АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/568/18 Головуючий 1 інст. - Єжов В.А.
Справа № 646/2056/16-ц Доповідач - Кісь П.В.
Категорія: спори про право власності
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2018 року Апеляційний суд Харківської області у складі колегії суддів:

головуючого судді - Кіся П.В.,

суддів: - Бровченка І.О.

- Кружиліної О.А.

за участю секретаря - Пузікової Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 02 листопада 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Харківської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно, -

ВСТАНОВИВ:

15.02.2016 року ОСОБА_3 звернулася з позовом до Харківської міської ради (далі по тексту - ХМР) в якому просила визнати право власності на квартиру АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що відповідно до договору купівлі-продажу від 02.07.2007 року, їй на праві власності належить зазначена квартира. В цій квартирі вона зареєстрована та проживає зі своєю донькою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Проте, в 2015 році в неї були викрадені договір купівлі-продажу та паспорт. За цим фактом порушено кримінальне провадження. Люди, які вкрали документи вносять змінені данні про власника квартири. В матеріалах справи по оформленню договору купівлі-продажу квартири, які знаходяться у приватного нотаріуса Попрас Ю.В., змінений номер її паспорту. Крім того, договір купівлі-продажу вона оформлювала у іншого нотаріуса.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 02 листопада 2017 року у задоволені позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Вважає рішення суду необґрунтованим та таким, що постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також невідповідності висновків суду обставинам справи.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки доводам позовної заяви, оскільки наявні у приватного нотаріуса Попрас Ю.В. документи не містять повних даних, а саме у нотаріальній справі містяться інші паспортні дані ніж ті, які були у позивача на той час і таким чином, на думку апелянта, це інший договір.

Крім того, незнайомі особи загрожують апелянту та її донці і вона вважає, що вони мають наміри заволодіти її квартирою. Також, примірник договору купівлі-продажу кварти був втрачений апелянтом, а тому не має можливості підтвердити право власності.

Будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, позивач ОСОБА_3 повторно не з'явилася в судове засідання апеляційного суду, повторно телефонограмою просила відкласти розгляд справи, не повідомляючи підстави відкладення та поважність причин.

З огляду на викладене, враховуючи наявність у справі письмово викладених ОСОБА_3 в її апеляційній скарзі вимог та їх обґрунтування, зважуючи на приписи ст.ст.371, 372 ЦПК України, апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про відсутність передбачених законом підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 доказів на підтвердження порушення, невизнання або оспорювання відповідачем та іншими особами її права власності на спірну квартиру, як того вимагають положення ЦПК України, позивачем не надано.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки суд ухвалив рішення у відповідності із законом на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст.ст. 10, 11 ЦПК України (в редакції на час розгляду і вирішення справи судом першої інстанції) цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

З наявних в матеріалах справи письмових доказів вбачається, що 02.07.2007 року між ОСОБА_6 (продавець) та ОСОБА_3 (покупець) було укладено договір купівлі-продажу.

Пунктом 1 договору купівлі-продажу від 02.07.2007 року передбачено, що «ПРОДАВЕЦЬ» передала, а «ПОКУПЕЦЬ» прийняла у власність квартиру АДРЕСА_1. (а.с. 90).

Тобто, ОСОБА_3 у передбаченому законом порядку набула права власності, яке ніхто не оспорює.

Крім того, 08 липня 2017 року ОСОБА_3 отримала у приватного нотаріуса Попрас Ю.В. дублікат договору купівлі-продажу від 02.07.2007 року, що має силу оригіналу. Цей договір зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 10 липня 2017 року державним реєстратором, відповідно до нього право власності на спірну квартиру зареєстроване за позивачем ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 02 липня 2007 року. (а.с. 45-47)

Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Держава не втручається у здійснення власником права власності.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. (ст.328 ЦК України).

Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Проте, якщо права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, то право власності у набувача виникає з дня такої реєстрації відповідно до закону (стаття 334 ЦК) та з урахуванням положення про дію закону в часі на момент виникнення спірних правовідносин (стаття 5 ЦК).

Розглядаючи справу за позовом ОСОБА_3, суд забезпечив сторонам рівні можливості в реалізації їх процесуальних права та обов'язків, в тому числі і щодо подання ними доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості, розглянув справу в межах заявлених ОСОБА_3 вимог і на підставі доказів сторін, та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 1 ст.3 ЦПК України (в редакції, яка діяла на час звернення ОСОБА_3 до суду з позовом та вирішення справи) передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до положень ст.60 ЦПК України (в редакції на час розгляду справи судом) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилається на те, що суд першої інстанції не надав належної оцінки доводам позовної заяви, оскільки наявні у приватного нотаріуса Попрас Ю.В. документи не містять повних даних, а саме у нотаріальній справі містяться інші паспортні дані ніж ті які були у позивача на той час і таким чином, на думку апелянта це інший договір.

Колегія суддів відхиляє ці доводи, оскільки ОСОБА_3 не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження даних фактів.

Відповідно до дублікату договору купівлі-продажу від 02.07.2007, що має силу оригіналу, який зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 10 липня 2017 року державним реєстратором ОСОБА_3 зазначена як одноособовий власник спірної квартири. (а.с. 45-47)

При цьому матеріали справи не містять будь-яких доказів порушення, невизнання або оспорювання відповідачем права власності позивача.

Посилання ОСОБА_3 на намагання невідомими особами позбавити її права власності на квартиру шляхом внесення змін до паспортних та інших реєстраційних даних є лише її припущеннями, які не свідчить про наявність передбачених законом підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

Оскільки рішення суду постановлені з дотриманням норм матеріального і процесуального права, то апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду залишенню без змін.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 27.12.2017 року ОСОБА_3 відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги до ухвалення судового рішення у справі апеляційною інстанцією, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з ОСОБА_3 на користь держави.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України (в редакції закону №2147- V 111 від 03.10.2017 р.), апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 02 листопада 2017 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП - НОМЕР_1) на користь Держави судовий збіру зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 3055 грн. 25 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 27 лютого 2018 року.

Головуючий - П.В. Кісь

Судді: І.О. Бровченко

О.А. Кружиліна