Провадження №2/521/5130/18
У Х В А Л А

про забезпечення позову

19 листопада 2018 року суддя Малиновського районного суду м. Одеси Гранін В.Л. розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулася позивач з позовом до відповідачів про стягнення коштів у розмірі 224 000 гривень. Разом із позовом було подано заяву про забезпечення позову, в якій позивач просить накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_3, та заборонити ОСОБА_2 виїжджати за межі України.

Позивач мотивує свої вимоги тим, що нею було подано позов про стягнення коштів у розмірі 224 000 гривень з ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а тому, в рахунок забезпечення позову просить задовольнити її заяву.

Суд, вивчивши заяву про забезпечення позову, вважає, що вона підлягає задоволенню частково, а саме в частині накладення арешту на квартиру, виходячи з наступного.

Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 149 ЦПК України, підставою для забезпечення позову є заява учасника справи. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Відповідно до частини 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Розглядаючи заяву суд, з врахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження вимог, пересвідчився, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання або утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а також встановив відповідність та співрозмірність виду забезпечення позову, який просить застосувати позивач, з предявленими позовними вимогами.

Згідно з п.1 та п. 2 ч.1 статті 150 ЦПК України, позов забезпечується зокрема, накладенням арешту на майно та забороною вчиняти певні дії. Зазначені заходи забезпечення позову відповідають та співрозмірні заявленим позивачем вимогам, безпосередньо повязані з предметом спору, та є необхідними і достатніми для забезпечення виконання можливого судового рішення.

Враховуючи, що у суду є підстави вважати, що невиконання рішення суду може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, суд вважає за доцільним вжити забезпечення позову у вигляді як накладення арешту на майно, яке належить відповідачу ОСОБА_3, а саме на квартиру АДРЕСА_1, шляхом накладення арешту на вказану квартиру.

Що стосується вимог про заборону виїзду за межі України, суд вважає, що на даний час вони є передчасними, оскільки позивачем не обґрунтовано їх задоволення на даний час, не наведені ризики у разі не задоволення вказаної вимоги.

Також, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення, однак, всупереч наведеній нормі заявником вказані вимоги виконано не було.

Як роз'яснено у п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" №9 від 22 грудня 2006 року, при розгляді заяви про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогам.

Крім того, згідно ч. 5 ст. 151 ЦПК України, до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі. Так, позивач надала до суду квитанцію про сплату судового збору у розмірі 352 грн. 40 коп., хоча, враховуючи що було заявлено дві вимоги про накладення арешту та заборони виїзду за межі України, позивачу необхідно сплатити судовий збір за кожну вимогу, тобто по 352 грн. 40 коп. за кожну.

З зазначених вище підстав, приходжу до висновку, що заявницею необґрунтовано необхідність забезпечення позову в частині заборони виїзду за межі України, оскільки заява подана з порушеннями вимог статті 151 ЦПК України, а тому підлягає поверненню.

Вжиті заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і зберігають свою дію до прийняття відповідного рішення суду.

Керуючись статтями 149-153, 157 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1, належну ОСОБА_3.

В частині забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 виїзду за межі України відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження.

Копію хвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направляється судом для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга протягом 15 днів з дня її проголошення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя