Постанова

Іменем України

21 березня 2018 року

м. Київ

справа № 760/4802/15-ц

провадження № 61-4766св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Мартєва С. Ю., Пророка В. В., Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2,

відповідач - ОСОБА_3,

третя особа - орган опіки та піклування Соломянської районної у м. Києві державної адміністрації,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 09 листопада 2015 року в складі судді Демидовської А. І. та рішення Апеляційного суду м. Києва від 21 квітня 2016 року в складі суддів: Прокопчук Н. О., Саліхова В. В., Музичко С. Г. та касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду м. Києва від 21 квітня 2016 року,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення»

ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У березні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа - орган опіки та піклування Соломянської районної у м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дітей, стягнення аліментів та встановлення способу участі батька у вихованні дітей.

Позовна заява ОСОБА_2 мотивована тим, що з 2006 року до листопада 2014 року сторони проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу та мають двох малолітніх дітей: доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. Позивач за первісним позовом проживає разом з дітьми та утримує їх. Відповідач за первісним позовом проживає окремо та частково надає матеріальну допомогу. В подальшому між сторонами виникли непорозуміння та суперечки щодо способу участі у вихованні дітей, а в березні 2015 року ОСОБА_3 без дозволу матері самовільно забрав ОСОБА_7 з дитячого садочка та повернув його лише через три тижні. ОСОБА_3 не бажає у добровільному порядку сплачувати аліменти на утримання дітей, хоча має таку можливість.

На підставі викладеного та з урахуванням уточнених позовних вимог ОСОБА_2 просила: визначити місце проживання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з матір'ю; визначити ОСОБА_3 час для зустрічі з дітьми кожної суботи з 10 год. 00 хв. до 12 год. 00 хв. в присутності матері; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на сина та доньку у розмірі 4 000 грн щомісяця до досягнення дітьми повноліття.

У серпні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2, третя особа - орган опіки та піклування Соломянської районної у м. Києві державної адміністрації, про встановлення способу участі батька у вихованні дітей.

Позовна заява ОСОБА_3 мотивована тим, що з 2006 року до листопада 2014 року сторони проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу та мають двох малолітніх дітей: доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_3 намагається брати участь у спілкуванні та вихованні дітей, проте ОСОБА_2 чинить перешкоди у виконанні батьком своїх обов'язків. ОСОБА_3 надає матеріальну допомогу на утримання дітей.

На підставі викладеного та з урахуванням уточнених позовних вимог ОСОБА_3 просив установити такий порядок його участі у вихованні дітей: короткочасні (від 1 до 60 хвилин) побачення з дітьми 5 разів на тиждень з понеділка по п'ятницю в будь-який час з 08 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. за місцем навчання, перебування доньки та сина або за місцем їх проживання, з особистим спілкуванням без присутності матері дітей, її рідних, третіх осіб з боку ОСОБА_2; побачення з дітьми за місцем їх проживання або на нейтральній території протягом першого та третього тижня кожного місяця в будні дні (з понеділка по п'ятницю): з 16 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв. безперервно, без присутності матері дітей, її рідних, третіх осіб з боку ОСОБА_2; систематичні побачення та перебування дітей два рази на місяць: другий та останній тиждень місяця з 15 год. 00 хв. п'ятниці до 18 год. 00 хв. неділі за місцем його проживання без присутності матері дітей, її рідних, третіх осіб з боку ОСОБА_2; в день побачення з дітьми батько має право забирати дітей з місця проживання, перебування, зі школи, дитячого садка особисто без присутності матері дітей, її рідних, третіх осіб з боку ОСОБА_2; спільний відпочинок з дітьми з метою їх оздоровлення та спільного проведення часу в зонах відпочинку в межах України, з можливістю виїзду за межі міста Київ, без присутності матері дітей, її рідних, третіх осіб з боку ОСОБА_2; у дні народження дітей батько може відвідувати дітей для поздоровлення на нейтральній території з 10 год. 00 хв., а якщо свято припадає на день навчання, то протягом трьох годин після закінчення навчального процесу в шкільному навчальному закладі, без присутності матері дітей, її рідних, третіх осіб з боку ОСОБА_2; на наступний день від дня народження кожного із дітей батько може забирати дітей у будь-який час з 10 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв. для проведення спільного святкування, без присутності матері дітей, її рідних, третіх осіб з боку ОСОБА_2; у випадках, коли дні народження дітей припадатимуть на дні побачення з батьком за місцем його проживання, а саме два рази на місяць: другий та останній тиждень місяця з 15 год. 00 хв. п'ятниці до 18 год. 00 хв. неділі, мати дітей має право відвідати їх у будь-який час протягом чотирьох годин за місцем проживання батька для поздоровлення дітей зі святом; спільне проведення часу з дітьми, з неможливістю виїзду за межі м. Києва, без присутності матері дітей, її рідних, третіх осіб з боку ОСОБА_2, протягом трьох днів весняних канікул, трьох днів осінніх канікул, одного дня, наступного за офіційним державним святом; необмежене спілкування з донькою та сином особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв'язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та дітьми, без присутності матері дітей.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 09 листопада 2015 року первісний та зустрічний позови задоволено частково. Визначено місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, з матір'ю ОСОБА_2 Визначено способи участі ОСОБА_3 у вихованні малолітніх сина ОСОБА_7 та доньки ОСОБА_6 шляхом встановлення часу для зустрічей з дітьми щотижня кожної середи з 18 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв. та кожної суботи з 10 год. 00 хв. до 14 год. 00 хв. у присутності матері дітей ОСОБА_2 Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 грн щомісяця, починаючи з 11 березня 2015 року і до досягнення нею повноліття. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 грн щомісяця, починаючи з 11 березня 2015 року і до досягнення ним повноліття. У задоволенні решти первісних та зустрічних позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що проживання малолітніх дітей разом з матір'ю буде найбільше відповідати їхнім інтересам. Участь ОСОБА_3 у вихованні сина та доньки щотижня кожної середи з 18 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв. та кожної суботи з 10 год. 00 хв. до

14 год. 00 хв. у присутності матері дітей сприятиме налагоджуванню відносин між батьком та неповнолітніми дітьми та відповідатиме їх інтересам. Визначаючи розмір аліментів в сумі по 2 000 грн на дитину, місцевий суд виходив з розміру прожиткового мінімуму на дітей, середнього заробітку по Київській області та наявності у відповідача за первісним позовом двох автомобілів.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 21 квітня 2016 року рішення суду першої інстанції змінено в частині визначення порядку участі ОСОБА_3 у вихованні неповнолітніх дітей. Встановлено такий порядок спілкування з дітьми та участі ОСОБА_3 у вихованні неповнолітніх дітей ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1: щотижня кожної середи з 18 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв. у м. Києві та кожної суботи з 10 год. 00 хв. до 14 год. 00 хв., перші 10 зустрічей у присутності матері дітей ОСОБА_2, у подальшому без її присутності; під час зимових канікул 5 днів та під час літніх канікул 3 тижні за погодженням з ОСОБА_2 щороку. У решті рішення місцевого суду залишено без змін.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що суд першої інстанції не врахував права батька на участь в оздоровленні дітей у період канікул окремо від матері та на спілкування з ними без її присутності. Апеляційний суд погодився з висновком місцевого суду про те, що проживання малолітніх дітей разом з матір'ю буде найбільше відповідати їхнім інтересам, а визначений судом першої інстанції розмір аліментів буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей.

У касаційній скарзі, поданій у травні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, представник ОСОБА_3 - ОСОБА_5 просить змінити судові рішення в частині визначення порядку спілкування з дітьми та розміру аліментів, ухвалити нове рішення, яким визначити аліменти в розмірі ј частини всіх видів заробітку ОСОБА_3 та встановити порядок спілкування з дітьми, який визначено в зустрічній позовній заяві, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 мотивована тим, що суди порушили право дітей на спілкування з батьком. Визначений судоми розмір аліментів є необґрунтованим та ставить відповідача за первісним позовом у скрутне матеріальне становище. Визначеного судами часу не буде достатньо для повноцінного спілкування батька з дітьми. ОСОБА_2 створює перешкоди у спілкуванні ОСОБА_3 з дітьми.

У касаційній скарзі, поданій у травні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_2 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_2 мотивована тим, що апеляційний суд визначив інший порядок спілкування батька з дітьми, ніж заявлено у первісному та зустрічному позовах. Також суд апеляційної інстанції не вказав, у який саме період зимових та літніх канікул батько має право спілкуватися з дітьми. Суд не врахував думку ОСОБА_6, якій на час розгляду справи апеляційним судом виповнилося вісім років. Також не врахував висновок спеціаліста-психолога від 30 квітня 2015 року, відповідно до якого у дітей виявлено специфічне ставлення до батька.

31 січня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Встановлено, що сторони з 2006 року до листопада 2014 року проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року в ОСОБА_2 та ОСОБА_3 народилася ОСОБА_6, а ІНФОРМАЦІЯ_4 року - ОСОБА_7, батьками яких записані сторони у справі.

З листопада 2014 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживають окремо, діти зареєстровані, фактично проживають з матір'ю та перебувають на її утриманні.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Принцип «найкращих інтересів дитини» є пріоритетним при вирішенні справ цієї категорії.

За змістом статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Відповідно до частини першої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Встановлено, що ОСОБА_2 разом з ОСОБА_6 таОСОБА_7 зареєстровані в квартирі АДРЕСА_1

АктомСоломянської районної в м. Києві державної адміністрації про обстеження умов проживання від 30 березня 2015 року встановлено, що ОСОБА_2 разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 проживають у квартирі АДРЕСА_2 умови для проживання дітей - задовільні, у дітей є всі необхідні речі, іграшки, шкільні (дошкільні) речі, одяг та взуття.

Відповідно до психолого-педагогічної характеристики дошкільного навчального закладу № 650 «Берізка», характеристики гімназії № 178 м. Києва та висновку спеціаліста від 30 квітня 2015 року соціально-підтримуюче оточення для ОСОБА_6 та ОСОБА_7 утворюють їхня матір ОСОБА_2, дід та баба (батьки матері) та вони самі (ОСОБА_6 та ОСОБА_7.) стосовно один одного як брат і сестра. У ОСОБА_6 таОСОБА_7 виявлено специфічне психологічне ставлення до батька ОСОБА_3 У зв'язку з діями ОСОБА_3 виявлено ознаки психологічних переживань і страждань. Ознак, що дозволяють стверджувати про наявність впливу одного з батьків на формування негативної думки про іншого батька, у ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не виявлено.

Орган опіки та піклування Соломянської районної в м. Києві державної адміністрації вважає за доцільне визначити місце проживання малолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з матір'ю ОСОБА_2

На підставі викладеного суди, враховуючи принцип «найкращих інтересів дитини», дійшли правильного висновку про визначення місця проживання дітей ОСОБА_6 таОСОБА_7 разом з матір'ю ОСОБА_2, оскільки остання належним чином виконує свої батьківські обов'язки, має самостійний дохід, належні умови для проживання дітей, піклується про їх фізичний, духовний і моральний розвиток, спілкується з педагогами, бере участь у батьківських зборах, виховує дітей в атмосфері турботи та любові.

Частиною третьою статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини.

Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

За змістом частин першої - третьої статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п'ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод (частина перша статті 159 СК України).

Суд, встановлюючи спосіб спілкування, має дотримуватись розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини.

За змістом частини другої статті 159 СК України суд визначає способи у вихованні дитини (періодичні чи систематичні, побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Відповідно до наданих ОСОБА_3 характеристик та довідок останній позитивно характеризується, не перебуває на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра.

Встановлено, що між сторонами виникли непорозуміння та суперечки щодо способу участі батьків у вихованні дітей.

Висновком органу опіки та піклування Соломянської районної у м. Києва державної адміністрації від 03 вересня 2015 року рекомендовано встановити зустрічі ОСОБА_3 з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 щомісяця кожного тижня: з понеділка до п'ятниці з 18 год. 00 хв.

до 19 год. 00 хв., в суботу з 10 год. 00 хв. до 14 год. 00 хв.

Відповідно до частин п'ятої та шостої статті 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Висновок органу опіки і піклування має базуватися на достовірній інформації про усі фактичні обставини, які можуть мати істотне значення, та ретельному їх з'ясуванні. Такий висновок є рекомендаційним, тому суд може постановити інше рішення, ніж пропонує орган опіки та піклування.

Апеляційний суд обґрунтовано виходив із того, що дитина повинна зростати в умовах турботи, під опікою і відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної і матеріальної забезпеченості. Разом з тим батько зобов'язаний брати участь у вихованні дітей і має право на особисте спілкування з ними, а матір, яка проживає з дітьми, не має права перешкоджати йому спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні. Згідно з встановленим органом опіки та піклування Соломянської районної у м. Києва державної адміністрації від 03 вересня 2015 року графіком побачень позивач за зустрічним позовом буде позбавлений можливості повною мірою впливати на розвиток дітей, не зможе забезпечити їм оздоровлення та вжити інших заходів, необхідних для нормального розвиту і виховання дітей, оскільки сторони, крім іншого, проживають у різних населених пунктах.

На підставі вищевикладеного апеляційний суд правильно змінив рішення суду першої інстанції в частині встановлення порядку спілкування батька зі своїми дітьми, зокрема: щотижня кожної середи з 18 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв. у м. Києві та кожної суботи з 10 год. 00 хв. до 14 год. 00 хв., перші 10 зустрічей у присутності матері дітей ОСОБА_2, у подальшому без її присутності; під час зимових канікул 5 днів та під час літніх канікул 3 тижні за погодженням з ОСОБА_2 щороку.

