АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №760/11252/16-ц

провадження №22-ц/796/659 /2018

22 березня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Кирилюк Г.М.

суддів: Рейнарт І.М., Волошиної В.М.

при секретарі Іванову В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Київенерго» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиту електроенергію, за апеляційною скаргою представника публічного акціонерного товариства «Київенерго» - Жекової Ганни Іванівни на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 01 листопада 2017 року у складі судді Українця В.В.,

встановив:

29.06.2016 р. публічне акціонерне товариство «Київенерго» ( далі - ПАТ "Київенерго") звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиту електроенергію.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між ПАТ «Київенерго» та ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1, укладено договір про користування електричною енергією № 0 від 02.10.2014 р.

За результатами аналізу сплат було з'ясовано, що відповідач не сплачує за фактичне щомісячне споживання електричної енергії, внаслідок чого станом на 01 січня 2015 року виникла заборгованість в сумі 63 601,22 грн. Сума боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних становить 82 578,61 грн.

Оскільки відповідач не виконує свої зобов'язання за договором, позивач просив стягнути з останнього на свою користь 63 601,22 грн. боргу за спожиту електроенергію, які зарахувати на рахунок із спеціальним режимом використання, а також інфляційну складову боргу та 3% річних в сумі 18 977,39 грн., які зарахувати на поточний рахунок позивача. Також просив відшкодувати судові витрати по справі.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 01 листопада 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ПАТ "Київенерго", посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 01 листопада 2017 року та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Свої доводи мотивує тим, що кількість спожитої енергії має щомісяця самостійно визначатися споживачем за фактичними показаннями приладу обліку електроенергії. За адресою відповідача було встановлено лічильник Т-2СА43 та опломбовано. 24.02.2011 представниками ПАТ "Київенерго" складено Акт технічної перевірки однофазного електролічильника безпосереднього включення у побутових споживачів. Відповідно до Акту електролічильник споживача встановлений в гаражі, має ввідний вимикач номіналом 63А, який може пропустити через себе в максимальному режимі 39,5 кВт-год (63х0,22х3х0,95). В особовій картці відповідача зазначені контрольні показники лічильника відповідача, що підтверджуються актами контрольного огляду, технічним актом, які судом першої інстанції визнані належними доказами. Тобто, твердження суду, що особова картка споживача є неналежним доказом є хибним.

27.07.2011 р. споживач показує показники лічильника 11105кВт-год, а на 01.10.2011 р. - 111334 кВт-год (відповідно до платіжного доручення).

19.05.2014 , 28.07.2014, 18.08.2014 були контрольні огляди розрахункового засобу обліку споживача, в яких зафіксовані контрольні показники лічильника, а також відсутні зауваження до встановлених пломб. Тобто в 2014 році споживач вірно вказує показники лічильника.

З особової картки споживача та наданих платіжних документів вбачається, що в період з 01.07.2011 року по 01.10.2011 року ним було спожито 100 051 кВт-год, тобто більше ніж 1087 кВт-год в день, що є неможливим з огляду на характеристики автовимикача, який може пропустити не більше 948 кВт-год.

Згідно з п. 48 Правил користування електричною енергією для населення, побутовий споживач несе відповідальність згідно із законодавством за порушення правил користування електричною енергією.

В судовому засіданні представники ПАТ "Київенерго" - Помаз Р.В., Яременко Н.О. апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити. Пояснили, що з платіжного доручення за 7,8 місяці 2011 року (оплата 21.09.2011 р.) попередні показники лічильника становлять 111105 кВт-год. Разом з тим, при оплаті за спожиту електричну енергію, яка надійшла в 07.2011 р. за попередній період, поточні показники лічильника становлять 011105 кВт-год. Тобто в період оплати з липня по вересень 2011 р. споживач загубив рівно 100 000 кВт-год. спожитої електричної енергії під час зазначення показників лічильника в платіжних дорученнях. У зв'язку з тим, що показники лічильника аномальні, грошові кошти, які надійшли від відповідача у сумі 12,42 грн. суперечать вірності вказаним показникам лічильника, позивач не може їх враховувати у розрахунку за спожиту електричну енергію.

01.09.2014 р. співробітниками ПАТ «Київенерго» було замінено електролічильник ОСОБА_1 та складено Акт технічної перевірки, який не виявив на лічильнику слідів горіння у зв'язку з перевантаженням, що підтверджує хибність показників про споживання 100 000 кВт-год. за два місяці та помилковість вказаних показників лічильника споживачем з вересня 2011 року.

У разі відсутності доступу до приладу обліку, представник енергопостачальника виписує платіжний документ на підставі даних про фактичне споживання електричної енергії за попередній період, про що робиться відповідна позначка в особовому рахунку споживача (п.30 ПКЕЕН). ОСОБА_1 сплачував грошові кошти в повному обсязі відповідно до споживання електроенергії за попередні періоди. Однак знявши контрольні показники лічильника виявилось, що споживач не доброчесно вказував свої поточні показники лічильника. Тому енергопостачальник був змушений зробити перерахунок розрахункових показників лічильника відповідно до фактичних.

Після оголошення в справі перерви для надання додаткових доказів представники позивача в судове засідання повторно не з'явились, просили відкласти розгляд справи для вирішення питання мирним шляхом.

Представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_5 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення - без змін. Заперечував проти можливості вирішення даного спору мирним шляхом, з огляду на умови, які пропонувались позивачем. Зазначив, що відповідач здійснював плату за спожиту електроенергію відповідно до показань приладів обліку, що підтверджується наданими квитанціями. Відповідач повністю сплатив за спожиту електричну енергію. Актами контрольного огляду розрахункових засобів обліку підтверджується правильність показників лічильника, за якими боржник обраховував та сплачував електроенергію. Грошові зобов'язання відповідач в межах строку позовної давності в період з січня 2012 р. по січень 2015 р. є припиненими шляхом їх виконання. Акт технічної перевірки однофазного електролічильника від 24.02.2011 р. має виправлення у показаннях лічильного механізму, показники 110028,0 виправлені на 010028. За 7,8 місяці 2011 р. відповідачем зазначено попередні показники лічильника 111105 кВт -год. Позивачем не надано належних доказів, що за період з липня 2011 р. по вересень 2011 р. відповідачем не було сплачено за 100 000 кВт-год. спожитої електроенергії.

З огляду на позицію представника відповідача, який заперечував можливість укладення мирової угоди, суд дійшов висновку про можливість продовження розгляду справи у відсутність представників позивачів.

Відповідно до п. 8 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІ від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч.6 ст.147 Закону України від 02 червня 2016 року №1402- VІІІ "Про судоустрій і статус суддів", у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень цього Закону, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Переглянувши справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 01 вересня 2014 р. позивачем складено Акт технічної перевірки та схеми підключення засобу обліку електричної енергії, збереження пломб у побутового споживача, відповідно до якого за адресою споживача ОСОБА_1 було знято прилад обліку 1549612 Т-2СП43 з показниками 116795 та встановлено прилад обліку 1028395, НІК 2302 АПЗ МВ з показниками 000010 (а.с.21).

02 жовтня 2014 року між сторонами укладено договір про користування електричною енергією № 0. Технічні дані трифазного приладу обліку : тип НІК 2301 АПЗ МВ(6) №1028395, струм 120 А, напруга 380В, дата повірки 01.04.2014 р. Показання приладу обліку на момент укладення договору 000040 (а.с.15).

Відповідно до акту контрольного огляду розрахункових засобів обліку станом на 29.10.2014 р. , показники лічильника НІК 2301 АПЗ МВ становили 000042 (а.с.23).

Відповідно до вимоги позивача про сплату заборгованості від 11.12.2014 р. №93/22/5882, станом на грудень 2014 р. відповідач мав заборгованість в розмірі 62 519,67 грн. (а.с.29).

Відповідно до наданого суду розрахунку, станом на 01 січня 2015 року заборгованість відповідача за спожиту електричну енергію становить 63601,22 грн. (а.с. 4).

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження тієї обставини, що між перевірками лічильника у 2011 р. та в 2014 р. відповідач зазначав у квитанціях неправильні дані про спожиту електричну енергію.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Так, як вбачається з квитанції відповідача за 7,8 місяці 2011 р., попередні показання лічильника становили 111105 кВт-год, поточні - 111156 кВт-год. (а.с. 139).

Представник відповідача пояснив, що квитанції за період до липня 2011 р. у нього не зберіглися, оскільки вказаний період знаходиться поза межами позовної давності.

Позивачу було надано час для надання доказів, за якими показниками лічильника відповідачем сплачувалась електрична енергія за попередній період, зокрема червень 2011 р., проте останній таких доказів суду не надав.

Посилання позивача на Акт технічної повірки однофазного електролічильника безпосереднього включення у побутових споживачів по завданню №41 від 24.02.2011 р. не є належним доказом того, що станом на вказану дату показники встановленого лічильного механізму становили 010028 кВт-год (а.с.17).

Проти належності вказаного доказу заперечував представник відповідача в судовому засіданні, посилаючись на наявні в ньому виправлення у зазначенні показання лічильного механізму з «110028» на «010028».

Визнавши вказані заперечення обґрунтованими, представникам позивача було запропоновано надано оригінал вказаного документу, проте такою можливістю останні не скористались без пояснення причин.

Надана позивачем копія відомостей контрольних показників (а.с.27), відповідно до яких лічильник з номером 1549612, який було замінено у вересні 2014 р., мав показники 114807, також не є належним доказом на підтвердження невідповідності зазначення відповідачем показників лічильника за 7,8 місяці 2011 року -111156 кВт-год. Крім цього, вказаний доказ не містить дати знімання вказаних показників.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з наданою судом першої інстанції оцінкою витягу по особовому рахунку ОСОБА_1, який складений самим позивачем, суперечить доказам, наданим відповідачем, та не підтверджений іншими письмовими доказами, на підставі яких його було складено.

Відповідно до положень ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Аналогічні положення мали і ст. 10, 11, 60 ЦПК України в редакції, що була чинною на момент ухвалення рішення судом першої інстанції.

За відсутності доказів, які у своїй сукупності давали б змогу дійти висновку про наявність обставин справи, які входять до предмета доказування, правові підстави для задоволення апеляційної скарги та ухвалення нового рішення по суті пред'явленого позову відсутні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.367, 375, 381-383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Київенерго» залишити без задоволення.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 01 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 23 березня 2018 року.

Головуючий

Судді: