РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2018 року Хмельницький міськрайонний суд в складі:

головуючого - судді Карплюка О.І.

при секретарі Скоринському В.В.

з участю позивача ОСОБА_1

його представника ОСОБА_2

та представників відповідача Шеремети В.В.

Сидоренко О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Хмельницьке таксі» про визнання оформленими трудові відносини, зобов'язання до вчинення певних дій, скасування наказу про прийняття на роботу, стягнення заробітної плати, визнання протиправним та скасування наказу про звільнення з роботи, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Хмельницьке таксі» про визнання оформленими трудові відносини між сторонами з 20 липня 2015 року по 31 липня 2016 року, зобов'язавши ТОВ «Хмельницьке таксі» внести в трудову книжку відповідний запис, скасування наказу Генерального директора цього товариства від 1 серпня 2016 року №11-К про прийняття позивача на посаду водія, стягнення заробітної плати за період з 20 липня 2015 року по 31 липня 2016 року в сумі 47533 грн. 60 коп., визнання протиправним та скасування наказу Генерального директора ТОВ «Хмельницьке таксі» від 6 квітня 2017 року №12-к про звільнення ОСОБА_1 з роботи, поновивши його на посаді водія цього товариства, та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, посилаючись на відсутність будь-яких записів в його трудовій книжці щодо перебування в трудових відносинах з відповідачем, 6 квітня 2017 року у нього був вихідний, з наказом про звільнення його ознайомлено не було, з 20 липня 2015 року він був фактично допущений до роботи без трудового договору.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали.

Представники відповідача в судовому засіданні проти позову заперечують, посилаючись на законність звільнення ОСОБА_1 з роботи, зважаючи на його прогул, та відсутність вимоги про розрахунок. Крім того, звертають увагу суду на укладення між сторонами 20 липня 2015 року договору цивільно-правового характеру, предметом якого є надання ОСОБА_1 послуг з перевезенням пасажирів.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Так, відповідно до вимог ст. 40 ч. 1 п. 4 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Судом встановлено, що наказом Генерального директора ТОВ «Хмельницьке таксі» від 1 серпня 2016 року №11-К ОСОБА_1 прийнято на посаду водія.

А ктами від 6 квітня 2017 року зафіксовано відсутність на роботі позивача в цей день.

Наказом Генерального директора ТОВ «Хмельницьке таксі» від 6 квітня 2017 року №12-к ОСОБА_1 звільнено з посади водія на підставі ст. 40 КЗпП України з 6 квітня 2017 року.

А ктом від 7 квітня 2017 року було повідомлено позивача про його звільнення з роботи. Однак, від ознайомлення з відповідним наказом ОСОБА_1 відмовився.

За таких обставин, звільнення позивача з роботи, на думку суду, є законним. А тому відсутні підстави для визнання незаконним та скасування наказу про його звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відповідно до вимог ст. 116 ч. 1 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Як з'ясовано судом, вимоги про розрахунок ОСОБА_1 до ТОВ «Хмельницьке таксі» не пред'являв. Натомість, а ктом від 7 квітня 2017 року позивачу запропоновано отримати зарплату за фактично відпрацьований час та компенсацію за невикористану відпустку в касі підприємства та повернути трудову книжку для внесення відомостей про роботу.

Крім того, відповідно до вимог ст. 215 ч. 1 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Судом встановлено укладення між сторонами 20 липня 2015 року договору цивільно-правового характеру, предметом якого є надання ОСОБА_1 послуг з перевезенням пасажирів.

Однак, в судовому порядку позивачем вказаний договір не оспорювався. Натомість, його дія була припинена сторонами 31 липня 2016 року шляхом розірвання.

Крім того, відповідно до вимог ст. 24 ч. ч. 1 та 3 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, законодавством не передбачено фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту).

З огляду на викладене, на думку суду, відсутні підстави для визнання оформленими трудові відносини між сторонами з 20 липня 2015 року по 31 липня 2016 року, зобов'язавши ТОВ «Хмельницьке таксі» внести в трудову книжку відповідний запис, скасування наказу Генерального директора цього товариства від 1 серпня 2016 року №11-К про прийняття позивача на посаду водія, та стягнувши на його користь заробітну плату за період з 20 липня 2015 року по 31 липня 2016 року в сумі 47533 грн. 60 коп.

Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є не обгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 24 ч. ч. 1 та 3, 40 ч. 1 п. 4, 116 ч. 1 КЗпП України, суд

вирішив:

У позові ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Хмельницьке таксі» про визнання оформленими трудові відносини між сторонами з 20 липня 2015 року по 31 липня 2016 року, зобов'язавши товариство з обмеженою відповідальністю «Хмельницьке таксі» внести в трудову книжку відповідний запис, скасування наказу Генерального директора цього товариства від 1 серпня 2016 року №11-К про прийняття позивача на посаду водія, стягнення заробітної плати за період з 20 липня 2015 року по 31 липня 2016 року в сумі 47533 грн. 60 коп., визнання протиправним та скасування наказу Генерального директора товариства з обмеженою відповідальністю «Хмельницьке таксі» від 6 квітня 2017 року №12-к про звільнення ОСОБА_1 з роботи, поновивши його на посаді водія цього товариства, та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя:

16.04.2018