П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2018 року місто Київ

Єдиний унікальний номер справи 759/8137/16

Номер провадження № 22-ц/824/250/2018

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Вербової І.М., суддів Саліхова В.В., Шахової О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Іваницької О. В.,

вивчивши апеляційну скаргу ОСОБА_3, поданою представником ОСОБА_4, на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 03 листопада 2016 року, ухвалене під головуванням судді Ул'яновської О.В., у справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації та стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

У червні 2016 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6 звернулись до Святошинського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_3 про визнання недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_5, поширену ІНФОРМАЦІЯ_1 року о 13:37 ОСОБА_3 на персональній сторінці у соціальній мережі Facebook з доменним ім'ям ІНФОРМАЦІЯ_2, інформацію, яка стосується ОСОБА_5 наступного змісту:- «А 12 января 2015 г., детей выкрали, в квартиру, которая принадлежит детям поселили титушек, там остались все мои деньги, вещи, документы», - «Квартиру детей просянюк сдает и деньги ворует, ни одной копейки на счет пей не идет», - «Сейчас ей присудили те же самые святошинские продажные суды менты...», - «Иск по детям: святошинский суд, судья заяц, продал решение просянюк за 5000 долларов, что дети ее собственность...», - «В суд был предоставлен купленный «висновок психолога» из клиники борис...», - «...когда детей насильно выкрали, и титушки тянули сына за руки и ноги із квартиры, а просянюк смотрела и радовалась, вместе со своим дегенератом ОСОБА_6»; визнати такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_6, поширену ІНФОРМАЦІЯ_1 о 13:37 ОСОБА_3 на персональній сторінці у соціальній мережі Facebook з доменним ім'ям АДРЕСА_3, інформацію, яка стосується ОСОБА_6, наступного змісту: - «...когда детей насильно выкрали, и титушки тянули сына за руки и ноги из квартиры, а просянюк смотрела и радовалась, вместе со своим дегенератом ОСОБА_6», - «Апелляционный суд несмотря на бурные возражения «мамы» вызвал ребенка и зал свои показания 02.07.2015, где сказал, что ненавидит мать и ее тупорылого сожителя»; зобов'язати ОСОБА_3 спростувати недостовірну інформацію сом розміщення на його персональній сторінці в соціальній мережі Facebook з ним ім'ям ІНФОРМАЦІЯ_3, не пізніше 10 днів з дня набрання рішенням законної сили інформації про те, що інформація про ОСОБА_5, яка поширена ним ІНФОРМАЦІЯ_1 року о 13:37 на персональній сторінці у соціальній мережі Facebook, а саме: - «А 12 января 2015 г., детей выкрали, в квартиру, которая принадлежит детям поселили титушек, там остались все мои деньги, вещи, документы», - «Квартиру детей просянок сдает и деньги ворует, ни одной копейки на счет детей не идет», «Сейчас ей присудили те же самые святошинские продажные судьи алименты...», - «Иск по детям: святошинский суд, судья заяц, продал решение просянюк за 5000 долларов, что дети ее собственность...», - «В суд был предоставлен купленный «висновок психолога» из клиники борис...», - «...когда детей насильно выкрали, и титушки тянули сына за руки и ноги из кватиры, а просянюк смотрела и радовалась, вместе со своим дегенератом ОСОБА_6» є недостовірною; зобов'язати ОСОБА_3 розмістити на його персональній сторінці в соціальній мережі Facebook з доменним ім'ям ІНФОРМАЦІЯ_4 не пізніше 10 днів з дня набрання рішенням законної сили інформацію про те, що інформація про ОСОБА_6, поширена ним ІНФОРМАЦІЯ_1 року о 13:37 на його персональній сторінці у соціальній мережі Facebook, а саме: - «...когда детей насильно выкрали, и титушки тянули сына за руки и ноги из квартиры, а просянюк смотрела и радовалась, вместе со своим дегенератом ОСОБА_6», - «Апелляционный суд несмотря на бурные возражения «мамы» вызвал ребенка и он дал свои показания 02.07.2015, где сказал, что ненавидит мать и ее тупорылого сожителя», є такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_6 та просять стягнути з ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 100 000 (сто тисяч) грн., посилаючись на ті підстави, що відповідач поширив недостовірну інформацію відносно позивачів наступного змісту: «При моем разводе с «адвокатом» просянок ольгой (АО аверлекс), сторонами в ноябре 2014 года был подписан нотарильный договор, что дети живут неделю с папой, и неделю с мамой, и так весь год. Все расходы на детей несет тот, с кем дети проживают. Важным пунктом договора было то, что дети могли по своему желанию нарушить этот график проживания и жить с тем, с