Справа № 589/1088/18
Провадження № 2-о/589/105/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2018 року Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:

Головуючого судді Євдокімової О.П.

Присяжних: ОСОБА_1, ОСОБА_2

за участю секретаря судового засідання Юрочко Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в Шосткинському міськрайонному суді заяву КЛПЗ СОР «Шосткинський міжрайонний протитуберкульозний диспансер», заінтересована особа ОСОБА_3, про обовязкову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу.

ВСТАНОВИВ:

КЛПЗ СОР «Шосткинський міжрайонний протитуберкульозний диспансер», звернувся до суду з заявою про обовязкову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу ОСОБА_3.

Заявник свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_3, хворіє на туберкульоз та несе загрозу розповсюдження вказаної хвороби в звязку з чим підлягає обовязковій госпіталізації для стаціонарного лікування , але добровільно проходити курс лікування хворий відмовляється в звязку з чим його слід лікувати примусово, тому просять задовольнити заяву.

В судовому засіданні представник ліквального закладу заяву підтримала та просила задовольнити її.

Суд заслухавши учасників судового засідання , розглянувши матеріали заяви приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав .

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» у разі, якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих.

Відповідно до ч. 2 ст. 28 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» особи, хворі на особливо небезпечні інфекційні хвороби, в разі відмови від госпіталізації підлягають примусовому стаціонарному лікуванню.

Відповідно до ч. 2 ст. 346 Цивільного процесуального кодексу України, рішення про задоволення заяви, зазначеної у частині першій цієї статті, є підставою для примусової госпіталізації або подальшого лікування особи в протитуберкульозному закладі на встановлений законом строк.

Статтею 11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» визначено, що примусова госпіталізація осіб, щодо яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється на строк до трьох місяців. Рішення про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу чи про продовження строку примусової госпіталізації хворих на заразні форми туберкульозу приймається судом за місцем виявлення зазначених хворих або за місцезнаходженням протитуберкульозного закладу та підлягає негайному виконанню. Органи внутрішніх справ за зверненням керівника протитуберкульозного закладу надають у межах своїх повноважень допомогу у забезпеченні виконання рішення суду.

Так судом встановлено, що станом на 16.03.18 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає за адресою: м.Шостка, вул. Сумська,б 5,знаходиться на диспансерному обліку в Шосткинському міжрайонному протитуберкульозному закладі з діагнозом: Вперше діагностований туберкульоз обох легень 27.02.18 (дисемінований). Деструкція (+), Мікобактерії тубер¬кульозу (+), Мікроскопічно (+), Молекулярно-генетично (+), Резистентність до Рифампі- цину (-), Культурально (+), Резистентність (0), Гістологія (0), Категорія 1, Когорта1(2018).(а.с. 7,5)

З висновку ЛКК вбачається, що ОСОБА_3, хворіє на активну форму туберкульозу і є постійним джерелом розповсюдження хвороби, потребує інтенсивної фази лікування в умовах в стаціонару. (а.с. 6)

Дана легенева форма туберкульозу та являється бактеріовиділювачем, що складає загрозу для сімї та оточуючого населення, потребує негайного протитуберкульозного лікування в умовах стаціонару, у звязку з погіршенням загального стану здоровя, негативною клініко-рентгенологічною картиною, виявленням бактеріовиділення та поганими показниками обстежень (а.с.7).

Хворий злісно ухиляється від стаціонарного лікування, з медичним персоналом веде себе агресивно. На неодноразові виклики медичних працівників в диспансерне відділення не зявляється. Шосткинський міжрайонний протитуберкульозний диспансер виділяв санітарний транспорт для транспортування хворого для стаціонарного лікування в заклад, але хворий від госпіталізації відмовився. ОСОБА_4 неодноразово був попереджений та ознайомлений з усіма наслідками нелікування. 09.03.2018р. хворому розпочато лікування амбулаторно під контролем патронажної медсестри, але пацієнт є постійним джерелом туберкульозу серед населення та своїх дітей.(а.с.3,4)

Таким чином, оскільки ОСОБА_4 страждає заразною формою туберкульозу, є постійним джерелом розповсюдження туберкульозу серед населення, не бажає добровільно пройти курс лікування, суд вважає за необхідне заяву задовольнити та госпіталізувати в примусовому порядку хворого ОСОБА_4 до протитуберкульозного закладу.

Керуючись ст.ст. 293, 345, 346 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз», ст. 28 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», суд

ВИРІШИВ:

Заяву КЛПЗ СОР «Шосткинський міжрайонний протитуберкульозний диспансер»- задовольнити.

Госпіталізувати у примусовому порядку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає за адресою: м.Шостка, вул. Сумська,б 5, до КЛПЗ СОР «Шосткинського міжрайонного протитуберкульозного диспансеру» строком на три місяці, починаючи з дня фактичної госпіталізації.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Сумської області через Шосткинський міськрайонний суд.

Копію рішення направити для виконання Шосткинському ВП ГУНП в Сумській області.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду

Сумської області ОСОБА_5

Присяжні: ОСОБА_2

ОСОБА_1