Справа № 515/716/18
Провадження № 2/515/1260/18
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2018 року м.Татарбунари

Татарбунарський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Семенюк Л.А.

за участю секретаря Унгурян Т.В.

позивачки ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

10 травня 2018 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

21 червня 2018 року на ухвалу Татарбунарського районного суду від 06.06.2018 року про залишення позову без руху, надала уточнену позовну заяву, в якій зазначає, що 25 вересня 2011 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем по справі у виконавчому комітеті Кочкуватської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, про що було зроблено актовий запис за № 2.

Від шлюбу мають дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Причиною розпаду сімї, як зазначає позивачка, стало те, що вони втратили почуття кохання один до одного, у них різні погляди щодо подальшого сумісного проживання, відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи постійно виникали сварки з різних побутових причин. Крім того, відповідач веде аморальний спосіб життя, проживає з іншою жінкою. На теперішній час ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено, тому вважає, що збереження сім'ї неможливе, оскільки суперечить її інтересам. Враховуючи, що сім'я фактично розпалась, на день подання позову вони вже півроку не підтримують шлюбні відносини, проживають окремо один від одного, позивачка вважає, що примирення між ними неможливе, у звязку з чим просить розірвати шлюб у судовому порядку.

Під час розгляду справи судом було вчинено наступні процесуальні ді.:

Ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області від 22 червня 2018 року було прийнято справу до розгляду та відкрито провадження з призначенням до підготовчого судового засідання.

Ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області від 02 жовтня 2018 року підготовче судове засідання закрито та справу призначено до судового розгляду.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, надавши до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі (а.с.19 ).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, надавши до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечуючи проти вимог позову (а.с.23 ).

Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснюється.

За загальним правилом (частина 1 статті 13 ЦПК України), суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких, відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України, повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Дослідивши матеріали справи та, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Як вбачається з повторного свідоцтва про шлюб І-ЖД № 246090 від 07.04.2016 року (а.с.3), 25 вересня 2011 року був укладений шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, який був зареєстрований у виконавчому комітеті Кочкуватської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, про що було зроблено актовий запис за №25.

Із копії свідоцтва про народження серії І-ЖД №292061 від 03.02.2012 року, виданого відділом виконавчого комітету Кочкуватської сільської ради Татарбунарського району Одеської області (а.с.4) та серії І-ЖД №483412 від 04.10.2016 року, виданого Татарбунарським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (а.с.5) вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, відповідно.

Відповідно до ч.ч.3,4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість.

Згідно ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

В судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами носить формальний характер, вони фактично припинили подружні стосунки, відносини не підтримують тривалий час, не спілкуються, втратили почуття взаємної поваги та кохання один до одного, примирення сторони по справі не бажають, про що свідчать подані ними заяви (а.с.а.с. 19,23).

За таких обставин, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, у звязку з чим, на думку суду, сім'я розпалась остаточно й шлюб між ними варто розірвати.

При цьому, суд керується вимогами ст. 24 СК України, яка регламентує, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти цього, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Відповідно до ч.1 ст.110 СК України суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя.

Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Як видно із свідоцтва про шлюб, у зв'язку з реєстрацією шлюбу позивачка змінила прізвище з "Кравець" на "Шабаневич". В поданій до суду заяві (а.с. 19), остання просила залишити їй прізвище "Шабаневич". Тому, підстав для відновлення дошлюбного прізвища відповідачки, суд не вбачає.

Відповідно до ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Суд також вважає за необхідне роз'яснити сторонам, що згідно абз.2 ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору в сумі 704,80 гривень згідно квитанції №20 (а.с.1) від 24.04.2018 року.

Керуючись ст.ст.56, 104, 105, 110-115 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 13, 77-81, 133, 141, 263, 265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб, зареєстрований 25 вересня 2011 року у виконавчому комітеті Кочкуватської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, про що було зроблено актовий запис за №25 між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, які мають двох неповнолітніх дітей.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище Шабаневич.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7 (паспорт серії КМ №455089 виданий Татарбунарським РВ ГУМВС України в Одеській області 22.03.2007 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 ( ідентифікаційний номер НОМЕР_2) судовий збір в сумі 704 (сімсот чотирьох) грн.80 коп.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.А. Семенюк