Визначений судом апеляційної інстанції порядок спілкування батька зі своїми дітьми буде найкраще відповідати інтересам останніх, судом дотримано розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини.

Разом з тим не можна погодитись з визначеним судами розміром аліментів з огляду на таке.

Статтею 180 СК України передбачено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною третьою статті 181 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (стаття 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (стаття 184 цього Кодексу) і виплачуються щомісячно.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій статті 182 СК України.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (частина друга статті 182 СК України в редакції, чинній на час прийняття постанови судом касаційної інстанції).

Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до частини третьої статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості у разі стягнення аліментів - 50 % заробітної плати боржника.

Встановлено, що ОСОБА_3 зареєстрований як фізична особа - підприємець.

За змістом довідки Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області від 25 серпня 2015 року в період з 01 січня 2015 року до 30 червня 2015 року загальна сума отриманого ОСОБА_3 доходу за шість місяців 2015 року становить 42 201 грн, сума чистого доходу - 36 641 грн.

Встановлено, що середньомісячний заробіток ОСОБА_3 у період з 01 січня 2015 року до 30 червня 2015 року становить 6 106,83 грн.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру МВС України за ОСОБА_8 зареєстровано автомобілі Mercedes-Bens Vitoта Chevrolet Lacetti.

Заперечуючи проти стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, відповідач за первісним позовом в апеляційній та касаційній скаргах просив стягнути аліменти на користь позивача за первісним позовом на утримання дітей у розмірі по 1/4 частині з усіх видів його заробітку, оскільки він має постійний дохід (заробіток), середньомісячний розмір якого становить 6 106,83 грн, що підтверджується довідкою Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області від 25 серпня 2015 року.

Визначений судом першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, розмір аліментів у сумі 4 000 грн щомісяця перевищує 50 % щомісячного заробітку (доходу) відповідача за зустрічним позовом.

Відповідно до частини першої, другої статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Ураховуючи викладені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що аліменти з батька ОСОБА_3 повинні стягуватися в розмірі Ѕ частини від його заробітку (доходу) щомісяця до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Після досягнення повноліття найстаршою дитиною, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Не заслуговують на увагу доводи касаційної скаргиОСОБА_3, що суди порушили право дітей на спілкування з батьком, оскільки визначений апеляційним судом порядок участі батька з дітьми найбільше відповідає інтересам останніх.

Доводи касаційної скарги, що суди не врахували висновок органу опіки та піклування, не заслуговують на увагу, оскільки такий висновок є рекомендаційним, тому суд з урахуванням усіх обставин справи в їх сукупності може постановити інше рішення, ніж пропонує орган опіки та піклування.

За змістом частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення апеляційного суду в частині визначення порядку участі ОСОБА_3 у вихованні неповнолітніх дітей ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому вказане судове рішення у цій частині відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України необхідно залишити без змін, а касаційну скаргу в указаній частині - без задоволення, оскільки доводи касаційної скарги висновків апеляційного суду в цій частині не спростовують.

Статтею 412 ЦПК України визначено, що підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення.

Оскільки суди неправильно застосували норми матеріального права, це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення в частині вирішення позовних вимог про стягнення аліментів, тому судові рішення в указаній частині відповідно до статті 412 ЦПК України необхідно скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 410, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Касаційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 09 листопада 2015 року та рішення Апеляційного суду м. Києва від 21 квітня 2016 року скасувати в частині визначення стягнення аліментів та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення вказаних вимог частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти у розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця починаючи з 11 березня 2015 року та до досягнення ОСОБА_6 повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_5 року, в подальшому - 1/4 частини від заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення повноліття ОСОБА_7, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_6 року.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - орган опіки та піклування Соломянської районної у м. Києві державної адміністрації, про стягнення аліментів відмовити.

Рішення Апеляційного суду м. Києва від 21 квітня 2016 року в частині визначення порядку участі ОСОБА_3 у вихованні неповнолітніх дітей ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, залишити без змін.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 09 листопада 2015 року та рішення Апеляційного суду м. Києва від 21 квітня 2016 року в частині визначення місця проживання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з матір'ю ОСОБА_2 залишити без змін.

Постанова в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий СуддіВ. С. Висоцька С. Ю. Мартєв В. В. Пророк І. М. Фаловська С. П. Штелик