Справа № 308/6158/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

12 листопада 2018 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Джуги С.Д.

суддів: Куштана Б.П., Собослоя Г.Г.

з участю секретаря судового засідання: Балаж Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31 січня 2018 року, ухваленого суддею Бедьо В.І., у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу,

встановив:

У червні 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось у суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості. Позов мотивує тим, що 10.10.2012 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг та у відповідності до такої отримала кредитні грошові кошти у розмірі 3162.11 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за кредитом у розмірі 27.60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за виконав у повному обсязі, а саме, надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Умовами і Правилами та в межах встановленого ліміту.

В порушення умов кредитного договору та законодавства України, відповідач свої зобов'язання не виконала та не здійснювала погашення заборгованості за кредитом у встановленому порядку, внаслідок чого, станом на 13.06.2017 року має заборгованість 39 527,29 грн., з яких: 3839,28 грн. - заборгованість за кредитом, 30 179,57 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3150 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1858,44 грн. - штраф процентна складова.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 31.01.2018 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 10.10.2012 року у розмірі 39 527,29 грн. та судові витрати у розмірі 1600 грн.

ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на дане рішення, в якій просить скасувати оскаржене рішення суду та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, вказує, що 10.10.2012 року позивачем відкрито кредитну картку універсальна №---9623 з кредитним лімітом 3000 грн., а на початку 2014 року оформлено додаткову кредитну картку Голд №----3472 без підписання жодних документів, з лімітом 3162 грн. Судом не досліджено кінцевий термін дії картки з яким пов'язується термін повернення кредиту та не встановлено наслідки пропуску такого строку. Зазначає, що в розрахунку заборгованості, який позивач додав до позовної заяви містяться розбіжності в сумі боргу, так як не зараховано внесені нею 800 грн. та не зменшено суму боргу на вказану суму, що судом не було взято до уваги. Також посилається на те, що 14.09.2014 року вона зверталася до позивача із заявою про закриття карток до вирішення спірних питань щодо належного зарахування внесених нею коштів, однак така заява залишилася без задоволення. Вважає, що діями та бездіяльністю позивача порушено її права, що судом не взято до уваги.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що така не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з п. 9 Перехідних положень ЦПК України (тут і надалі в редакції чинній з 15 грудня 2017 року) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 10.10.2012 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг та у відповідності до такої отримала кредитні грошові кошти у розмірі 3162.11 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за кредитом у розмірі 27.60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.(а.с.5-6)

За правилами ч. 2 ст. 638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. ст. 526, 530, 599 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у строк, встановлений у зобов'язанні. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати зобов'язання належним чином, а кредитор - прийняти виконання.

Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4. Умов та правил надання банківських послуг.

Як слідує з матеріалів справи за договором №б/н від 10.10.2012 року, ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 3162,11 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. За даним кредитним договором вона отримала картку терміном дії до 11/17(а.с.87-88).

Відповідач користувалася платіжною карткою, здійснювала розрахунки за товар та поповнювала таку картку.

Внаслідок неналежного виконання своїх зобов'язань за кредитним договором та у відповідності до розрахунку суми боргу наданого позивачем, у ОСОБА_1, станом на 13.06.2017 року наявна заборгованість 39 527,29 грн., з яких: 3839,28 грн. - заборгованість за кредитом, 30 179,57 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3150 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1858,44 грн. - штраф процентна складова. Дані обставини підтверджуються розрахунком заборгованості та наданою Банком розгорнутою випискою про рух коштів за договором (а.с.3-4,89-101).

Відповідно до ч. 2 ст. 1071 ЦК України грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

Згідно з п. 6.5 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті затверджено постановою Національного банку України від 21.01.2004 року №22, якщо кредитором за договором є банк, що обслуговує платника, то право цього банку на здійснення договірного списання передбачається в договорі банківського рахунку або іншому договорі про надання банківських послуг. Договір може містити інформацію, яка потрібна банку для списання ним коштів з рахунку платника.

При укладенні договору б/н від 10.10.2012 року ОСОБА_1 підтвердила свою згоду, що анкета-заява разом з «Тарифами», «Умовами» та правилами надання банківських послуг складають договір про надання банківських послуг.

Як вбачається з укладеного між сторонами кредитного договору, то таким передбачено сплату процентів за користування кредитом в розмірі 27,60% річних на суму залишку заборгованості за кредитом.

Також укладеним договором, зокрема п.1.1.3.2.3 «Умов та правил надання банківських послуг» передбачено право Банку змінювати розмір відсоткової ставки за кредитом за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п.1.1.3.1.9 «Умов та правил надання банківських послуг». Відповідно до п.1.1.2.3 зазначених Умов та правил до обов'язку позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам.

Як слідує з матеріалів справи, Банк змінював тарифи по процентній ставці за користування кредитом з 01.09.2014 року по 30.03.2015 року - 32,4% річних, з 01.04.2015 року по 13.06.2017 року - 42% річних.

Відповідно до п.1.1.2.4 «Умов та правил надання банківських послуг», у разі незгоди зі зміною Правил та/або «Тарифів Банку», позичальник зобов'язується звернутися в Банк для розірвання цього договору та погасити виниклу перед Банком заборгованість.

Однак, заяв чи претензій відповідача з приводу розірвання договору чи незгоди з умовами Банку, матеріали справи не містять, тобто, відповідач надала згоду на встановлення змінюваної процентної ставки та подальшу її зміну.

Наявна в матеріалах справи заява ОСОБА_1 від 19.09.2014 року, не може братися до уваги оскільки, стосується звернення останньої до ПАТ КБ «ПриватБанк» з вимогою про усунення розбіжностей щодо руху коштів по рахункам та не зарахування внесеної нею суми погашення боргу в розмірі 800 грн.

Відповідно до п. 2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою» банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», з розрахунку 360 календарних днів, якщо інше не передбачено п. 2.1.1.12.13.

Відповідно до п. 2.1.1.12.6.1 «Правил користування платіжною карткою» у разі виникнення прострочених зобов'язань на суму від 100 грн., враховуючи прострочені зобов'язання, передбачені п.п. 2.1.1.12.6.2, 2.1.1.12.8.1 Умов і правил Клієнт сплачує Банку пеню.

Відповідно до п. 2.1.1.7.6 «Правил користування платіжною карткою» при порушенні Клієнтом строків платежів по зобов'язанням, передбачених цим Договором, більше ніж на 30 днів Клієнт зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з врахуванням нарахованих і прострочених відсотків і комісії.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов до висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості з ОСОБА_1, в розмірі вказаному в розрахунку банку.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, оскільки він ґрунтується на нормах матеріального права, а розмір заборгованості підтверджується наданим розрахунком.

Твердження апелянта про не зарахування внесеної нею суми погашення заборгованості, в розмірі 800 грн., спростовується наданим позивачем розрахунком, з якого слідує, що такий зарахований 22.08.2014 року.

Посилання апелянта на те, що позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду з позовом, не може братися до уваги, оскільки останній платіж відповідачем було здійснено 22.08.2014 року, а з позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося 27.06.2017 року, тобто в межах строку позовної давності.

ОСОБА_1 не наведено інших доказів, які б слугували підставою для скасування рішення.

Згідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін як таке, що є законним та обґрунтованим.

Керуючись статями 367, 374, 375, 381, 382 і 384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 31 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 15 листопада 2018 року.

Головуючий:

Судді: