ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2018 року

м.Суми

Справа №583/3770/16-ц

Провадження № 22-ц/788/427/18

Апеляційний суд Сумської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Біляєвої О.М. (суддя-доповідач),

суддів Кононенко О.Ю., Левченко Т.А.,

за участю секретаря судового засідання Чуприни В.І.,

сторони:

позивач ОСОБА_1,

відповідач ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області в складі судді Ковальової О.О. від 23 січня 2018 року, постановлену у м. Охтирці, повний текст складений 26 січня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до пункту 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402 VIII «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Пунктом 8 частини першої розділу ХIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України, в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року, також визначено, що утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У грудні 2016 року ОСОБА_1 пред'явила до суду позов до ОСОБА_2 про виселення, посилаючись на те, що рішенням Охтирського міськрайонного суду від 6 травня 2016 року шлюб між ними розірваний. Сторони у справі проживають у АДРЕСА_1, власником якого є позивач. Відповідач зловживає алкогольними напоями, влаштовує сварки, принижує колишню дружину і дітей перед сусідами і родичами; намагається зчинити бійку. У зв'язку з його неправомірною поведінкою неодноразово викликала поліцію.

Позивач зазначила, що проживання ОСОБА_2 у спірному будинку перешкоджає у здійсненні нею права користування і розпорядження майном, а тому просила на підставі частини першої ст. 116, ст.ст. 150, 157 ЖК України, ст. 391 ЦК України виселити ОСОБА_2 з будинку АДРЕСА_1

Під час розгляду справи у березні 2017 року ОСОБА_2 подав зустрічний позов про визнання за ним права власності на ? частку жилого будинку з надвірними та побутовими спорудами № АДРЕСА_1 з тих підстав, що майно істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок його трудових і грошових затрат (ас. 76-77 т. 1).

27 жовтня 2017 року ОСОБА_2 подав заяву про зменшення позовних вимог, просив визнати за ним право власності на 1/8 частку спірного будинку зі стягненням 17200 грн, що дорівнює різниці між вартістю частки та понесених ним затрат (ас. 219-220 т. 1).

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 27 грудня 2017 року відмовлено в задоволенні первісного позову; зустрічний позов задоволений.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частку житлового будинку житловою площею 38 кв. м з надвірними та побутовими спорудами: сараю-літньої кухні з прибудовами Ввв1, погребу Б, сараю б, огорожі №1- №2, колодязя №3, який знаходиться на приватизованій земельній ділянці по АДРЕСА_1.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

09 січня 2018 року ОСОБА_2 звернувся із заявою про ухвалення додаткового рішення, просив залишити без розгляду уточнену позовну заяву від 27 жовтня 2017 року (ас. 58 т. 2).

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 23 січня 2018 року заява задоволена.

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення позовних вимог про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя залишити без розгляду.

Ухвала мотивована тим, що суд при ухваленні рішення не вирішив заявлене в судовому засіданні 27 грудня 2017 року клопотання ОСОБА_2 про залишення позовної заяви в редакції від 27.10.2017 без розгляду.

У січні 2018 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на ухвалу суду, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просила ухвалу скасувати та відмовити у задоволенні заяви.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що суд першої інстанції на порушення вимог статті 270 ЦПК України постановив ухвалу і одночасно вирішив задовольнити заяву про ухвалення додаткового рішення; при цьому не урахував, що заява про залишення позову без розгляду може бути подана до початку розгляду справи по суті.

У судовому засіданні ОСОБА_1 і представник ОСОБА_3 підтримали апеляційну скаргу з наведених у ній мотивів.

ОСОБА_2 і представник ОСОБА_4 просили скаргу залишити без задоволення, ухвалу - без змін. У письмовій формі відзив на апеляційну скаргу не поданий.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції установив, що у судовому засіданні 27 грудня 2017 року ОСОБА_2 і його представник ОСОБА_4 підтримали позов в редакції від 31.03.2017 року, а позовну заяву про зменшення позовних вимог, подану 27 жовтня 2017 року, просили залишити без розгляду.

Ураховуючи, що заява про залишення позовної заяви про зменшення позовних вимог без розгляду не була розглянута, суд дійшов висновку про наявність підстав для ухвалення додаткового рішення щодо залишення без розгляду уточненої позовної заяви від 27 жовтня 2017 року, згідно зі статтею 270 ЦПК України (ас. 58 т. 2).

Відповідно до вимог частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Тобто, перелік підстав для ухвалення додаткового рішення визначений законом і є вичерпним, а тому при порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд відмовляє в задоволенні заяви, про що постановляє ухвалу.

Проте суд першої інстанції не врахував наведені норми процесуального права і за наслідками розгляду заяви ОСОБА_2, що подана представником ОСОБА_4, про ухвалення додаткового рішення з підстави, що не була вирішена заява про залишення позовної заяви без розгляду, керуючись статтею 270 ЦПК України, дійшов помилкового висновку про задоволення такої заяви.

Крім того, якщо розгляд справи по суті судом першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду, то за наявності підстав, передбачених частиною першою статті 270 ЦПК України, ухвалюється додаткове рішення. Однак суд попередньої інстанції ці вимоги закону залишив поза увагою і постановив ухвалу про задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення.

Ураховуючи, що законом не передбачено право суду ухвалити додаткове рішення про залишення позовної заяви без розгляду, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення. Наведені в апеляційній скарзі доводи визнаються обґрунтованими.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є порушення норм процесуального права.

Установивши, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права і це порушення призвело до неправильного вирішення справи, суд апеляційної інстанції скасовує оскаржену ухвалу і відмовляє у задоволенні заяви ОСОБА_2, яка подана представником ОСОБА_4, про ухвалення додаткового рішення.

Керуючись ст. 367, п. 2 ч.1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 23 січня 2018 року скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий О.М. Біляєва

Судді: О.Ю. Кононенко

Т.А.Левченко

Повне рішення складене 28 лютого 2018 року

Суддя-доповідач О.М.Біляєва