Провадження № 2/369/630/18
21.03.2018 Києво-Святошинський районний суд в складі
головуючого - судді Усатова Д.Д.,
за участю секретаря Кузьменка П.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров"я, а також смертю фізичної особи,, -
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров"я, а також смертю фізичної особи. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що 14 січня 2017 року Відповідач, керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху та скоїв наїзд на потерпілого - ОСОБА_1 (надалі «Позивач»), чим завдав останньому середньої тяжкості тілесних ушкоджень (ушкодження обертальної манжети плечового суглоба).
Позивач в судове засідання не зявився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує повністю, з підстав, викладених у заяві, просить його задовольнити, не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення в справі.
Відповідач в судове засідання не зявився, хоч завчасно і належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи
На підставі ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За правилами ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Судом встановлено, що 14 січня 2017 року Відповідач, керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху та скоїв наїзд на потерпілого - ОСОБА_1 (надалі «Позивач»), чим завдав останньому середньої тяжкості тілесних ушкоджень (ушкодження обертальної манжети плечового суглоба). Винність відповідача у вчиненні злочину, ступінь тяжкості нанесених Позивачу тілесних ушкоджень, причинно-наслідковий зв'язок між винними діями відповідача та шкодою, завданою позивачеві, встановлено вироком суду, що набрав законної сили.
Вироком Голосїївського районного суду м. Києва (суддя Дідик М.В.) від 27.06.2017 року по справі №752/10902/17, провадження №1-кп/752/801/'17, що набрав законної сили, ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.286 Кримінального кодексу України.

Оскільки зазначені обставини встановлені вироком Голосїївського районного суду м. Києва від 27.06.2017 по кримінальній справі, тому відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України додатково доказуванню не підлягають.

Внаслідок вчиненого відповідачем злочину Позивачу завдано матеріальної та моральної шкоди, а також Позивачем внаслідок ушкодження здоров'я втрачено заробіток. Відповідач завдав Позивачу матеріальних збитків у вигляді витрат на проведення дослідження магнітно-резонансної томографії (МРТ) плечового суглоба в розміру 800,00 (вісімсот гривень 00 коп.), що підтверджено копією квитанції та копією висновку проведеного обстеження МРТ від 03.02.2017. Відповідачем завдано позивачу ушкодження здоровя (тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості), що призвело до тимчасової непрацездатності позивача. Крім того, згідно довідки поліклініки Києво-Святошинського району Київської області від 15.02.2017 позивачу встановлено обмеження фізичних навантажень строком на три місяці. Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців від 20.11.2017 р. за №, позивач з 19 січня 2006 року зареєстрований фізичною особою-підприємцем.

ОСОБА_3 з копією податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця, поданою до ДШ у Києво-Святошинському районі Київської області 07 лютого 2017 року, позивач в 2016 році, а також на момент вчинення відповідачем злочину та на момент тимчасової втрати позивачем непрацездатності внаслідок злочину, позивач був фізичною особою-підприємцем.

Оскільки вказаним злочином позивачу в період здійснення ним господарської діяльності у якості фізичної особи-підприємця заподіяно шкоду у вигляді ушкодження здоровя, то він має право на відшкодування втраченого доходу особою, яка завдала шкоди. Цей дохід визначається з його річного доходу, одержаного в попередньому господарському році, поділеного на дванадцять. Оскільки, ушкодження здоровя Позивача сталося у 2017 році, то розмір втраченого ним доходу визначається за його річним доходом, одержаним в попередньому господарському році, яким є 2016 рік.

Відповідно до Довідки Києво-Святошинської обєднаної ДПІ ГУ ДФС у Київській області за №1972/10-13-11-01-19 від 16.11.2017 р., Позивач будучи фізичною особою-підприємцем від підприємницької діяльності за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, отримав дохід в розмірі 1 488 810 гривень (один мільйон чотириста вісімдесят вісім тисяч вісімсот десять гривень).

