Ухвала

04 квітня 2018 року

м. Київ

справа № 336/5372/15-ц

провадження № 61-6929св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І. (суддя - доповідач), Коротуна В. М., Крата В.І.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_3,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Запорізької області від 06 жовтня 2016 року у складі колегії суддів: Савченко О. В., Кочеткової І. В., Маловічко С. В.,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 червня 2017 року справу № 336/5372/15-ц призначено до судового розгляду.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України справу № 336/5372/15-ц передано до Касаційного цивільного суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У серпні 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, у якому просило стягнути кредитну заборгованість у розмірі 5 626 грн 98 коп.

Позовна заява мотивована тим, що 11 серпня 2005 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір за умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 5 000 грн 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36 % річних за користування кредитом на суму залишку заборгованості, зі строком дії кредитного ліміту, що відповідає строку дії картки.

Укладення договору відповідач підтвердив підписаною ним заявою, яка разом з Умовами надання банківських послуг (далі - Умови), Правилами користування платіжною карткою і Тарифами становлять вказаний договір.

За умовами п. 5.6 Правил користування платіжною карткою ОСОБА_3 доручав списувати з будь-якого рахунка, відкритого на його ім'я в банку, зокрема з карткового рахунка, грошові кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення боргових зобов'язань.

Відповідач свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, станом на 30 червня 2015 року утворилась заборгованість у розмірі 5 626 грн 98 коп., у тому числі заборгованість за кредитом в сумі 1 494 грн 48 коп., заборгованості за відсотками за користування кредитом в сумі 3 388 грн 36 коп., 500 грн 00 коп. штрафу (фіксована частина), 244 грн 14 коп. - штраф (процентна складова), яку банк просив стягнути на свою користь.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16 травня 2016 року у складі судді Дацюк О. І. у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач не довів, що кредитний договір між сторонами укладався саме на тих Умовах, що додані до позовної заяви, і що наданий банком розрахунок заборгованості відповідає дійсності.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 06 жовтня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове, яким позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість, що виникла з серпня 2012 року, у сумі 3 853 грн 28 коп., з яких заборгованість за тілом кредиту - 215 грн 45 коп., заборгованість за відсотками - 2 978 грн 15 коп., штраф (фіксована частина та процентна складова) - 659 грн 68 коп., а також судові витрати зі сплати судового збору за подання позову та апеляційної скарги у сумі 350 грн. У задоволенні решти вимог відмовлено.

Апеляційний суд виходив із того, що останнє списання коштів на погашення кредиту відбулось відповідно до п. 5.6 Правил користування платіжною карткою у серпні 2012 року з отриманої відповідачем зарплатної картки 02 березня 2012 року. Строк дії зарплатної картки встановлено до січня 2013 року. Відповідно до наданого банком розрахунку заборгованість зі сплати щомісячних платежів з повернення тіла кредиту за період із серпня 2012 року до серпня 2015 року, в межах позовної давності, становить 215 грн 45 коп., зі сплати процентів за цей період - 2 978 грн 15 коп. Враховуючи порушення ОСОБА_3 щомісячних зобов'язань зі сплати процентів за фактичне користування кредитними коштами, також наявні підстави для стягнення суми фіксованого штрафу в розмірі 500 грн та 5 % від суми задоволеного позову, що становить 659 грн 68 коп.

У листопаді 2016 року ОСОБА_3 подав касаційну скаргу, у якій просив рішення апеляційного суду Запорізької області від 06 жовтня 2016 року скасувати та залишити в силі рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16 травня 2016 року.

Касаційна скарга мотивована тим, що він не підписував документа, яким надавалось розпорядження банку на списання належних йому грошових коштів з будь-якого карткового рахунка. Банк надав редакцію Умов, яка затверджена у 2009 році, а кредитний договір укладено у 2005 році. Позивач не довів, що договір укладався саме на доданих до позовної заяви Умовах, що саме такі Умови діяли, і що позивач був з ними ознайомлений. В апеляційній скарзі зазначено, що останній платіж здійснено 28 листопада 2008 року, проте особисто кошти на погашення заборгованості він не вносив, їх списував банк, зокрема з його зарплатної картки, а тому просив застосувати позовну давність.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

05 лютого 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Колегія суддів дійшла висновку, що наведені в касаційній скарзі доводи дають підстави для зупинення касаційного провадження у справі.

Ухвалою Верховного Суду від 23 січня 2018 року передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу № 444/9519/12-ц за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою ПАТ КБ «ПриватБанк» на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 березня 2016 року, оскільки колегія суддів вирішила відступити від висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду України (постанова Верховного Суду України від 29 грудня 2015 року у справі № 6-249цс15).

Вбачається, що оскаржуване судове рішення у даній справі та оскаржуване рішення, яке передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду, постановлені у подібних правовідносинах.

У пункті 10 частини першої статті 252 ЦПК України визначено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об'єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі.

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу, до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Оскільки справу № 444/9519/12-ц передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у справі № 336/5372/15-ц.

Керуючись пунктом 10 частини першої статті 252, пунктом 14 частини першої статті 253, статтею 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Зупинити касаційне провадження у справі № 336/5372/15-ц за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення кредитної заборгованості за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Запорізької області від 06 жовтня 2016 року до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 444/9519/12-ц.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська

СуддіН. О. Антоненко

В. І. Журавель В. М. Коротун

В. І. Крат