Справа № 285/3182/17
провадження у справі № 2/0285/247/18
РІШЕННЯ

Іменем України

20 лютого 2018 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючої судді Михайловської А.В.

за участі секретаря судового засідання Ковальової З.С.,

сторони по справі: позивач ОСОБА_1, представник ОСОБА_2,

відповідач Новоград-Волинська райдержадміністрація Житомирської області, представник ОСОБА_3 та ОСОБА_4, Великогорбашівська сільська рада Новоград-Волинського району Житомирської області, представник сільський голова ОСОБА_5

розглянувши у загальному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Новоград-Волинської райдержадміністрації Житомирської області та Великогорбашівської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області про визнання права на земельну частку (пай) у порядку спадкування, -

встановив:

ОСОБА_1 позивач по справі, звернулася до суду з позовом у якому, після зміни (уточнення) позовних вимог, просила ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на земельну частку (пай) із земель реформованого колективного сільськогосподарського підприємства «Зоря» с. Велика Горбаша Новоград-Волинського району Житомирської області, у розмірі 3,43 умовних кадастрових гектарів, у порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_6, з наданням її за рахунок резервного фонду земельних часток (паїв) Великогорбашівської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області (а.с.21).

В обґрунтування позову вказує, що її мати ОСОБА_6 з 1935 року була членом колгоспу імені Жданова с. Велика Горбаша Новоград-Волинського району, перейменованого за рішенням загальних зборів колгоспів від 31.01.1989 року у колгосп «Зоря» Та реорганізованого за рішенням загальних зборів колгоспу «Зоря» у колективне сільськогосподарське підприємство «Зоря» с. Велика Горбаша. З 1977 року вийшла на пенсію за віком, як колгоспний пенсіонер. 15.02.1996 року КСП «Зоря» с. Велика Горбаша Новоград-Волинського району було видано Державний акт на право колективної власності на землю, розмір середнього земельної частки кожного з членів КСП визначено в 3,43 умовних кадастрових гектарів, зі створенням резервного фонду у 68 га, з яких на даний час залишилось 7 резервних земельних часток. Вважає, що її мати набула права на земельну частку (пай) в КСП «Зоря», однак її помилково не було включено до списків, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. 30.08.2006 року ОСОБА_6 померла, перед смертю тяжко хворіла, відтак про те, що її не було включено до вищезазначених списків не знала. Після її смерті спадщину прийняла вона. Про те, що на її імя сертифікат не видавався їй стало відомо із повідомлення Новоград-Волинської райдержадміністрації від 31.07.2017 року (а.с.2-3).

У судове засідання сторони не зявилися. У письмовій заяві до суду позивач просив справу розглядати у його відсутності, заявлені вимоги підтримав у повному обсязі. У листах до суду представник Новоград-Волинської райдержадміністрації та сільський голова Великогорбашівської сільської ради просили справу розглянути у їх відсутності, заперечень (відзиву) не надали.

Дослідивши письмові докази які знаходяться у матеріалах справи, суд прийшов до наступного.

Як установлено судом та вбачається із матеріалів справи позивач ОСОБА_1В є дочкою померлої 30.08.2006 року ОСОБА_6 та спадкоємцем за законом її майна (а.с.6,11-12).

З 1935 року ОСОБА_6 була членом колгоспу ім. Жданова с. Велика Горбаша Новоград-Волинського району Житомирської області, що підтверджується її трудовою книжкою (а.с.4).

Із повідомлення Новоград-Волинського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області слідує, що ОСОБА_6 перебувала на обліку та отримувала пенсію за віком з 22.07.1977 року, на момент призначення пенсії працювала в колгоспі ім. Жданова с. Велика Горбаша, дата вступу у колгосп 1935 рік, стаж роботи у колгоспі 20 років.

Згідно архівної довідки № 75 від 23.08.2017 року колгосп ім. Жданова перейменовано на колгосп «Зоря», а затим створено нове приватно-колективне сільськогосподарське підприємство з назвою «Зоря» (а.с.7).

Згідно рішення зборів КСП «Зоря» с. Велика Горбаша Новоград-Волинського району Житомирської області від 01.09.1996 року було затверджено проект роздержавлення і приватизації земель. Державний акт на право колективної власності на землю був зареєстрований 15.02.1996 року з визначенням розміру середньої земельної частки кожного з членів КСП «Зоря» в 3,43 умовних кадастрових гектарах та резервного фонду в 68 га та виданий КСП «Зоря» с. Велика Горбаша Новоград-Волинського району Житомирської області. Станом на 29.08.2017 року в наявності є 7 (сім) резервних часток (паїв). Дані обставини встановлені із довідок Великогорбашівської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області № 1136 від 09.12.2016 року та № 801 від 29.08.2017 року (а.с.10).

Із повідомлення Новоград-Волинської райдержадміністрації Житомирської області від 31.07.2017 року слідує, що відповідно до документів по паюванню земель, переданих у колективну власність КСП «Зоря» Великогорбашівської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області, ОСОБА_6 не була включена до уточненого списку громадян, що мають право на земельну частку (пай). Згідно книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) сертифікат на право на земельну частку (пай) по реформованому КСП «Зоря» Великогорбашівської сільської ради на імя ОСОБА_6 не видавався (а.с.8).

30.08.2006 року ОСОБА_6 померла (а.с.6).

За змістом положень ст. 5 Земельного кодексу України в редакції закону від 13.03.1992 року № 2196- XII, ст. 3 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям», ст. 25 Закону «Про сільськогосподарську кооперацію» право особи на земельну частку (пай) виникає з моменту отримання колективним сільськогосподарським підприємством, сільськогосподарським кооперативом, або сільськогосподарським акціонерним товариством державного акта на право колективної власності на землю. Право на земельну частку (пай) мають члени КСП, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на право колективної власності на землю. Право на земельну частку може бути передано у спадщину в порядку і на умовах, передбачених цивільним законодавством щодо успадкування майна, та статутом відповідного колективного підприємства.

Відповідно до роз'яснень, викладених у пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Таким чином, вирішуючи питання про право певної особи на земельну частку (пай), суд повинен з'ясувати, чи була ця особа членом КСП на час передання державного акта про право колективної власності на землю та чи була вона внесена до списку осіб, що додається до цього державного акта.

Право власності на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів КСП до списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнення і затвердження цих списків, а з моменту передачі державного акта про право колективної власності на землю конкретному КСП, членом якого він є.

Сам факт членства у колгоспі та тривалий термін роботи в інших організаціях до створення КСП й отримання державного акта на право колективної власності на землю не є підставою для отримання земельної частки у новоствореному КСП.

Отже, закон повязує набуття права на земельну частку пай перш за все з членством в самому сільськогосподарському підприємстві, зокрема для пенсіонерів, які працювали в господарстві, а після виходу на пенсію продовжують залишатись його членами.

Відповідно до вимог ст. 5 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» членство в підприємстві ґрунтується на праві добровільного вступу до членів підприємства і безперешкодного виходу із складу його членів. Членами підприємства можуть бути громадяни, які досягли 16-річного віку, визнають і виконують його статут.

Відповідно до вимог статей 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем не надано суду жодних доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_6 на час передання КСП «Зоря» державного акта про право колективної власності на землю була членом чи пенсіонером указаного підприємства (відсутня як її заява про включення у члени КСП так і рішення правління про включення її до членів КСП). Без свого волевиявлення остання не могла стати членом КСП, оскільки це порушує принцип добровільності, визначений ст. 5 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство».

Відсутні будь-які докази, що ОСОБА_6 при житті ставила питання про включення її до списку громадян - членів КСП «Зоря» та визнання за нею права на земельну частку (пай).

Доводи позивача про те, що ОСОБА_6 набула права на земельну частку (пай) КСП «Зоря», однак її помилково не було включено до списків, що дається до державного акта на право колективної власності на землю, є неспроможними. Указаний список складений посадовими особами КСП «Зоря», а не колгоспу ім. Жданова с. Велика Горбаша, що не дає змоги чітко встановити відношення ОСОБА_6 до розпаювання майна саме КСП «Зоря».

Таким чином, ОСОБА_6 не набула права на земельну частку (пай), так як на час розпаювання землі вона не була членом КСП «Зоря», не була включена у списки членів, які мають право на земельний частку (пай) цього підприємства, при розпаюванні землі КСП «Зоря» при житті не оспорювала цих рішень.

Системний аналіз положень Закону України «Про власність» та Розділу VІІ «Спадкове право» ЦК УРСР 1963 року (чинних на час відкриття спадщини), та Книги шостої "Спадкове право" ЦК України 2003 року свідчить, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_6 не була включена до списку громадян - членів КСП «Зоря» (додаток до державного акту), що мають право на земельну частку (пай), то на момент смерті остання не набула права на земельну частку (пай), розташовану на території Великогорбашівської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області, а тому у неї право на земельну частку (пай) за життя не виникло, та не увійшло до складу спадщини, яку міг прийняти спадкоємець ОСОБА_1

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та задоволенню не підлягають з указаних підстав.

До аналогічного висновку прийшла колегія суду у своїй ухвалі від 12.12.2017 року по справі № 544/1492/16-ц.

Керуючись ст.ст. 4, 76 89, 141, 258, 259, 263 265, 268, 273, 352, 354, 355, п.п.15.5 п. 5 Перехідних положень ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання - м. Новоград-Волинський, вул. Макаренка, 16 а, Житомирська область, 11706) до Новоград-Волинської райдержадміністрації Житомирської області ( , місцезнаходження - вул.Шевченка, 16, м.Новоград-Волинський, Житомирської області, 11700) та Великогорбашівської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області ( , місцезнаходження - с. Велика Горбаша, вул. Перемоги, 29 Новоград-Волинський район, Житомирська область, 11767 ) про визнання права на земельну частку (пай) у порядку спадкування.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Дата складення повного судового рішення 22.02.2018 року.

Головуюча суддя: А.В.Михайловська