Статтею 22 ЦК України, передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у звязку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

За таких обставин, отримавши ушкодження здоровя в результаті вчиненого відповідачем злочину,позивач був тимчасово непрацездатним та, відповідно, був позбавлений можливості займатися підприємницькою діяльністю. Як наслідок, це призвело до втрати ним доходу, який відповідно до ст. 1198 ЦК України становить 124 067,50 грн. (сто двадцять чотири тисячі шістдесят сім гривень 50 копійок), розрахований наступним чином: річний дохід за 2016 рік в розмірі 1 488 810 грн. поділений на 12 дорівнює 124 067,50 грн.

Позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець та здійснює діяльність з виготовлення меблів. Така діяльність потребує фізичних навантажень. ОСОБА_3 непрацездатності позивач був тимчасово непрацездатним протягом періоду з 27.01.2017 р. по 16.02.2017 р. включно

Позивач протягом майже чотирьох місяців не мав змоги належним чином фізично виконувати свою профільну діяльність з виготовлення меблів.Відсутність можливості заробляти гроші ускладнювалась ще й тим, що Позивач є єдиним годувальником в своїй сімї, так як дружина Позивача - ОСОБА_4 в даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років. Враховуючи те, що між діями ОСОБА_2 та завданою потерпілому, ОСОБА_1, моральною шкодою, є прямий причинний звязок, враховуючи характер та обсяг завданих моральних та фізичних страждань, втрат немайнового характеру, Позивач оцінює завдану йому моральну шкоду у розмірі 30 000 (тридцять тисяч) гривень

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Як розяснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 6 Постанови 01.03.2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особою, яка зобовязана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У відповідності до ч. 1-3 ст. 1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. У разі каліцтва або іншого ушкодження здоров'я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати. Шкода, завдана фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, відшкодовується без урахування пенсії, призначеної у зв'язку з втратою здоров'я, або пенсії, яку вона одержувала до цього, а також інших доходів.

Частина 1 статті 1202 ЦК України визначає, що відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами. За наявності обставин, які мають істотне значення, та з урахуванням матеріального становища фізичної особи, яка завдала шкоди, сума відшкодування може бути виплачена одноразово, але не більш як за три роки наперед.

Враховуючи зазначене, з відповідача підлягають стягненню витрати, повязані із витратами на лікування та втрачений дохід на загальну суму 124067,50 грн, та витрати на проведення дослідження магнітно-резонансної томографії в розмірі 800 гривень, понесення яких доводиться наявними у матеріалах справи копіями чеків та іншими платіжними документами.

Суд вважає доведеним, що внаслідок винних дій відповідача ОСОБА_2 позивачу ОСОБА_1 була завдана моральна шкода, яка полягала у душевних хвилювання та стражданнях, пов'язаних характером та обсягом завданих моральних та фізичних страждань, втрат немайнового характеру,втраченого заробітку в якості фізичної особи-підприємця.

При визначенні розміру відшкодування судом враховано, що збитки, завдані позивачу кримінальним правопорушенням, відповідачем добровільно не відшкодовані та керуючись роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладеними у постанові від 31 березня 1995 року № 4 „Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", (зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 2001 року № 5) при зясуванні доказів на підтвердження факту заподіяння моральних страждань, суд дійшов висновку, що сума відшкодування є обгрунтованою, тому позов в частині відшкодування моральної шкоди підлягає задоволенню в розмірі 30 000 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1548,67 грн.

Керуючись ст. ст. 12-13, 19, 81, 82, 141, 247, 258-259, 265, 280-281 ЦПК України, на підставі ст. ст. 22, 1166, 1187, 1188, 1195, 1198. 1202 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1(ІПН НОМЕР_1) матеріальну шкоду, завдану ушкодженням здоровя, у вигляді витрат на проведення дослідження магнітно-резонансної томографії в розмірі 800,00 (вісімсот) гривень 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1(ІПН НОМЕР_1) матеріальну шкоду у вигляді втраченого внаслідок ушкодження здоровя доходу в розмірі 124 067,50 грн. (сто двадцять чотири тисячі шістдесят сім гривень 50 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1(ІПН НОМЕР_1) моральну (немайнову) шкоду, завдану ушкодженням здоровя, в розмірі 30 000 грн. (тридцять тисяч гривень).

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь держави судові витрати в сумі 1548,67 грн (одну тисячу пятсот сорок вісім 67 коп.) судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Д.Д.Усатов