Постанова

Іменем України

08 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 756/11450/15-ц

провадження № 61-13325св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Антоненко Н.О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Управ-Дом»,

відповідач - ОСОБА_4,

представник відповідача - адвокат ОСОБА_5,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_4 на заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 04 квітня 2016 року у складі судді Кричиної А. В. та на рішення Апеляційного суду міста Києва від 13 вересня 2017 року у складі суддів: Панченка М. М., Слюсар Т. А., Волошиної В. М.,

ВСТАНОВИВ :

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У вересні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «Управ-Дом» (далі - ТОВ «Управ-Дом») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4, у якому просило стягнути з відповідача на його користь 31 414,52 грн заборгованості з вересня 2012 року по червень 2015 року, що складається з вартості обслуговування по 10 494,79 грн за кожне з двох машиномісць, трьох процентів річних в розмірі 916,68 грн та інфляційних втрат у сумі 9 508,26 грн, що утворилася у зв'язку з затримкою виконання зобов'язання за надані послуги з обслуговування двох машиномісць НОМЕР_1 та № НОМЕР_2, що знаходяться у підземному автопаркінгу по АДРЕСА_1 у м. Києві та на праві власності належать відповідачу.

Посилаючись на те, що на підставі договору, укладеного з ТОВ «Обіо» - балансоутримувачем будинку, ТОВ «Управ-Дом» є управителем та забезпечує належне виконання утримання підземного автопаркінгу, здійснює витрати на охорону, прибирання території автопаркінгу та прилеглої території, технічне обслуговування, а позивач відмовляється оплачувати надані їй послуги з обслуговування двох машиномісць та ухиляється від укладення договору, просило задовольнити позовні вимоги.

Заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 04 квітня 2016 року позовні вимоги ТОВ «Управ-Дом» задоволено, стягнуто з ОСОБА_4 на користь позивача 20 989, 59 грн заборгованості за послуги з обслуговування машиномісць НОМЕР_1, НОМЕР_2 у підземному автопаркінгу по АДРЕСА_1 у м. Києві, 9508,26 грн інфляційних втрат, 916,68 грн трьох процентів річних з вересня 2012 року по червень 2015 року та 243,60 грн судового збору.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за послуги з обслуговування машиномісць у піземному автопаркінгу є обгрунтованими, оскільки підтверджені належними та допустими доказами.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 13 вересня 2017 року заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 04 квітня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимог ТОВ «Управ-Дом» задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_4 на користь позивача витрати, понесені на обслуговування машиномісць НОМЕР_1, НОМЕР_2 у підземному автопаркінгу по АДРЕСА_1 у м. Києві в сумі 14 101,02 грн, в іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з відповідача на користь позивача 243 грн сплаченого судового збору.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що позивач частково підтвердив свої позовні вимоги, надавши суду належні та допустимі докази обслуговування підземного автопаркінгу, в тому числі й двох машиномісць, які належать на праві власності відповідачу, та понесених ним реальних витрат з охорони, забезпечення належного технічного, протипожежного і санітарного стану автопаркінгу.

У вересні 2017 року ОСОБА_4 звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою на заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 04 квітня 2016 року та на рішення Апеляційного суду міста Києва від 13 вересня 2017 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ТОВ «Управ-Дом». Касаційна скарга мотивована тим, що рішення судів першої та апеляційної інстанції є незаконними та необгрунтованими, оскільки ухваленні з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 жовтня 2017 рокувідкрито касаційне провадження у даній справі та витребувано з Оболонського районного суду м. Києва зазначену справу.

21 листопада 2017 року зазначена справа надійшла до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

23 листопада 2017 року від ТОВ «Управ-Дом» надійшли заперечення на касаційну скаргу ОСОБА_4 на заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 04 квітня 2016 року та на рішення Апеляційного суду міста Києва від 13 вересня 2017 року, які мотивовані тим, що касаційна скарга є необгрунтованою та безпідставною, оскільки викладені в ній доводи не відповідають встановленим обставинам справи.

19 березня 2018 року зазначена справа надійшла до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Згідно із положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суди встановили, що на підставі свідоцтв про право власності від 08 листопада 2012 року, виданих Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації, ОСОБА_4 є власником двох машиномісць НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 у підземному автопаркінгу по АДРЕСА_1 у м. Києві.

ТОВ «Управ-Дом» на підставі договору від 14 квітня 2010 року, укладеного з ТОВ «Обіо» - балансоутримаувачем будинку АДРЕСА_1 у м. Києві, є управителем та здійснює забезпечення належної експлуатації, постачання комунальних послуг, технічного обслуговування, виконання поточного ремонту житлового комплексу, його інженерного обладнання, належного санітарно-технічного стану прибудинкової території, збирання квартирної плати, плати за частку у спільних витратах по утриманню будинку, плати за комунальні послуги від мешканців, орендарів, власників нежитлових приміщень, та інші послуги.

Відповідач не укладала з позивачем договір на обслуговування належних їй машиномісць НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 у підземному автопаркінгу по АДРЕСА_1 у м. Києві.

Сам по собі факт відсутності договору на обслуговування машиномісць у підземному автопаркінгу будинку, що складає єдиний майновий комплекс, не звільняє ОСОБА_4 як власника двох машиномісць від зобов'язання нести витрати по утриманню автопаркінгу в цілому.

Порядком формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2011 року №869, визначено розмір та порядок формування тарифів на послуги з утримання будинків та споруд та прибудинкових територій. Цим Порядком встановлено, що вартість інших послуг (утримання служб консьєржів, вбудованих паркінгів, установлення і утримання пристроїв замково-переговорного зв»язку тощо) сплачується понад розмір плати за послуги на підставі договорів, укладених між власниками житлових будинків (гуртожитків), власниками (наймачами) квартир (житлових приміщень у гуртожитку), власниками нежитлових приміщень у житловому будинку (гуртожитку) та відповідними надавачами послуг.

Виходячи з вищенаведеного, питання оплати за надані послуги з обслуговування належних громадянам автопаркінгів (машиномісць), які входять до цілісного майнового комплексу в житловому будинку, здійснюється на договірній основі між власником машиномісця та обслуговуючою організацією.

Задовольняючи позовні вимоги ТОВ «Управ-Дом», суд першої інстанції вважав їх обґрунтованими, а суму заборгованості за обслуговування машиномісць, яку позивач просив стягнути з відповідача, - підтвердженою належними та допустимими доказами.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позовних вимог, виходив із того, що позивач на підтвердження понесених на обслуговування двох машиномісць, що належать відповідачу, із урахуванням відсутності договірних відносин між сторонами, надав суду належні та допустимі докази реального понесення цих витрат на обслуговування автопаркінгу за період з вересня 2012 року по січень 2015 року на суму 1 367 798, 86 грн.

Враховуючи, що кількість машиномісць у підземному автопаркінгу по АДРЕСА_1 у м. Києві становить 194, а відповідачу належить два машиномісця НОМЕР_1 та НОМЕР_2, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 14 101,02 грн із розрахунку: 1 367 798,86 грн : 194 х 2 = 14 101,02 грн.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції, встановивши фактичні обставини справи на підставі наданих сторонами доказів, дійшов обгрунтованого висновку, що реально понесені позивачем витрати на обслуговування автопаркінгу за період з вересня 2012 року по січень 2015 року, що підлягають стягненню з відповідача, становлять 14 101,02 грн.

Правильним є висновок апеляційного суду про те, що позовні вимоги про фактичне понесення інших витрат, зокрема, на зарплату електрика, сантехніка та прибиральниці автопаркінгу тощо не підлягають задоволенню в зв'язку з їх недоведеністю.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді даної справи неправильно застосовані норми матеріального права чи порушені норми процесуального права, оскільки ґрунтуються на переоцінці доказів, які були досліджені та оцінені судами з додержанням норм процесуального права, що виходить за межі компетенції касаційного суду.

Інші доводи касаційної скарги не містять у собі посилань на обставини чи докази, якими спростовуються встановлені судом обставини.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення апеляційної інстанції - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду міста Києва від 13 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

В. І. Крат