Справа № 738/1907/17
№ провадження 2/738/47/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 січня 2018 року Менський районний суд

Чеpнiгiвської областi

в складі:

судді Сова Т.Г.

секретаря Бреус Н.В.

з участю позивача

розглянувши у вiдкpитому судовому засiданнi в залі суду м. Мена Чеpнiгiвської областi цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання дитини,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2017 року до Менського районного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання дитини. Позов мотивовано тим, що рішенням Менського районного суду Чернігівської області з відповідача на користь позивача стягнено аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ? частини заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму громадян для дитини відповідного віку з дня набрання рішенням суду законної сили і до повноліття дитини. На даний час, у зв'язку зі змінами в законодавстві розмір аліментів підлягає зміні та становити не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В зв'язку цим, позивач звернулась до суду і просить змінити розмір аліментів та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду і до повноліття дитини.

В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та наполягала на їх задоволенні.

Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

За таких обставин, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі відповідача, на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до наступного висновку.

Статтями 8, 11 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що батько та мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Окрім того, ратифікувавши у 1991 році Конвенцію про права дитини 1989 року, Україна прийняла на себе міжнародно-правові зобов`язання по здійсненню міжнародних стандартів прав дитини, відповідно з якими вона повинна забезпечити добробут, охорону здоров`я, житло, освіту для кожної дитини без будь-якої дискримінації, забезпечити якнайкраще здійснення інтересів і прав дитини в усіх сферах суспільного життя. Норми цієї Конвенції, відповідно до ст.9 Конституції України 1996 р., діють як складова національного законодавства України з 27 вересня 1991 року, тобто з часу її ратифікації Україною.

Відповідно до ст.ст. 180-181 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у разі недосягнення згоди між батьками щодо їх участі у витратах на утримання дитини, суд своїм рішенням визначає розмір аліментів на утримання дитини.

Як встановлено в судовому засіданні згідно рішення Менського районного суду Чернігівської області від 25 листопада 2013 року з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини (а.с.5-6).

Будь - яких доказів з приводу невиконання рішення суду чи наявності заборгованості по сплаті аліментів згідно вищевказаного рішення, позивачем не надано і судом не встановлено.

Згідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

СК України не передбачена можливість зміни розміру аліментів у зв'язку зі змінами в законодавстві, не передбачено перегляду судом визначеного рішенням суду розміру аліментів в зв'язку з такими змінами і Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 2037-VIII.

За ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно п. 17 Постанови Пленуму ВС України від 15.05.2006 за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК ( 2947-14 ). При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Натомість виходячи з сукупності приписів ст.ст. 2 ч. 1 п.п. 1 і 3, 18 ч.ч. 1, 2 пп. 1 і 22, 71 ч.ч. 3, 4, 6 Закону України «Про виконавче провадження», збільшення на законодавчому рівні мінімального розміру аліментів на одну дитину є підставою для визначення державним виконавцем розміру аліментів з урахуванням цього збільшення з моменту набрання чинності таким нормативним актом та винесення відповідної постанови роботодавцеві боржника, якщо аліменти з нього стягуються за місцем роботи.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Жодних доказів про погіршення свого матеріального стану чи стану здоров'я позивач суду не надала.

Майновий стан позивача не змінився. З матеріалів позовної заяви вбачається, що підставою звернення до суду з позовом є внесення змін в чинне законодавство щодо розміру стягуваних аліментів.

Однак такі доводи позивача не можуть бути прийняті судом, оскільки не відносяться до безумовних підстав для зміни (збільшення) розміру аліментів, оскільки такий розмір аліментів (не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку) передбачено для всіх дітей, без врахування матеріального стану їх батьків чи інших обставин.

Окрім того, позивачем не доведено покращення матеріального стану відповідача.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, оскільки її позовні вимоги не стосуються збільшення розміру аліментів в розумінні ст. 192 СК України, а зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановленого раніше судового рішення у справі про стягнення аліментів.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача.

Керуючись ст.ст. 180, 182, 183, 192 Сімейного кодексу України, ст.ст. 81, 263 - 265, 268, ЦПК України, суд

В И Р I Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання дитини - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1, 640 грн. 00 коп. судового збору на користь держави за реквізитами: одержувач ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, р/р 0001, Код банку отримувача 820019, банк отримувача: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, , код класифікації доходів бюджету 22030106.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Чернігівської області через Менський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.Г. Сова