РІШЕННЯ

іменем України

"03" квітня 2018 р. 145/330/18

2/145/394/2018

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Ратушняка І. О.

за участі секретаря Тихої О.Н.

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій вказує, що вона з відповідачем ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі.

03 травня 2012 року рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області шлюб між ними було розірвано.

В шлюбі у них народилась донька, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

На даний час їхня донька проживає разом з нею та перебуває на її утриманні.

Відповідач як батько неповнолітньої доньки зобов'язаний утримувати її до досягнення повноліття, однак даного обов'язку він добровільно не виконує, згоди між ними щодо участі відповідача в утриманні дитини не досягнуто.

На даний час вона не працює, перебуває в декретній відпустці, отримує одноразову допомогу при народженні дитини в розмірі 860,00 грн.

Крім того, на її утриманні перебувають двоє неповнолітніх дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3

Відповідач по справі офіційно не працює, разом з тим є працездатним, інших утриманців у нього немає, відтак він спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання доньки ОСОБА_3.

Враховуючи теперішній рівень цін на продукти харчування, одяг та взуття, лікарські препарати.

Такий розмір аліментів не погіршить суттєво матеріального становища відповідача і є реальним для нього.

Просить стягувати з ОСОБА_2 на її користь на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі по 1000 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття, починаючи стягувати із дня звернення до суду із даним позовом.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, просить їх задоволити з підстав, викладених у заяві.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнав.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, враховуючи майновий стан сторін та інші обставини, що мають значення для вирішення справи, вважає за доцільне позов задоволити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.3 Конвенції "Про права дитини", схваленої резолюцією 44 сесії Генеральної Асамблей ООН від 20.11.89 N 44/25, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.91 N 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 даної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства» України та ст. 141 СК України, батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Розірвання шлюбу між батьками чи проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати свою неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Прожитковий мінімум для дітей віком від 6 років на даний час становить 1860 грн. на місяць (Закон України Про Державний бюджет України на 2018 рік від 07.12.2017 року N2246-VІІI).

Прожитковий мінімум визначається як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (Закон України від: 05.10.2000 року №2017-111 «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»).

В судовому засіданні встановлено, що 03 травня 2012 року рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області шлюб між сторонами було розірвано.

В шлюбі у них народилась донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується свідоцтвом про народження дитина.

Дитина проживає із позивачкою та знаходиться на її утриманні, що стверджується довідкою Гніванського КП "Гніваньводопостач" №300 від 31.01.2018 р.

Батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а відтак обоє з батьків зобов'язані спільно забезпечити отримання дітьми прожиткового мінімуму.

Позивачка ОСОБА_1 не працює, перебуває в декретній відпустці, крім доньки ОСОБА_3, на її утриманні перебувають двоє неповнолітніх дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 що стверджується довідкою Гніванське КП "Гніваньводопостач" №300 від 31.01.2018 р., актом обстеження матеріально-побутових умов проживання сім'ї від 23.01.2018 р.

Відповідач працездатний, фізично здоровий, інших утриманців немає, а тому спроможний надавати позивачці допомогу в утриманні своєї дитини. Доходи відповідача мінливі та нерегулярні, а відтак сплата аліментів у твердій грошовій сумі, в погодженому сторонами розмірі є обґрунтованою.

Згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачка від сплати судового збору у даній справі звільнена.

Відповідно до ст.141 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог суд присуджує судовий збір з відповідача з врахуванням мінімального розміру судового збору.

Керуючись ст. ст. 2, 3, 5, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 76-83, 89, 141, 200, 258, 263, 264, 265 ЦПК України, ст.ст. 180-182, 184 СК України, Законом України "Про судовий збір" №3674-VІ від 08.07.2011 р., Законом України Про охорону дитинства" від 26.04.2001 р.,

вирішив:

Позов задоволити.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в сумі 1000 (одна тисяча) гривень щомісячно, починаючи з 28 лютого 2017 року, до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в прибуток держави в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський районний суд протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення, тобто з 03 квітня 2018 р.

Суддя Ратушняк І. О.