УХВАЛА

04 квітня 2018 року

м. Київ

справа № 668/13907/13-ц

провадження № 61-8328зпв18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Крата В. І., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Херсонгазсервіс»,

відповідач - ОСОБА_3,

представник відповідача - ОСОБА_4,

третя особа - приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Довгань ОксанаІванівна,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження заяву ОСОБА_3, в інтересах якої діє ОСОБА_4, про перегляд рішення апеляційного суду Херсонської області у складі колегії суддів: Прокопчук Л. П., Базіль Л. В., Полікарпової О. М., від 26 жовтня 2016 року та ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії суддів: Луспеника Д. Д., Гулька Б. І., Журавель В. І., Хопти С. Ф., Штелик С. П., від 20 вересня 2017 року,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2013 року приватне акціонерне товариство «Херсонгазсервіс», правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Херсонгазсервіс» (далі - ТОВ «Херсонгазсервіс»), звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 27 жовтня 2010 року між відкритим акціонерним товариством «Херсонгазсервіс» (далі - ВАТ «Херсонгазсервіс») та ОСОБА_3 було укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, за яким товариство продало ОСОБА_3 об'єкт нерухомого майна, а саме: центральну майстерню літ. «В», загальною площею 825,6 кв. м, яка знаходиться по АДРЕСА_1, вартістю 346 749,00 грн.

Посилалося на те, що договором купівлі-продажу нежитлового приміщення передбачена домовленість сторін про встановлення сервітуту, який полягає в праві продавця безперешкодно користуватися приміщенням № 8, що знаходиться в центральній майстерні літ. «В», відповідно до його цільового призначення у зв'язку з тим, що в ньому розташовані електрощитові виробничої бази, належної товариству. Позивач зазначав, що без дозволу керівних органів управління товариства та без схвалення спостережною радою і без рішення загальних зборів товариства на встановлення сервітуту такі умови договору не могли бути включені до спірного договору, також договором не визначені умови щодо земельної ділянки, якою користується товариство й про такі обмеження відповідачка мала б знати.

У зв'язку з цим, уточнивши позовні вимоги, позивач просив суд визнати договір купівлі-продажу від 27 жовтня 2010 року недійсним на підставі статей 92, 115, частин 1-3 статті 203, частини 1 статті 215, статті 628 ЦК України.

Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 22 січня 2016 року у задоволенні позову ТОВ «Херсонгазсервіс» відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 4 травня 2016 року рішення районного суду залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 липня 2016 року ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 04 травня 2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 26 жовтня 2016 року рішення районного суду скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ТОВ «Херсонгазсервіс» задоволено. Визнано договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, а саме: центральної майстерні літ. «В», загальною площею 825,6 кв. м, яка знаходиться по АДРЕСА_1, укладений 27 жовтня 2010 року між ВАТ «Херсонгазсервіс» та ОСОБА_3, недійсним. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 вересня 2017 року рішення апеляційного суду Херсонської області від 26 жовтня 2016 року залишено без змін.

Ухвалюючи рішення у справі, апеляційний суд, з висновками якого погодився суд касаційної інстанції, застосовуючи положення статей 92, 203 ЦК України, виходив з того, що укладений між сторонами договір є значним, оскільки ринкова вартість майна, що є предметом договору, становить більше 50 відсотків вартості його активів. Укладаючи його, керівник товариства діяв з перевищенням своїх повноважень, оскільки умови договору не були затверджені наглядовою радою і таке рішення про вчинення правочину не приймалося загальними зборами. При цьому суди зазначили, що ОСОБА_3 знала і не могла не знати про відсутність повноважень у керівника товариства на укладення 27 жовтня 2010 року значного правочину щодо відчуження нерухомого майна, оскільки при укладенні спірного договору надавалися копії установчих документів, у тому числі і статут товариства, у якому відсутня вказівка на те, що керівник товариства діє на підставі статуту, з яким відповідач могла і повинна була ознайомитися у нотаріуса при його укладенні.

У жовтні 2017 року ОСОБА_3, в інтересах якої діє ОСОБА_4 звернулася до Верховного Суду України із заявою про перегляд рішення апеляційного суду Херсонської області від 26 жовтня 2016 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 вересня 2017 року з передбачених пунктами 1, 4 частини першої статті 355 ЦПК України(у редакції, чинній на час подання заяви про перегляд судового рішення) підстав, посилаючись при цьому на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 вересня 2017 року, постанови Верховного Суду України від 12 квітня 2017 року, від 27 квітня 2016 року, від 06 квітня 2016 року, постанову Вищого господарського суду України від 09 листопада 2016 року, як приклад неоднакового застосування норм матеріального права.

Заява мотивована тим, що судом касаційної інстанції неоднаково застосовані положення статей 92 та 241 ЦК України та статтю 70 Закону України «Про акціонерні товариства», в частині надання правової оцінки укладенню виконавчим органом юридичної особи договорів за відсутності відповідного рішення загальних зборів.

На підставі підпункту 1 пункту першого розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України зазначена заява передана до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

У лютому 2018 року ОСОБА_3, в інтересах якої діє ОСОБА_4 подала до Верховного Суду клопотання про передачу цивільної справи на розгляд ВеликоїПалати Верховного Суду, посилаючись на те, що у даній цивільній справі судове рішення суду касаційної інстанції оскаржується з підстав неоднакового застосування однієї і тієї ж норми права судами касаційних інстанцій різних юрисдикцій (цивільної та господарської).

Відповідно до підпункту 2 пункту 1 XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», якщо цивільна справа за заявою про перегляд судових рішень Верховним Судом України відповідно до правил, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, повинна розглядатися на спільному засіданні відповідних судових палат Верховного Суду України, така справа після її отримання Касаційним цивільним судом передається на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду на підставі підпункту 2 пункту 1 XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».

Керуючись підпунктом 2 пункту 1 XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

У Х В А Л И В :

Справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонгазсервіс» до ОСОБА_3, третя особа - приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Довгань Оксана Іванівна, про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна недійсним передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: Н. О. Антоненко

В М. Коротун

В. І. Крат

В. П.Курило