконавчій службі.

Заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що стягувач пред'явив виконавчий лист після спливу трьохрічного строку пред'явлення виконавчого документу до виконання, а саме 8 липня 2010 року, в той час як такий строк сплив 8 січня 2010 року.

Як вбачається з наданої ОСОБА_5 копії листа Головного територіального управління юстиції у м. Києві Управління державної виконавчої служби № К-4468 від 15.11.2017 року, перевіркою Автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено, що 08.07.2010 року до Відділу на виконання надійшов виконавчий лист Дарницького районного суду м. Києва № 2-5636/06 від 27.12.2006 року про стягнення з ОСОБА_7 на користь КС «Центр фінансових послуг» заборгованості у розмірі 2 947, 93 грн. 09.07.2010 року державним виконавцем, на підставі п.8 ч.1 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження» винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження, оскільки довіреність представника стягувача оформлена неналежно. Також Відділом повідомлено, що перевіркою Автоматизованої системи виконавчих проваджень, вищевказаний виконавчий лист за період з 06.04.2007 року по 15.07.2015 року повторно до Відділу на виконання не надходив. (ас. 26).

Таким чином, наведене свідчить про те, що судом першої інстанції при вирішенні питання про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред'явлення виконавчого документу до виконання допущено порушення норм процесуального права, не досліджено в повній мірі належність та допустимість доказів наданих заявником.

Згідно статті 376 ЦПК підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі викладеного та керуючись статтями 367, 368, 374, 376 381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити. Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 15 липня 2015 року скасувати.

Відмовити у задоволенні заяви Голови правління Кредитної спілки «Центр фінансових послуг» ОСОБА_6 про видачу дублікату виконавчого листа № 2-5636/06 від 06.04.2007 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повну постанову складено 23.02.2018 року.

Суддя-доповідач

Судді: