КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції: Усатов Д.Д.
Єдиний унікальний номер справи № 369/1291/17
Апеляційне провадження №22ц/824/2100/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2018 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мережко М.В.,

суддів - Верланова С.М., Савченка С.І.,

секретар - Тютюнник О.І.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 липня 2018 року за заявою ОСОБА_3 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, та визнання права власності на частину майна.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2017 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом.

У січні 2018 року ОСОБА_3 подав заяву про забезпечення позову. У заяві позивач просив суд вжити заходи забезпечення позову, а саме: заборони Першій Київській державній нотаріальній конторі видавати свідоцтво про право на спадщину, що залишилося після смерті ОСОБА_4

У липні 2018 року (02 липня 2018 року) ОСОБА_3 подав уточнення до заяви про забезпечення позову, просив вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення заборони на відчуження кватири за адресою: АДРЕСА_1 .

Заявлені вимоги обґрунтовував тим, що він протягом 2007 - 2017 років проживав однією сім'єю без реєстрації шлюбу із ОСОБА_4 ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1. За час спільного проживання із ОСОБА_4 вони придбали рухоме і нерухоме майно для спільного користування, а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_1, автомобіль Suzuki SX 4 держномер НОМЕР_1.

На даний час існує спір із спадкоємцями щодо майна, а відтак позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права і просив заяву про забезпечення позову задовольнити.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 липня 2018 року заяву задоволено . Накладено арешт на квартиру ОСОБА_4 за адресою; АДРЕСА_1 , із забороною будь-яким особам вчиняти будь-які правочини і будь-які реєстраційні дії щодо виникнення переходу або припинення права власності на спірну квартиру.

Не погоджуючись з ухвалою суду, відповідач ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати, посилаючись на порушення норм процесуального права, постановити ухвалу про відмову у задоволенні заяви. В апеляційній скарзі зазначала, що суд фактично не розглянув заяву, яку було подано представником позивача, а розглянув уточнення до резолютивної частини заяви про забезпечення позову. Суд постановив ухвалу на припущеннях, будь-яких доказів того , кому належить спірна квартира, а також що вона, відповідач, збирається розпорядитися спірним майном суду не надано, як і те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання рішення суду.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ст. 44 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини першої ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до пункту другого частини першої ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується шляхом заборони вчиняти певні дії;

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Із роз'яснень Верховного Суд України у п. 4 постанови Пленуму від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Згідно ст.41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Судовий захист повинен бути ефективним, що вимагає ст.13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Як видно із матеріалів справи, між сторонами існує спір, зокрема, про визнання квартири, щодо якої вжито заходи забезпечення позову, спільним сумісним майном подружжя і поділ цього майна.

Як видно із матеріалів справи, ОСОБА_2 20 січня 2018 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після померлої ОСОБА_4 на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, яка є предметом спору (а.с. 77). Як видно із матеріалів справи, відповідач отримала свідоцтво після подання ОСОБА_3 позову, та заяви про забезпечення позову (а.с. 16).

Посилання в апеляційній скарзі, на ту обставину, що суд фактично розглянув заяву про забезпечення позову, яка не була заявлена позивачем, є безпідставними, оскільки 02 липня 2018 року позивачем надано уточнення до заяви про забезпечення позову щодо заходів забезпечення позову.

З огляду на викладене, суд першої інстанції, дослідивши матеріали цивільної справи, заяву про забезпечення позову, її обґрунтування та додані до неї матеріали у їх сукупності, з`ясував фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, оцінивши докази, які мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, з урахуванням підстав ризиків невжиття заходів забезпечення позову та їх доказів, що може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, вид пропонованого забезпечення позову, та дійшов вірного висновку про задоволення заяви.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Перевіряючи законність та обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду.

Керуючись ст.ст. 365, 367, 369, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга на постанову може бути подана до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови буде виготовлений не пізніше 20 листопада 2018 року.

Головуючий

Судді