Номер провадження: 22-ц/785/7213/18
Номер справи місцевого суду: 520/9778/13-ц
Головуючий у першій інстанції Бобуйок І. А.
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.11.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області, у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Кононенко Н.А.,

Цюри Т.В.,

за участю:

секретаря Ющак А.Ю.,

представника третіх осіб: ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 13 серпня 2018 року про закриття провадження у цивільній справі

за позовною заявою Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області до ОСОБА_5, за участю Одеської міської прокуратури №1, треті особи: Київська районна адміністрація Одеської міської ради, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_36, ОСОБА_37, ОСОБА_38, ОСОБА_39, ОСОБА_40, про зобов'язання знести самовільно збудований житловий будинок,

встановив:

В провадженні Малиновського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа за позовом Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області (далі - Департаменту ДАБІ в Одеській області) до ОСОБА_5, за участю Одеської міської прокуратури №1 (далі - ОМП № 1), треті особи: Київська районна адміністрація Одеської міської ради (далі - Київська РА ОМР), ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_36, ОСОБА_37, ОСОБА_38, ОСОБА_39, ОСОБА_40, про зобов'язання знести самовільно збудований житловий будинок.

Крім того, в Малиновському районному суді м. Одеси перебуває цивільна справа за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, ОСОБА_4, до ОСОБА_5 про усунення небезпеки життю та здоров'ю, загрози заподіяння матеріальних збитків шляхом заборони експлуатації та знесення самочинного будівництва, за участю третіх осіб: Департаменту ДАБІ в Одеській області, заступника прокурора ОМП № 1, Київської РА ОМР, ТОВ «ОР БТІ», директора ПП «А-2» Шайденко Ольги Олександрівни, директора ТОВ «ЮКЦ «Правопроект» Бєлкіної Наталії Вікторівни, філії «Інфоксводоканал», ПАТ «ЕК «Одесаобленерго», ПАТ «Одесагаз», ОСОБА_14 та інших вищевказаних фізичних осіб.

Вказані цивільні справи були об'єднані в одне провадження.

Разом з тим, в ході розгляду справи, судом першої інстанції на вирішення було поставлено питання про необхідність закриття провадження у справі за вищевказаним позовом Департаменту ДАБІ в Одеській області до ОСОБА_5, за участю ОМП №1, треті особи: Київська РА ОМР, ОСОБА_4, ОСОБА_6, та інші вищевказані фізичні особи.

Представник Департаменту ДАБІ в Одеській області залишив вказане питання на розсуд суду.

ОСОБА_43 заперечував проти закриття провадження у справі за позовом Департаменту ДАБІ в Одеській області.

Треті особи - філія «Інфоксводоканал», ПАТ «Одесагаз», ОСОБА_16 та ОСОБА_26 залишили вказане питання на розсуд суду.

Інші учасники справи у судове засідання не з'явились, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 13.08.2018 року було закрите провадження у цивільній справі за позовною заявою Департаменту ДАБІ в Одеській області до ОСОБА_5, за участю ОМП №1, треті особи: Київська РА ОМР, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_36, ОСОБА_37, ОСОБА_38, ОСОБА_39, ОСОБА_40, про зобов'язання знести самовільно збудований житловий будинок.

Розгляд справи за вищевказаною позовною заявою третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору - ОСОБА_4, продовжено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 ставить питання про скасування ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 13 серпня 2018 року, в частині закриття провадження у справі, та постановлення нової ухвали, з направленням справи до суду першої інстанції для розгляду по суті, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про закриття провадження у справі за позовом Департаменту ДАБІ в Одеській області, суд першої інстанції виходив із того, що даний спір має розглядатись за правилами адміністративного судочинства, а не цивільного.

З таким висновком суду повністю погоджується колегія суддів, з огляду на наступні обставини.

Відповідно до ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб'єкту законом.

Пунктом 7 ч.1 ст. 4 КАС України передбачено, щосуб'єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Положеннями статей 2, 4, 5,19 та 46 КАС Українивизначено завдання та основні засади адміністративного судочинства, зміст публічно-правового спору та справи, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів, а також право суб'єкта владних повноважень звернутися до адміністративного суду у випадках, визначених Конституцієюта законами України.

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб'єкту законом.

При цьому визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

У відповідності до ч.1 ст. 10 Закону України від 20 травня 1999 року №687-XIV «Про архітектурну діяльність»для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об'єктів архітектури, додержання суб'єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку органами ДАБК, які здійснюють державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд.

Органи архітектурно-будівельного контролю, до яких належать, зокрема, виконавчі органи з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад, передбачені ч.3 ст. 6 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 року, з наступними змінами (далі - Закон № 3038-VI).

За змістом підпункту 1 пункту «б» ч.1 ст. 31 Закону України від 21травня 1997 року № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні»виконавчим органам міських рад делеговано повноваження у галузі будівництва, а саме: надання (отримання, реєстрація) документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, здійснення державного архітектурно-будівельного контролю та прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів у випадках та відповідно до вимог, установлених Законом № 3038-VI.

Таким чином, системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що органи ДАБІ є суб'єктом владних повноважень, оскільки виконують делеговані повноваження зі здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, а тому юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи за участю виконавчих органів з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад, які виникають під час виконання повноважень у сфері державного архітектурно-будівельного контролю.

За змістом статті 41 Закону № 3038-VIдержавний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється на об'єктах будівництва у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

У відповідності до ч.1 ст. 38 Закону № 3038-VIу разі виявлення факту самочинного будівництва об'єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису. У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельної контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об'єкта та компенсації витрат, пов'язаних з таким знесенням.

Аналіз наведених вище положень ч.1 ст. 38 у взаємозв'язку з нормами ч. 1 ст. 41 Закону № 3038-VIдає підстави для висновку, що у разі виявлення факту самочинного будівництва об'єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, орган державного архітектурно-будівельного контролю уповноважений видати припис про усунення порушень, у тому числі шляхом знесення самочинно збудованого об'єкта. Цей припис є обов'язковою передумовою для можливості контролюючого органу звернутися до суду на підставі ч.1 ст. 38 цього Законуу зв'язку з невиконанням припису.

Орган державного архітектурно-будівельного контролю діє як суб'єкт владних повноважень послідовно, в чітко визначеному порядку. Зокрема, такий орган, наділений контролюючими функціями, видає припис, який є обов'язковим до виконання і може бути оскаржений до суду. Оскільки дії щодо видання припису є публічно-правовими, то подальше звернення до суду з позовом про знесення самочинно збудованого об'єкту зумовлено правовідносинами публічно-правового характеру.

Звертаючись до суду з позовом про знесення об'єкта самочинного будівництва і мотивуючи такий позов порушеннями архітектурних, містобудівних, пожежних, санітарних або інших подібних норм і правил, суб'єкт владних повноважень діє з метою захисту не своїх приватних прав та інтересів, а прав та інтересів громади або невизначеного кола осіб від можливих порушень їхніх прав, а також з метою запобігти можливим суспільно значимим несприятливим наслідкам порушення відповідних норм і правил, а не з метою захисту своїх приватних інтересів.

При цьому звернення органу державного архітектурно-будівельного контролю до суду з позовом про знесення самочинно збудованого об'єкта здійснюється ним як суб'єктом владних повноважень на підставі ч.1 ст. 38 Закону № 3038-VI,що з огляду на вказані вище норми статей 2,4,5,19 та 46 КАС України,свідчить про належність такого спору до юрисдикції адміністративних судів.

Таких правових позицій щодо застосування норм процесуального права у подібних відносинах дотримується Велика Палата Верховного Суду, в своїй постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 1519/2-787/11, провадження № 14-48цс18 (т.22, а.с.229-231).

При цьому у вищевказаній постанові Великої Палати Верхового Суду від 10 квітня 2018 року вказано, що спір за позовом суб'єкта владних повноважень, який виконує делеговані повноваження зі здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, не пов'язаний з вирішенням питання щодо речового права, а є публічно-правовим, оскільки виник за участю суб'єкта владних повноважень, який реалізовує у спірних правовідносинах надані йому чинним законодавством владні управлінські функції стосовно виявлення факту самочинного будівництва та усунення порушень шляхом знесення самочинно збудованих об'єктів містобудування.

З цих підстав Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що справа за позовом такого суб'єкта належить до компетенції адміністративних судів.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного і обгрунтованого висновку, що спір, який є предметом цього розгляду, є публічно-правовим, оскільки виник за участю суб'єкта владних повноважень, який реалізовує у спірних правовідносинах надані йому чинним законодавством владні управлінські функції стосовно виявлення факту самочинного будівництва та усунення порушень шляхом знесення самочинно збудованого об'єкта містобудування, а тому справа за позовом такого суб'єкта владних повноважень належить до юрисдикції адміністративних судів.

Що стосується доводів заявника апеляційної скарги ОСОБА_4 про те, що в даному випадку спір має розглядатись в порядку цивільного судочинства, оскільки спір виник стосовно речового права, так як спірний будинок по вул. Бригадній, 4, в м. Одесі введений в експлуатацію та на нього були видані правовстановлюючі документи, то вони є безпідставними.

Так, колегія суддів зазначає, що виходячи з вищевказаної позиції Великої Палати Верховного Суду, даний спір має розглядатись в порядку адміністративної юрисдикції, оскільки Департамент ДАБІ звернувся до суду не з метою вирішення питання щодо речового права, а виконуючи свої владно-управлінські функції, а тому є публічно-правовим, оскільки виник за участю суб'єкта владних повноважень, який реалізує у спірних правовідносинах надані йому чинним законодавством владні управлінські функції стосовно виявлення факту самочинного будівництва та усунення порушень шляхом знесення самочинно збудованих об'єктів містобудування.

Також безпідставними є доводи заявника апеляційної скарги ОСОБА_4 про те, що питання щодо підвідомчості даного спору суду цивільної юрисдикції вже вирішений постановою Верховного Суду України від 27 вересня 2017 року (т.18, а.с.256-259), а тому суд першої інстанції не наділений повноваженнями оспорювати даний висновок суду вищої касаційної інстанції і вдруге постановлювати ухвалу про закриття провадження у справі з підстав порушення юрисдикції.

Такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з того, що Велика Палата Верховного Суду змінила правову позицію щодо юрисдикції спорів за позовами суб'єктів владних повноважень, яким делеговані повноваження виявлення факту самочинного будівництва та усунення порушень шляхом знесення самочинно збудованих об'єктів містобудування. Така правова позиція викладена у вищевказаній постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 1519/2-787/11, провадження № 14-48цс18, яка є обов'язковою для застосування всіма судами на території України.

Крім того, колегія суддів вважає безпідставними доводи заявника апеляційної скарги про те, що закриваючи провадження у справі, суд таким чином позбавив позивача та його, як третьої особи права на вирішення спору по суті позовних вимог, і таким чином, уникнути відповідальності відповідачів за самовільне будівництво.

Такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з того, що суд не позбавляв права позивача - в даному випадку Департамент ДАБІ в Одеській області, права на звернення до суду із даним позовом, проте вказав, що даний позов має розглядатись за правилами адміністративного а не цивільного судочинства.

При цьому, Департамент ДАБІ в Одеській області не оскаржував ухвалу суду про закриття провадження у справі, в частині його позовних вимог, його представник також не з'явився до суду апеляційної інстанції, що свідчить по згоду Департаменту ДАБІ в Одеській області з оскаржуваною ухвалою суду.

Крім того, колегія суддів зазначає, що на розгляді суду залишився позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, ОСОБА_4, до ОСОБА_5 про усунення небезпеки життю та здоров'ю, загрози заподіяння матеріальних збитків шляхом заборони експлуатації та знесення самочинного будівництва, за участю третіх осіб: Департаменту ДАБІ в Одеській області, заступника прокурора ОМП № 1, Київської РА ОМР, ТОВ «ОР БТІ», директора ПП «А-2» Шайденко Ольги Олександрівни, директора ТОВ «ЮКЦ «Правопроект» Бєлкіної Наталії Вікторівни, філії «Інфоксводоканал», ПАТ «ЕК «Одесаобленерго», ПАТ «Одесагаз», ОСОБА_14 та інших вищевказаних фізичних осіб.

Зазначені обставини свідчать про те, що суд має розглянути вказаний позов ОСОБА_4 і ухвалити у справі законне і обгрунтоване судове рішення.

Що стосується доводів представника третіх осіб - ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_4 не наділений повноваженнями оскаржувати ухвалу суду про закриття провадження у справі, так як сам позивач - Департамент ДАБІ в Одеській області вказану ухвалу суду не оскаржував, а ОСОБА_4 не є тією особою, яка має право на оскарження ухвали, то вони є безпідставними.

Такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з того, що за позовом Департаменту ДАБІ в Одеській області ОСОБА_4 вказаний третьою особою, а тому постановлена у справі ухвала суду впливає на його права та обов'язки, а тому він є особою, яка наділена правом апеляційного оскарження ухвали суду про закриття провадження у справі, як то перебачено ст. 352 ЦПК України.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваної ухвали суду та доводів апеляційної скарги.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, доводи апеляційної скарги її не спростовують, оскільки ухвалу постановлено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу суду - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 13 серпня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 15.11.2018 року

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

Н.А. Кононенко

Т.В. Цюра