Справа №442/8586/17
Провадження №2/442/515/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2018 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Крамара О.В.

з участю секретаря судових засідань - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Дрогобича цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся в суд із вказаним вище позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що їй, а також ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на праві спільної часткової власності належить будинок № 9 на вул.Козацькій у м.Дрогобич Львівської області, а саме: їй належить ? ідеальних частин будинку згідно Договору купівлі-продажу ? ідеальної частки у праві власності на житловий будинок від 11 травня 2016 року, ОСОБА_3Б і ОСОБА_4 - по ? ідеальних частин будинку згідно Свідоцтв про право на Спадщину за законом.

На праві спільної часткової власності у вищевказаних частках їм належить земельна ділянка, площею 0,0620 га, розташована за адресою: м.Дрогобич, вул.Козацька, 9, кадастровий номер: :01:014:0022, з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Право власності на частину вищевказаної земельної ділянки підтверджується Договором купівлі-продажу ? ідеальної частки у праві власності на земельну ділянку від 11 травня 2016 року.

02.03.2017 року, ними (ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4Б.) співвласниками було підписано заяву про надання згоди на поділ даної земельної ділянки на 2 окремі, виділені в натурі земельні ділянки, а саме: відповідачам буде належати земельна ділянка площею 0,0332 га, а позивачу земельна ділянка площею 0,0288 га, межі яких визначили у схем-планах, які додавалися до заяви. Їхні підписи на заяві були посвідчені приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу ОСОБА_5

У 2017 році, нею за власні кошти було побудовано гараж літ. «Е», загальною площею 32,3 кв.м. (3,67м.Х8,8м.), на частині земельної ділянки, яка за згодою між співвласниками визначена їй, і цільове призначення якої саме для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

На даний час співвласники (відповідачі) будинку та земельної ділянки не визнають її право власності на даний гараж. З метою позасудового врегулювання спору, вона звернулась в ліцензовану організацію для виготовлення технічної документації для подальшої реєстрації новоутворених земельних ділянок, однак їй було відмовлено в цьому, у зв»язку з тим, що не має правовстановлюючого документу на гараж, та існує конфлікт між співвласниками земельної ділянки, їй було роз»яснено, що вирішення даного питання можливе лише в судовому порядку, а тому в неї виникла необхідність звернутися з даним позовом в суд.

11.12.2017 року суддею Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області Крамар О.В. відкрито провадження у даній справі та призначено до розгляду на 06 лютого 2018 року.

17.01.2018 року та 06.02.2018 року на адресу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області надійшли клопотання сторін про розгляд даної справи у їхній відсутності. Позивач позовні вимоги підтримує у повному обсязі, відповідачі не заперечують щодо задоволення позову, а відтак відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Частиною 1 статті 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює судове рішення про задоволення позову.

Підстав для неприйняття визнання позову відповідачами судом не встановлено, оскільки як вбачається з матеріалів справи, сторони по справі дійсно являються співвласниками будинковолодіння № 9 по вул..Козацька, в м.Дрогобичі: позивачу ОСОБА_2 належить ? ід.ч. будинку згідно Договору купівлі-продажу ? ідеальної частки у праві власності на житловий будинок від 11 травня 2016 року, а відповідачам (ОСОБА_3Б і ОСОБА_4Б.) - по ? і.ч. будинку згідно Свідоцтв про право на Спадщину за законом, що підтверджується договором купівлі продажу від 11.05.2016р. та Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно. (а.с. 5-6, 9)

Окрім цього, матеріалами справи встановлено, що на праві спільної часткової власності у вищевказаних частках сторонам належить земельна ділянка, площею 0,0620 га, розташована за адресою: м.Дрогобич, вул.Козацька, 9, кадастровий номер: :01:014:0022, з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що підтверджується Договором купівлі-продажу ? ідеальної частки у праві власності на земельну ділянку від 11 травня 2016 року та Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно. (а.с. 7-8, 10)

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до вимог п.п. 1, 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Як вбачається зі статті 1 протоколу №11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною першою статті 321 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з вимогами ч.ч. 1, 2, 6 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, а держава не втручається у здійснення власником права власності.

Судом встановлено, що позивачем на вказаній вище земельній ділянці зі згоди відповідачів, у 2017 році, за власні кошти було побудовано гараж літ. «Е», загальною площею 32,3 кв.м. (3,67м.Х8,8м.), на частині земельної ділянки, яка за згодою між співвласниками визначена їй, і цільове призначення якої саме для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Також матеріалами справи встановлено, що будівництво гаража було здійснено з дотриманням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил згідно із законодавством, що підтверджується Звітом про проведення технічного обстеження, виконаного ПП «Коралус».

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Цією нормою передбачено загальне правило про те, що особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього (ч. 2 ст. 376 ЦК України).

Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво, лише у випадках, передбачених ст.376 ЦК України, а саме за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно (ч. З ст.376 ЦК); за особою власником (користувачем) земельної ділянки, яка здійснила самочинне будівництво на цій ділянці, якщо це не порушує права інших осіб (ч. 5 ст. 376 ЦК).

Відповідно до ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва.

Згідно п. 10 Постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», позов про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно на чужій земельній ділянці може бути пред'явлено до органу державної влади або органу місцевого самоврядування та власника (користувача) земельної ділянки у випадку забудови на земельній ділянці, яка належить до державної чи комунальної власності або фізичній чи юридичній особі.

В пункті 16 зазначеної Постанови вказується, що позов особи, яка самочинно збудувала нерухоме майно на земельній ділянці, власником або користувачем якої є інша особа, про визнання права власності на цю нерухомість може бути задоволено судом на підставі частини третьої статті 376 ЦК, якщо буде встановлено, що власник або користувач земельної ділянки не заперечує проти цього, будівництво не порушує права інших осіб і відповідає будівельним, архітектурним, санітарним, екологічним та іншим нормам і правилам, державним стандартам.

Оскільки, будівництво нерухомого майна(гаража), здійснено позивачем без порушень будівельних, санітарних та екологічних норм та правил, що підтверджується «Звітом про проведення технічного обстеження» виконаного ПП «Коралус», та є таким, що не суперечить суспільним інтересам і не порушує прав інших осіб, власники землі не заперечують проти цього, то позов підставний та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, ч. 4 ст. 206, 258, 263-265, 268 ЦПК України, ст..16, 328, 383, 376 ЦК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_2 задоволити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на гараж літ. «Е», загальною площею 32,30 кв.м., який знаходиться на земельній ділянці, площею 0,0620 га., розташованій за адресою: м.Дрогобич, вул..Козацька, 9, кадастровий номер: :01:014:0022, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя ___________________ О.В. Крамар