Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" лютого 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.,

при секретарі - Чуб Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві, цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Моторне (транспортне) страхове бюро України, звернулося до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом в якому просить суд: стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України кошти в розмірі понесених витрат в сумі 25 188 гривень 61 копійка, витрати за послуги аварійного комісара в розмірі 572 гривні 20 копійок та судовий збір в розмірі 1 600 гривень 00 копійок.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 26 грудня 2015 року близько 18 години 50 хвилин на проспекті Оболонському в м. Києві з вини відповідача ОСОБА_1, який керував автомобілем «Рено», д.н.з. НОМЕР_1, сталася дорожньо-транспортна пригода. На дату скоєння цієї пригоди водій ОСОБА_1 не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, про що свідчить відсутність інформації щодо страхування даного транспортного засобу в Єдиній централізованій базі даних МТСБУ. Вина відповідача підтверджується постановою Оболонського районного суду м. Києва від 11 березня 2016 року. Так, в результаті вищевказаної пригоди був пошкоджений автомобіль НОМЕР_2, що належить ОСОБА_2 та за кермом якого знаходився водій ОСОБА_3, цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в ПАТ «СГ «ТАС» згідно полісу № АЕ/5521060, строк дії якого з 01 грудня 2015 року по 30 листопада 2016 року. Згідно Звіту № 16/01-А10 від 19 січня 2016 року, складеного спеціалістом ТОВ «Незалежної експертної компанії», розмір завданих збитків, визначений згідно ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», склав суму 25 188 гривень 61 копійка. Таким чином, розмір регламентної виплати склав 25 188 гривень 61 копійка. У зв'язку з залученням аварійного комісара відповідно до положень ст. 40 цього Закону, МТСБУ понесло витрати в розмірі 572 гривні 20 копійок, що підтверджується платіжним дорученням. 30 грудня 2015 року потерпілий повідомив про страховий випадок та 01 квітня 2016 року з метою отримання відшкодування звернувся в МТСБУ. Так, зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. Договірних зобов'язань між МТСБУ, потерпілою особою та відповідачем не виникало. У зв'язку з настанням події, передбаченої п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону, МТСБУ 29 квітня 2016 року перерахувало потерпілому суму страхового відшкодування в розмірі 25 188 гривень 61 копійка., що підтверджується наказом та платіжним дорученням. Оскільки МТСБУ відповідно до Закону здійснило відшкодування шкоди за водія транспортного засобу, який спричинив ДТП і не мав договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, просить відшкодувати понесені ним витрати.

В судове засідання представник позивача не з`явився, подала до суду заяву, в якій просила справу розглянути у відсутність представника позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, позов визнає, проти його задоволення не заперечує.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін.

Згідно ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 26 грудня 2015 року о 18 годині 50 хвилин на пр. Оболонському в м. Києві між автомобілем «Рено», д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобілем НОМЕР_2 сталася дорожньо-транспортна пригода, що призвела до пошкодження обох транспортних засобів.

Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 11 березня 2016 року, ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 340 гривень (а.с. 10).

На даний час постанова Оболонського районного суду м. Києва від 11 березня 2016 року не скасована та набрала законної сили.

За нормою частини четвертої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Частиною шостою цієї ж статті визначено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль НОМЕР_2 належить на праві приватної власності ОСОБА_2 (а.с. 9).

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «ЗАЗ», д.н.з. НОМЕР_3 була застрахована у ПАТ «СГ «ТАС» відповідно до полісу № АЕ/5521060 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, зі строком дії з 01 грудня 2015 року по 30 листопада 2016 року включно (а.с. 11).

При цьому, згідно даних Центральної бази даних МТСБУ, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Рено», д.н.з. НОМЕР_1 станом на 26 грудня 2015 року застрахована не була.

30 грудня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, що мала місце 26 грудня 2015 року о 18 годині 50 хвилин на пр-ту Оболонському в м. Києві (а.с. 7).

Відповідно до Звіту № 16/01-А10 про оцінку вартості відновлювального ремонту автомобіля ЗАЗ VIDA, реєстраційний номер НОМЕР_3 внаслідок пошкодження транспортного засобу у ДТП від 19 січня 2016 року, складеного ТОВ «Незалежна експертна компанія», вартість відновлювального ремонту автомобіля ЗАЗ VIDA з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу, реєстраційний номер НОМЕР_3 внаслідок пошкодження транспортного засобу у ДТП становить 25 188,61 гривень без урахування ПДВ, та 30 226,33 гривень з ПДВ (а.с. 12-15).

01 квітня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до позивача із заявою про відшкодування оціненої шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди на підставі ст. 35 та п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (а.с. 8).

В подальшому, 28 квітня 2016 року позивачем на рахунок ОСОБА_2 на підставі наказу № 3417 від 28 квітня 2016 року про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, було сплачено суму страхового відшкодування у розмірі 25 188,61 гривень, що підтверджується платіжним дорученням № 341/рв від 28 квітня 2016 року (а.с. 21).

Додатково, позивачем були понесені витрати на послуги аварійного комісара на загальну суму 572,20 гривень, що підтверджується платіжним дорученням № 0000014рв від 09 березня 2016 року та підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання та створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 41 п. 1. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Судом достовірно встановлено, що на момент дорожньо-транспортної пригоди відповідач ОСОБА_1 не мав договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Статтею 1191 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у повній мірі виплаченого відшкодування.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 Цивільного процесуального кодексу України, відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням викладеного, оцінивши зібрані у справі докази, враховуючи визнання позову з боку відповідача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача по стягненню з відповідача на користь позивача страхового відшкодування в сумі 25 188 гривень 61 копійка та витрат за послуги аварійного комісара у розмірі 572 гривні 20 копійок є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Аналізуючи вищевикладене, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування.

В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 1 600 гривень 00 копійок.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 22, 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 1166, 1187, 1191 Цивільного кодексу України, ст.ст. 2, 10, 49, 76, 77-81, 82, 89, 209, 210, 223, 247, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (МФО 322313, ідентифікаційний код 21647131, місцезнаходження: м. Київ, Русанівський бульвар, буд. 8) кошти в розмірі понесених витрат у розмірі 25 188 гривень 61 копійка, витрати за послуги аварійного комісара у розмірі 572 гривні 20 копійок та судовий збір у розмірі 1 600 гривень 00 копійок, а всього 27 360 (двадцять сім тисяч триста шістдесят) гривень 81 (вісімдесят одна) копійка.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: