Єдиний унікальний номер 233/3750/17 Номер провадження 22-ц/804/373/18
Номер провадження 22-ц/804/373/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2018 року Донецький апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Халаджи О. В.

суддів: Біляєвої О. М.,Папоян В. В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у письмовому провадженні в м. Бахмут цивільну справу № 233/3750/17, за апеляційною скаргою Костянтинівського Державного науково-виробничого підприємства «Кварсит» на рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 21 серпня 2018 року у цивільній справі за позовом Костянтинівського Державного науково-виробничого підприємства «Кварсит» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості (суддя Малінов О.С. повний текст судового рішення виготовлено 31 серпня 2018 року),

В С Т А Н О В И В:

08 серпня 2017 року Костянтинівське державне науково-виробниче підприємство «Кварсит» (далі за текстом - КДНВП «Кварсит») звернулось до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що ОСОБА_3 перебувала із підприємством у трудових відносинах з 01.07.1998 року по 23.12.2014 року. Протягом квітня 2014 року - жовтня 2014 року підприємством із ОСОБА_3 було укладено договори на одержання товарів у кредит за якими відповідачка отримала товарно-матеріальних цінностей (будівельних матеріалів) на загальну суму 101212,07 грн. Згідно умов вищевказаних договорів із заробітної плати ОСОБА_3 було утримано лише 37430,59 грн. Станом на 10.12.2014 року її заборгованість перед КДНВП «Кварсит» складала 63781,48 грн. Згідно заяви ОСОБА_3 від 10.12.2014 року вона просила передати заборгованість по даним договорам її чоловіку ОСОБА_2, який згідно письмової заяви від 10.12.2014 року погодився прийняти заборгованість ОСОБА_3 з наступним погашенням цієї заборгованості з належних йому коштів. Станом на 01.12.2014 року борг КДНВП «Кварсит» перед ОСОБА_2 по заробітній платі складав 105220,18 грн. ОСОБА_2 звернувся до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області з позовом про стягнення заборгованості по заробітній платі. Згідно рішення суду від 01.08.2016 року було визнано правильним утримання із належної до сплати ОСОБА_2 суми коштів боргу ОСОБА_3 в розмірі 63781,48 грн. Але Апеляційний суд Донецької області у своєму рішенні від 13.12.2016 року рішення Костянтинівського міськрайонного суду скасував і зазначив, що відрахування вказаної суми із заробітної плати ОСОБА_2 є незаконним і ця сума підлягає стягненню на його користь з підприємства у повному обсязі. Станом на 01.07.2017 року грошові кошти у сумі 63781,48 грн. перераховані ОСОБА_2 у повному обсязі. Таким чином, позивач вважає, що ця сума є заборгованістю ОСОБА_3 перед КДНВП «Кварсит» і просить стягнути з ОСОБА_3 63781,48 грн., а також судові витрати.

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 21 серпня 2018 року у задоволені позову Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства «Кварсит» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовлено.

Рішення суду першої інстанції вмотивовано тим, що позивачем було пропущено строк позовної давності для звернення з позовом до суду.

Не погоджуючись із даним рішенням суду, в.о. директора КДНВП «Кварсит» Зінченко С.В., подав апеляційну скаргу, в якій він вказує, що рішення суду першої інстанції ухвалене судом першої інстанції із суттєвими порушеннями норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті, а тому потребує скасуванню. Зазначив, що відмовляючи позивачу у задоволені позовних вимог суд помилково дійшов до висновку, що пропущено строк позовної давності при подачі позову до суду. Також зазначив, що ОСОБА_2 працював на КДНВП «Кварсит» на посаді директора з 01.07.1998 р по 14.04.2014 р., а Малінов О.С. (головуючий по даній справі у суді першої інстанції) працював на даному підприємстві з 15.07.2005 р. по 28.04.2008 р на посаді юрисконсульта, у зв'язку з чим є підстави вважати дану обставину такою, що викликає сумнів в об'єктивності та неупередженості судді Малінова О.С. під час розгляду даної справи. Також вказує, на порушення судом першої інстанції строків розгляду даної справи.

Від представника відповідача ОСОБА_7 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він вказує, що ухвалою ВССУ від 20 вересня 2017 року (№ 233/7001/15-ц) вже визначено позицію до спірної суми 63781,48 грн, проте КНДВП «Кварсит» намагається стягнути той самий борг з ОСОБА_2 повторно. Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Костянтинівського міськрайонного суду від 21 серпня 2018 року без змін.

Відповідно до пункту 8 розділу ХШ Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-УШ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон № 2147УШ), що набув чинності 15 грудня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

На підставі Указу Президента України від 29.12.2017 року № 452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» та Указу Президента України від 28.09.2018 року № 297/2018 «Про переведення суддів» апеляційний суд Донецької області ліквідовано, утворено Донецькій апеляційний суд, юрисдикція якого поширюється на територію, на яку поширювалася юрисдикція ліквідованого суду, а суддів переведено на роботу на посадах суддів Донецького апеляційного суду, до якого також передаються цивільні справи та матеріали, кримінальні справи/провадження, справи про адміністративні правопорушення справи та матеріали ліквідованого суду.

08 жовтня 2018 року вказану цивільну справу передано до Донецького апеляційного суду.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено колегію суддів» суддя-доповідач Халаджи О.В., судді: Біляєва О.М., Папоян В.В.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 10 жовтня 2018 року справу прийнято до свого провадження.

Відповідно до частини 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою «Апеляційне провадження».

Згідно частини.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

В даній справі ціна позову становить, 63 781,48 грн., тобто менше ста розмірів прожиткового мінімуму.

За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13.ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.п.1, 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 перебувала із підприємством КДНВП «Кварсит» у трудових відносинах з 01.07.1998 року по 23.12.2014 року. Протягом квітня 2014 року - жовтня 2014 року підприємством із ОСОБА_3 було укладено договори на одержання товарів у кредит за якими відповідачка отримала товарно-матеріальних цінностей (будівельних матеріалів) на загальну суму 101212,07 грн. Згідно умов вищевказаних договорів із заробітної плати ОСОБА_3 було утримано лише 37430,59 грн. Станом на 10.12.2014 року її заборгованість перед КДНВП «Кварсит» складала 63781,48 грн. Згідно заяви ОСОБА_3 від 10.12.2014 року вона просила передати заборгованість по даним договорам її чоловіку ОСОБА_2, який згідно письмової заяви від 10.12.2014 року погодився прийняти заборгованість ОСОБА_3 з наступним погашенням цієї заборгованості з належних йому коштів (а.с.84-85).

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Сторонами повністю визнаються наведені вище обставини щодо наявності цивільно-правових правовідносин між ОСОБА_3 та КДНВП «Кварсит» з приводу отримання товарів у кредит, розміру заборгованості - 63781,48 грн., факту заміни боржника у зобов'язанні, тощо.

Таким чином, під час вирішення цієї справи суд керується виключно положеннями Цивільного кодексу України, а саме Глави 47 «Поняття зобов'язання. Сторони у зобов'язанні».

Так, відповідно до Договорів на одержання товарів у кредит, укладених ОСОБА_3 та КДНВП «Кварсит», визначено порядок розрахунку за одержані товари шляхом сплати із заробітної плати щомісячно рівними частинами. Також зазначено, що у випадку припинення трудового договору сума заборгованості сплачується у повному обсязі внесенням грошей у касу підприємства (а.с.13-20).

Відповідно до ст. 520 ЦК України Боржник у зобов'язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом. Така заміна відбулася 10 грудня 2014 року на підставі письмових заяв ОСОБА_3 та ОСОБА_2, які були прийняті та погоджені позивачем (а.с.84-85).

Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк позовної давності оскільки:

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 22 січня 2018 року було залучено до участі у справі за позовом Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства «Кварсит» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості в якості співвідповідача ОСОБА_2. (а.с.152).

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 18 липня 2018 року провадження в цивільній справі за позовною заявою Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства «Кварсит» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості в частині позовних вимог до ОСОБА_3 закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову в цій частині (а.с.192).

Проте судова колегія апеляційного суду з таким висновком суду першої інстанції погодитись не може.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 01.08.2016 року визначено борг Костянтинівського ДВНП «Кварсит» перед ОСОБА_2 по заробітній платі в розмірі 101 220,18 гривень.

У період 2014 року працівник Костянтинівського ДНВП «Квартит» ОСОБА_3 придбала товари та матеріали в рахунок заробітної плати, загальною вартістю 63 781,48 гривень та мала заборгованість перед підприємством в цій сумі.

Згідно копії заяви ОСОБА_3 на ім'я директора КДНВП «Кварсит», вона просила передати заборгованість по кредитах її чоловіку ОСОБА_2, який згідно копії заяви від 10.12.2014 року письмово погодився прийняти заборгованість ОСОБА_8 для погашення з належних йому коштів.

Відповідно до розрахункового листа за грудень 2014 року борг Костянтинівського ДНВП «Кварсит» перед ОСОБА_2 на кінець місяця складав 105 220,18 грн. - 63 781,48 (утримано борг) = 41 438,70 гривень (залишок по заробітній платі).

Вищезазначеним рішенням суду утримання із заробітної плати заборгованості ОСОБА_2 перед підприємство визнано правомірним.

Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 13.12.2016 року, вищезазначене утримання із заробітної плати ОСОБА_2 визнано незаконним та встановлено борг по заробітній платі у розмірі 63 781,48 грн.

Рішенням Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20.09.2017 року - рішення апеляційного суду Донецької області від 13.12. 2016 року в частині стягнення з КДНВП «Кварсит» на користь ОСОБА_2 заборгованості по заробітній платі в сумі 63 781,48 грн. скасовано, рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 01.08.2016 року в цій частині залишено в силі (а.с. 130 - 137).

З вищезазначених доказів, які додатковому доказуванню не підлягають, вбачається, що борг ОСОБА_2 перед КДНВП «Кварсит» на загальну суму 63 781, 48 гр. вже стягнутий з нього за рішенням суду, яке набрало законної сили, і оскільки подвійне стягнення цієї суми не можливо, то за таких обставин колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування рішення суду першої інстанції та відмову у задоволенні позову позивача в повному обсязі.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства «Кварсит» задовольнити частково.

Рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 21 серпня 2018 року скасувати.

В задоволенні позову Костянтинівського Державного науково-виробничого підприємства «Кварсит» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення виготовлено 16 листопада 2018 року.

Суддя-доповідач: О. В. Халаджи

Судді: О. М. Біляєва

В. В. Папоян