КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа№ 22-ц/824/1546/2018 Головуючий у 1-й інстанції - Кондратенко О.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

05 листопада 2018 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого- Чобіток А.О.

суддів - Немировської О.В.,Ящук Т.І.

секретар - Казанник М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 29 червня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання недійсним кредитного договору та договору іпотеки,-

у с т а н о в и в:

У квітні 2018 року позивач пред'явив позов до відповідача, у якому просив: визнати недійсним кредитний договір № 10-29/7762, укладений 04 липня 2008 року між АКБСР «Укрсоцбанк» та ним; визнати недійсним договір іпотеки, укладений 04 липня 2008 року між АКБСР «Укрсоцбанк» та ним, предметом якого є квартира АДРЕСА_1.

27 червня 2018 року ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову шляхом заборони ПАТ «Укрсоцбанк» звертати стягнення у позасудовому порядку на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених зобов'язань у порядку, установленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку» на підставі п.4.5.3. ст. 4 оскаржуваного іпотечного договору № 10-29/2738 від 04 липня 2008 року та/або шляхом продажу предмета іпотеки від свого імені будь-якій особі - покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому ст.38 Закону України «Про іпотеку» на підставі 4.5.4. статті 4 оскаржуваного іпотечного договору № 10-29/2738 від 04 липня 2008 року до вирішення справи по суті.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києві від 29 липня 2018 року в задоволенні заяви відмовлено.

Не погодившись з вищевказаною ухвалою суду, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою задовольнити заяву про забезпечення позову. Уважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм матеріального права, а висновки суду є такими, що не відповідають обставинами справи .

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, заявник зазначає, що виконання відповідачем умов оспорюваного іпотечного договору в частині позасудового врегулювання спору по зверненню стягнення на предмет іпотеки, призведе до незворотних наслідків, за яких буде завдано шкоди законним правам та охоронюваним інтересам сторонам по справі. Вказує, що ст. 17 Закону України «Про іпотеку»передбачено таку підставу припинення іпотеки як визнання недійсним іпотечного договору. На думку позивача, посилання суду на порушення вказаною заявою вимог Закону України «Про іпотеку» щодо звернення стягнення у позасудовому порядку на предмет іпотеки, є безпідставними, оскільки оскаржується сам договір іпотеки.

Уважає, що невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до ускладнення виконання рішення суду, унаслідок чого порушується право на доступ до правосуддя відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Перевіривши відповідність оскаржуваної ухвали нормам процесуального права, заслухавши представника позивача, суд апеляційної інстанції приходить до наступного.

Установлено, що в квітні 2018 року ОСОБА_1 пред'явив позов до відповідача, у якому просив визнати недійсним кредитний договір № 10-29/7762, укладений ним 04 липня 2008 року та АКБСР «Укрсоцбанк», за яким він отримав кошти в розмірі 131750 доларів США, а також визнати недійсним договір іпотеки, укладений 04 липня 2008 року між АКБСР «Укрсоцбанк» та ним, у забезпечення виконання кредитного договору № 10-29/7762, предметом якого є квартира АДРЕСА_1.

Підставою визнання указаних правочинів недійсними, ОСОБА_1 зазначав порушення відповідачем при їх укладенні Закону України «Про захист прав споживачів».

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до Постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення у вказаний ним спосіб, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено та не надано доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду та існує реальна загроза утруднення виконання можливого рішення суду, указавши при цьому, що вказаний заявником спосіб забезпечення позову суперечить вимогам Закону України «Про іпотеку».

Суд апеляційної інстанції вважає такий висновок суду відповідним нормам процесуального права, зокрема ст.ст. 149, 150 ЦПК України, а також роз'ясненням , викладеним у Постанові № 9 Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову».

Аргументи апеляційної скарги на увагу не заслуговують, оскільки обраний позивачем спосіб забезпечення позову не відповідає заявленим вимогам у даній справі, та не вказує на те, що його неприйняття унеможливить або утруднить виконання можливого рішення суду в даній справі.

Керуючись ст.ст. 268, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 29 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: А.О. Чобіток

Судді: О.В. Немировська

Т.І. Ящук