Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №310/2691/17 Головуючий у 1 інстанції Прінь І.П.
Провадження № 22-ц/778/581/18 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Онищенка Е.А.

суддів: Бєлки В.Ю.

Воробйової І.А.

за участю секретаря судового засідання Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 20 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів,-

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів.

В позові зазначав, що ним з 27 березня 2016 року по 30 квітня 2016 року помилково було перераховано на картковий рахунок відповідача в ПАТ КБ «Приватбанк» грошові кошти в загальній сумі 107944,00 грн., на підтвердження чого надає копії квитанцій. Позивач неодноразово просив відповідача повернути йому помилково перераховані грошові кошти, але його вимоги відповідач ігнорує. Посилаючись на ст.ст. 1212, 1214, 536, 526, 3, 1166, 625 ЦК України просив суд стягнути з відповідача помилково перераховані грошові кошти у сумі 107944,00 грн., 3% річних - 3344,79 грн., інфляційні втрати - 13147,90 грн., пеню 16632,25 грн. та моральну шкоду 5000,00 грн.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 20 жовтня 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 107944,00 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1079,44 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Судові витрати покласти на позивача.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що висновок суду про те, що вона ніколи не отримувала від позивача грошові кошти саме в сумі 107 944 грн. вказана сума значно перевищує кошти, які їй надходили від позивача та які вона в повному обсязі передала позивачу.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, тому рішення суду переглядається в частині задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителя.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Встановлено, що ОСОБА_4 у період з 27.03.2016р. по 30.04.2016р. на картковий рахунок відповідача ОСОБА_3 НОМЕР_1, відкритий в ПАТ КБ «Приватбанк» були перераховані грошові кошти в загальному розмірі 107994,00 грн., а саме: 27.03.2016р. - 7984,00 грн.; 02.04.2016р. - 7984,00 грн.; 04.04.2016р. - 3992,00 грн.; 05.04.2016р. - 7984,00 грн.; 09.04.2016р. - 20000,00 грн.; 25.04.2016р. - 8000,00 грн.; 26.04.2016р. - 12000,00 грн.; 30.04.2016р. - 20000,00 грн.; 19.04.2016р. - 20000,00 грн. Перерахування і надходження грошових коштів підтверджується наданими суду копіями квитанцій, платіжних доручень (а.с.9,13-17), випискою банку по особовому рахунку відповідача (а.с.59-60) і не заперечувалося відповідачем в судовому засіданні.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що між сторонами не існувало ніяких грошових або інших договірних зобов'язань. Надходження грошових коштів на картковий рахунок відповідача ОСОБА_3 від позивача ОСОБА_4 не заперечувалося в суді першої інстанції і підтверджується письмовими доказами.

Відповідно до ст..ст 12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.ст. 77-78 ЦПК України докази мають бути належними і допустимими. Підстави звільнення від доказування визначені у ст.82 цього кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доводи скаржника, що отримані нею грошові кошти вона повернула позивачу, однак жодних належних і допустимих доказів на підтвердження цього суду не надала.

Згідно зі ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним правочином;

2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Колегія суддів погоджується с висновком суду першої інстанції, що відповідач безпідставно набула грошові кошти відповідача у сумі 107 944,00 грн. без достатньої правової підстави. А відтак, зобов'язана повернути їх позивачу.

З огляду на наведене вбачається, що суд з дотриманням вимог ст. ст. 89,263 ЦПК України дана належна оцінка доказам по справі, вірно встановлений характер спірних правовідносин і обґрунтовано зроблено висновок про наявність правових підстав для задоволення позову.

На підставі вищенаведеного,судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права,які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Наведені скаржником в апеляційній скарзі доводи не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення скаржником норм процесуального закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які могли б призвести до скасування судового рішення, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 20 жовтня 2017 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 04 квітня 2018 року.

Головуючий:

Судді: