Справа № 288/1286/16-ц
Провадження № 2/288/70/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2018 року смт Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Зайченко Є. О.,

за участю секретаря судового засідання - Мітніцької О.В.,

позивача - - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Попільня цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ житлового будинку і земельної ділянки, як об'єктів спільної сумісної власності подружжя,

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування позову ОСОБА_4 (далі-Позивач) зазначає, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 (далі - Відповідач) з 30 грудня 2008 року.

Рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області шлюб між ними було розірвано.

Від шлюбу мають малолітнього сина, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з Позивачем.

У період шлюбу, сторонами, за спільні кошти будо придбано житловий будинок з господарськими будівлями, та земельну ділянку,цільове призначення: для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташовані у АДРЕСА_1.

Відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку, оформленого на ім'я Відповідача, ними було куплено житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами до яких належать: сарай-гараж цегляний, погріб бутовий. Вартість нерухомості, згідно договору становить 74914 гривень.

Згідно з договором купівлі-продажу земельної ділянки, та оформленого на ім'я Відповідача, ними було куплено земельну ділянку загальною площею 0.1339 га, що розташована за вищевказаною адресою, цільове призначення: для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, вартістю 52556 гривень.

В зв'язку з посвідченням договору купівлі-продажу земельної ділянки, нотаріусом на бланку державного акту на право власності на земельну ділянку НОМЕР_3, на ім'я продавця, було зроблено відмітку про перехід права власності на Відповідача.

Позивач вважає, що в зв'язку з тим, що нерухомість, яка зазначена вище, набута ними за час шлюбу, а тому, вона є їхньою спільною сумісною власністю.

Позивач зазначає, що неодноразово зверталась до Відповідача з проханням провести в добровільному порядку поділ нерухомості, проте, Відповідач відмовляється провести поділ спільно нажитого майна.

Шлюбний договір між ними не укладався, будь-яка угода про поділ спільного майна не складалася.

Виходячи з технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, загальна площа житлового будинку становить 86.1 кв. м.

Враховуючи вищевикладене, Позивач просить, поділити житловий будинок з господарськими будівлями та земельну ділянку, як об'єкти спільної сумісної власності подружжя, визнавши за мною право власності на одну другу частину житлового будинку до складу якої входять: кухня, загальною площею 10.2 кв. м., позначена на плані1-1;санвузол, загальною площею 5.4 кв. м., позначений на плані 1-2; коридор, загальною площею 9.2 кв. м., позначений на плані 1-3; житлова кімната, загальною площею 12.4 кв. м., позначена на плані 1-4, коридор, загальною площею 5.5 кв. м., позначений на плані І, всього загальною площею: 42.7 кв. м. з відповідною частиною господарських будівель та одну другу частину земельної ділянки

загальною площею 0.1339 га, цільове призначення: для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташовані у АДРЕСА_1.

Позивач та його представник в судовому засіданні просили затвердити 3-й варіант розподілу як співвласнику № 2, згідно висновку експерта № 534/09-2017 від 28 вересня 2017 року.

Представник Відповідача в судовому засіданні просив затвердити 2 -й варіант розподілу як співвласнику № 2, згідно висновку експерта № 534/09-2017 від 28 вересня 2017 року.

Заслухавши сторону, представників, дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України, статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У частині другій статті 16 ЦК України визначається перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Тобто вказана норма матеріального права припускає існування факту спільної сумісної власності подружжя, доки не доказано інше кимось із подружжя.

Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, частина третя статті 368 ЦК України), відповідно до частин другої, третьої статті 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або шлюбним договором (ст.70 СК України).

Згідно роз'яснень, наданих Пленумом Верхового Суду України у постанові «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 у п. п. 22, 23, 24, поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статті 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Відповідно до пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" №11 від 21.12.2007 року, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60,69 СК, ч.3 ст.368 ЦК), відповідно до частин 2,3 ст.325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Згідно копії свідоцтва про народження НОМЕР_4, батьками ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, зазначені ОСОБА_5 та ОСОБА_4.

Відповідно до копії довідки виконавчого комітету Попільнянської селищної ради Попільнянського району Житомирської області від 07 жовтня 2016 року № 3044, син ОСОБА_4, 1984 року народження, ОСОБА_6, 2009 року народження проживає разом з матір'ю за адресою: АДРЕСА_1, та знаходиться на її утриманні.

Рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 31 серпня 2015 року, шлюб зареєстрований 30 грудня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Попільнянського районного управління юстиції Житомирської області (актовий запис № 103) між громадянином України - ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_4) та громадянкою України - ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_5) - розірвано. Після реєстрації розірвання шлюбу прізвище дружини залишено «Кот».

13 лютого 2016 року ОСОБА_4 зареєструвала шлюб з ОСОБА_1, після чого змінила своє прізвище на «ОСОБА_4», що підтверджується копією свідоцтва про шлюб НОМЕР_5.

Під час спільного шлюбного життя, що не заперечується сторонами у справі, за спільні кошти було придбано житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами до яких належить: сарай-гараж цегляний, погріб бутовий, що підтверджується копією договору купівлі - продажу житлового будинку, посвідченого 20 травня 2011 року Пилипчуком А.Я., приватним нотаріусом Попільнянського районного нотаріального округу Житомирської області за реєстром № 740. Вартість нерухомості, згідно договору становить 74914 гривень. Право власності на вищевказаний будинок зареєстровано у КП «Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації» 27 липня 2011 року за реєстраційним номером 1236858 в книзі 6, номер запису 1119 за ОСОБА_5.

Також придбано земельну ділянку загальною площею 0.1339 га, цільове призначення для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, вартістю 52556 гривень, що підтверджується копією договору купівлі - продажу земельної ділянки, посвідченим 20 травня 2011 року Пилипчуком А.Я., приватним нотаріусом Попільнянського районного нотаріального округу Житомирської області за реєстром № 742. Зазначене підтверджується також Витягом з Державного реєстру правочинів від 20 травня 2011 року.

В зв'язку з посвідченням договору купівлі-продажу земельної ділянки, нотаріусом на бланку державного акту на право власності на земельну ділянку НОМЕР_3, виданому 24 травня 2003 року на ім'я продавця, було зроблено відмітку про перехід права власності на ОСОБА_5, яке зареєстроване в поземельній книзі 26 травня 2011 року.

Виходячи з технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, загальна площа житлового будинку становить 86.1 кв. м.

До складу житлового будинку входять:

- кухня, загальною площею 10.2 кв. м., позначена на плані цифрами 1-1;

- санвузол, загальною площею 5.4 кв. м., позначений на плані цифрами 1-2;

- коридор, загальною площею 9.2 кв. м., позначений на плані цифрами 1-3

- житлова кімната, загальною площею 12.4 кв. м., позначена на плані 1-4

- житлова кімната, загальною площею 18.3 кв. м., позначена на плані 1-5

- житлова кімната, загальною площею 25.1 кв. м., позначена на плані 1-6

- коридор, загальною площею 5.5 кв. м., позначений на плані І.

Відповідно до рішення 56 сесії 6 скликання Попільнянської селищної ради від 16 жовтня 2015 року, вулицю Чапаєва перейменовано на - Вишневу.

Оскільки майно житловий будинок та земельна ділянка 0,1339 га за адресою АДРЕСА_1 набуті сторонами під час перебування в шлюбі, набули майно за спільні кошти, суд визнає вказане майно спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_5.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України, відповідно до частини четвертої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у статті 317 ЦК України.

Предметами права власності може бути лише майно, яке складається з речей (стаття 179 ЦК України), сукупності речей та майнових прав (стаття 190 цього Кодексу).

До речей як складової поняття майна, зокрема нерухомих, відповідно до положень статті 181 ЦК України належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Згідно з нормою статті 319 цього Кодексу власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном, керуючись виключно власними інтересами, здійснюючи щодо цього майна будь-які дії, які не повинні суперечити закону і не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом (частина друга статті 372 ЦК України.

Виходячи з положень статей 183, 367 ЦК України та роз'яснень, що містяться в п. п. 6, 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок», виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири.

Ухвалою Попільнянського районного суду Житомирської області від 11 травня 2017 року по справі було призначено судово будівельно-технічну експертизу, за результатами якої надано висновок експерта від 28 вересня 2017 року № 534/09-2017, відповідно до якого визначено чотири варіанти поділу житлового будинку та господарських споруд в частках, близьких до ідеальних з розміром компенсацій співвласникові, частка якого після поділу менша за його ідеальну частину, відповідно до таблиць № 15-18 .

При цьому експертом наголошено, що розподіл Будинку між співвласниками відповідно до ідеальних часток по одній другій частці кожному неможливий, лише є варіанти близькі до ідеальних часток кожного.

Під час здійснення поділу майна в судовому порядку суд повинен виходити з презумпції рівності часток, а також з вимог статті 71 СК України, відповідно до якої поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі або реалізується через виплату грошової компенсації вартості його частки в разі неподільності майна (частина друга статті 364 ЦК України).

Що стосується визначення варіанту поділу спірного будинку, то суд вважає можливим відійти від рівності часток, та визначити можливим Варіант №3 поділу, який запропоновано експертом після проведення експертизи, оскільки як було встановлено, всі чотири варіанти поділу будинку передбачають відступ від рівності часток, що не порушує архітектурно-будівельних вимог, та дозволяють здійснити поділ будинку з найменшими затратами для обох сторін.

В силу статті 364 ЦК України, позивач має право на виділ у натурі його частки із спільного майна. Обираючи варіант поділу будинку в натурі за варіантом № 3, відповідно до висновку експерта від 28 вересня 2017 року, суд виходить з того, що такий варіант поділу найбільш наближений до фактичного порядку користування будинком, враховуючи інтереси сторін щодо подальшого спільного проживання в ньому, а також використання прилеглої земельної ділянки, на якій розміщений будинок та прилеглі до нього господарські споруди, та вважає за можливе виділити:

Співвласнику №1 ОСОБА_5 виділити в натурі:

- приміщення 1-5 житлова кімната, 18,3 кв. м., вартістю 50845 гривень, - приміщення 1-6 житлова кімната, 25,1 кв. м., вартістю 100947 гривень. Всього по будинку 43,4 кв. м., вартістю 151792 гривні.

Співвласнику №2 ОСОБА_4 виділити в натурі:

- приміщення 1-1, кухня, 10,2 кв. м., вартістю 28895 гривень, - приміщення 1-2, санвузол, 5,4 кв. м., вартістю 15003 гривні, - приміщення 1-3, коридор, 9,2 кв. м., вартістю 25561 гривня, - приміщення 1-4, житлова кімната, 12,4 кв. м., вартістю 34452 гривні, - приміщення 1-І, коридор, - кв. м., вартістю 15281 гривня. Всього по будинку 37,2 кв. м., вартістю 119192 гривні. Господарські будівлі та споруди: Сарай позначений літерою Б, вартістю 31616 гривень. Всього по будівлям та спорудам - 150808 гривень.

В даному варіанті Співвласник № 1 (1/2 частки) компенсує Співвласнику №2 (1/2 частки) відступ від ідеальної частки в розмір 492 гривень.

Для забезпечення ізольованого користування приміщення, які пропонуються виділити співвласникам у житловому будинку, згідно варіанту № 3 необхідно провести наступні ремонтно - будівельні роботи:

- в житлові кімнаті № 1-5 (площею 18,3 кв. м.) демонтувати віконний блок в зовнішній стіні головного фасаду житлового будинку (літ. «А») з подальшим пробиванням дверного прорізу та влаштуванням зовнішнього дверного блоку із штукатуренням укосів;

- між житловою кімнатою № 1-5 (площею 18,3 кв. м.) та житловою кімнатою № 1-6 (площею 25,1 кв. м.)демонтувати віконний блок, пробити дверний проріз з подальшим влаштуванням внутрішнього дверного блоку із штукатуренням укосів;

- між житловою кімнатою № 1-4 (площею 12,4 кв. м.) та житловою кімнатою № 1-5 (площею 18,3 кв. м.), житловою кімнатою № 1-4 (площею 12,4 кв. м.) та житловою кімнатою № 1-6 (площею 25,1 кв. м.) демонтувати дверний блок з подальшим закладенням дверного прорізу із штукатуренням з обох сторін,

та для відповідності вимог будівельних норм, необхідно провести наступні ремонтно - будівельні роботи:

- влаштувати нову перегородку з дверними прорізами, яка розділить житлову кімнату № 1-5 (площею 18,3 кв. м.) в частках: 27/100, 22/100 та 51/100, з відповідним функціональним призначенням: тамбур, санвузол та кухня, передбачити заходи щодо зміни функціонального призначення з житлової кімнати на кухню та санвузол (влаштування систем вентиляції, каналізації, водопостачання та ін..);

- між коридором № 1-3 (площею 9,2 кв. м.) та житловою кімнатою № 1-4 (площею 12,4 кв. м.) демонтувати суміжну перегородку;

- в житловій кімнаті № 1-4 (площею 12,4 кв. м.) в зовнішній стіні лівого фасаду житлового будинку (літ. «А») пробити новий віконний проріз з подальшим влаштуванням віконного блоку із штукатуренням укосів;

- влаштувати нову перегородку з дверним прорізом, яка розділить кухню № 1-1 (площею 10,2 кв. м.) в частках: 81/100 та 19/100 з відповідним функціональним призначенням: кухня та коридор.

Схема поділу житлового будинку згідно варіанту № 3, зображена в Додатку № 4 до висновку.

Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України). Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України (далі - ЦК України) (частина четверта статті 71 СК України).

Крім того, відповідно до частини третьої статті 370 ЦК України виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу, частиною другою якої передбачено, що якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно вимог статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд оцінивши наявні у справі докази на підставі свого внутрішнього переконання та за критеріями їх належності, допустимості і достовірності, давши належну оцінку поясненням сторін, приходить до висновку, про часткове задоволення позову.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь Позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 3,21,57,60,68,69,70,72,74 Сімейного кодексу України, статтями 257,261,267 ЦК України, статтями 12,76 - 81,223,258,259,264 - 265,268,315, 355 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ житлового будинку і земельної ділянки, як об'єктів спільної сумісної власності подружжя задовольнити частково.

Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_5, житловий будинок з господарськими будівлями та земельну ділянку, загальною площею 0.1339 га, цільове призначення: для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташовані у АДРЕСА_1.

Розподілити спільне майно нажите під час перебування у зареєстрованому шлюбі між ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Визнати право власності на житловий будинок розташований у АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по одній другій частині за кожним.

Поділити в натурі житловий будинок з господарськими будівлями, що розташовані у АДРЕСА_1, відповідно до 3 варіанту розподілу згідно висновку експерта № 534/09-2017 від 28 вересня 2017 року (який є невід'ємною частиною рішення суду), який розроблений з відхиленням від ідеальних часток по площі будинку і вартості будівель та споруд, а саме:

Співвласнику №1 ОСОБА_5 виділити в натурі:

- приміщення 1-5 житлова кімната, 18,3 кв. м., вартістю 50845 гривень,

- приміщення 1-6 житлова кімната, 25,1 кв. м., вартістю 100947 гривень.

Всього по будинку 43,4 кв. м., вартістю 151792 гривні.

Співвласнику №2 ОСОБА_4 виділити в натурі:

- приміщення 1-1, кухня, 10,2 кв. м., вартістю 28895 гривень,

- приміщення 1-2, санвузол, 5,4 кв. м., вартістю 15003 гривні,

- приміщення 1-3, коридор, 9,2 кв. м., вартістю 25561 гривня,

- приміщення 1-4, житлова кімната, 12,4 кв. м., вартістю 34452 гривні,

- приміщення 1-І, коридор, - кв. м., вартістю 15281 гривня.

Всього по будинку 37,2 кв. м., вартістю 119192 гривні. Господарські будівлі та споруди: Сарай позначений літерою Б, вартістю 31616 гривень. Всього по будівлям та спорудам - 150808 гривень.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 492 гривні компенсації при відступленні від ідеальних часток житлового будинку з господарськими будівлями, що розташовані у АДРЕСА_1.

Для забезпечення ізольованого користування приміщеннями співвласникам необхідно провести ремонтно-будівельні роботи, зазначені у варіанті № 3 та додатку №4 до висновку експерта № 534/10-2016 від 28 вересня 2017 року у приміщеннях, які виділені в натурі кожному співвласнику.

Визнати право власності на земельну ділянку загальною площею 0.1339 га, цільове призначення: для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована у АДРЕСА_1, за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по одній другій частині за кожним.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер - НОМЕР_2, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1, 2299 гривень 50 копійок сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційного скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до апеляційного суду Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п. 15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Попільнянського

районного суду Є. О. Зайченко