кем хотят сами. Старший сын сразу отказался от проживания с «мамой», и полностью остался жить со мной. Сразу при разводе для избежания любых споров по имуществу, я подарил пренадлежащую мне половину трехкомнатной квартиры по адресу Киев, АДРЕСА_1 старшему сыну ОСОБА_7, полугодовые переговоры с просянюк, привели к тому, что и она в конце концов согласилась подарить принадлежащую ей вторую половину квартиры, младшему сыну ОСОБА_8. Младший на протяжении декабря жил как по договору, неделю со мной и братом, неделю с «мамой». А 12 января 2015 г., детей выкрали, в квартиру, которая принадлежит детям поселили титушек, там остались все мои деньги, вещи, документы. Через три часа после похищения был подан иск отменить нотариальный договор и забрать детей себе. Еще через неделю иск забрать у детей квартиру. Еще через две недели иск на алименты и вывоз за границу. Квартиру детей просчнюк сдает и деньги ворует, ни одной копейки на счет детей не идет. На сегодняшний день иск за квартиру просянюк проиграла. Иск на вывоз за границу святошинский суд удовлетворил ей в полном объеме и разрешил пожизненно вывозить детей куда хочет, и на сколько хочет, но данное тупое решение было отменено апелляционным судом и кассационным. Сейчас ей присудили те же самые святошинские продажные судьи алименты, и она подала новый иск на вывоз за границу без разрешения отца, но уже на три года. Алименты я уже подал апелляцию, а по загранице подам сразу как ей продадут новое разрешение возить куда захочет. Иск по детям: святошинский суд, судья заяц, продал решение просянюк за 5000 долларов, что дети ее собственность и отец вообще отсутствует в природе. Этот «судья» даже отказался вызвать в суд и выслушать мнение ребенка, он сказал, что раз мама сказала, что дети ее любят а папа плохой, то зачем еще и ребенка об этом спрашивать. В суд был предоставлен купленный «висновок психолога» из клиники борис, что дети сказали про папу, что он плохой и маньяк. И сказали они это именно 12 января 2015 года, в тот день, когда детей насильно выкрали, и титушки тянули сына за руки и ноги из квартиры, а просянюк смотрела и радовалась, вместе со своим дегенератом ОСОБА_6. Апелляционный суд несмотря на бурные возражения «мамы» вызвал ребенка и он дал свои показания 02.07.2015, где сказал, что ненавидит мать и ее тупорылого сожителя, а хочет жить с отцом, и подтвердил, что ни с каким психологом 12.01.2015 он не общался, тем самым подтвердив подделку документа из клиники борис. Также он полностью опроверг показания старушек из опекунского совета, и сказал что он никогда не говорил, что хочет жить с мамой, как они написали в своем «заключении». Но 22.10.2015 ребенка привезли снова на заседание апелляционного суда, и заставили силой сказать, что он «обманул» всех в прошлый раз и это его папа «заставил так сказать». Я в этот момент уже был без адвоката, так как мой «адвокат» некий ОСОБА_9 из города Одессы, которому я заплатил гонорар 10000 долларов, перепродал еще за 5000 долларов меня просянюк, и просто сбежал с моими деньгами. Суд был вынужден принять решение в пользу «мамы», и теперь ей детей подарили. А папа, может видеться с детьми один день в неделю, по субботам в присутствии матери на три часа. При этом на меня возбуждено множество уголовных дел, по доносам просянок и сердюка, и я вообще, где бы я не появился, меня пытаются сразу арестовать и посадить. Также возбуждены головные дела на мою маму, отца, и сестру. Все их заявления о нападениях на их квартиры, угрозы убийством и избиения полностью игнорируются продажными ментами и прокурорами святошинского района. За 2014-2015 года, было совершенно три покушения на меня, при этом, на мои заявления, в которых я прямо назвал заказчиков покушений просянок и сердюка, этих «адвокатов» даже никто не допрашивал. Даже предоставленная аудиозапись обсуждения деталей нападения на меня 14.04.2014 года (прямо в день рождения младшего сына) святошинским ментам совершенно не интересна. Все дела закрываются, или вообще не принимаются к рассмотрению. Это так, в общих чертах».

Зазначена інформація є недостовірною, оскільки містить відомості про події, які не існували взагалі, створює негативну соціальну оцінку позивачів в очах оточуючих стосовно особистості позивачів, дискредитує позивача як матір, негативно впливає на суспільну оцінку їх ділових професійних якостей при виконанні ними трудових, службових, громадських та інших обов'язків а тому, на думку позивачів, порушує їх право на повагу до честі, гідності та ділової репутації.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 03 листопада 2016 року (том ІІ а.с.130-133) позовні вимоги задоволено частково.

Визнано недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_5, поширену ІНФОРМАЦІЯ_1 року о 13:37 ОСОБА_3 на персональній сторінці у соціальній мережі Facebook з доменним ім'ям ІНФОРМАЦІЯ_5, інформацію, яка стосується ОСОБА_5 наступного змісту:- «А 12 января 2015 г., детей выкрали, в квартиру, которая принадлежит детям поселили титушек, там остались все мои деньги, вещи, документы», - «Квартиру детей просянюк сдает и деньги ворует, ни одной копейки на счет пей не идет», - «Сейчас ей присудили те же самые святошинские продажные суды менты...», - «Иск по детям: святошинский суд, судья заяц, продал решение просянюк за 5000 долларов, что дети ее собственность...», - «В суд был предоставлен купленный «висновок психолога» из клиники борис...», - «...когда детей насильно выкрали, и титушки тянули сына за руки и ноги із квартиры, а просянюк смотрела и радовалась, вместе со своим дегенератом ОСОБА_6»; визнано такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_6, поширену ІНФОРМАЦІЯ_1 о 13:37 ОСОБА_3 на персональній сторінці у соціальній мережі Facebook з доменним ім'ям ІНФОРМАЦІЯ_6, інформацію, яка стосується ОСОБА_6, наступного змісту: - «...когда детей насильно выкрали, и титушки тянули сына за руки и ноги из квартиры, а просянюк смотрела и радовалась, вместе со своим дегенератом ОСОБА_6», - «Апелляционный суд несмотря на бурные возражения «мамы» вызвал ребенка и зал свои показания 02.07.2015, где сказал, что ненавидит мать и ее тупорылого сожителя»; зобов'язано ОСОБА_3 спростувати недостовірну інформацію сом розміщення на його персональній сторінці в соціальній мережі Facebook з ним ім'ям ІНФОРМАЦІЯ_7, не пізніше 10 днів з дня набрання рішенням законної сили інформації про те, що інформація про ОСОБА_5, яка поширена ним ІНФОРМАЦІЯ_1 року о 13:37 на персональній сторінці у соціальній мережі Facebook, а саме: - «А 12 января 2015 г., детей выкрали, в квартиру, которая принадлежит детям поселили титушек, там остались все мои деньги, вещи, документы», - «Квартиру детей просянок сдает и деньги ворует, ни одной копейки на счет детей не идет», «Сейчас ей присудили те же самые святошинские продажные судьи алименты...», - «Иск по детям: святошинский суд, судья заяц, продал решение просянюк за 5000 долларов, что дети ее собственность...», - «В суд был предоставлен купленный «висновок психолога» из клиники борис...», - «...когда детей насильно выкрали, и титушки тянули сына за руки и ноги из кватиры, а просянюк смотрела и радовалась, вместе со своим дегенератом ОСОБА_6» є недостовірною; зобов'язано ОСОБА_3 розмістити на його персональній сторінці в соціальній мережі Facebook з доменним ім'ям ІНФОРМАЦІЯ_8 не пізніше 10 днів з дня набрання рішенням законної сили інформацію про те, що інформація про ОСОБА_6, поширена ним ІНФОРМАЦІЯ_1 року о 13:37 на його персональній сторінці у соціальній мережі Facebook, а саме: - «...когда детей насильно выкрали, и титушки тянули сына за руки и ноги из квартиры, а просянюк смотрела и радовалась, вместе со своим дегенератом ОСОБА_6», - «Апелляционный суд несмотря на бурные возражения «мамы» вызвал ребенка и он дал свои показания 02.07.2015, где сказал, что ненавидит мать и ее тупорылого сожителя»….Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 50 000 грн., а також понесені судові витрати в розмірі 1 025 грн. 60 коп. В решті позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду, ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, у якій, посилаючись не незаконність та необґрунтованість судового рішення, просила рішення Святошинського районного суду міста Києва від 03 листопада 2016 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивувала, зокрема, тим, що є незрозумілим, на основі яких саме доказів суд ідентифікував, що сторінка з доменним ім'ям ІНФОРМАЦІЯ_9 належить саме ОСОБА_3. Адміністрація сайту не вимагає від користувачів даного інтернет ресурсу жодних даних для підтвердження особи, а отже жодних доказів, що дана інформація поширена саме ОСОБА_3 не існує.

Також є незрозумілим, з чого виходив суд, визначаючи суму моральної шкоди в розмірі 50 000 грн.

Описані події на даній сторінці дійсно відбувались у житті ОСОБА_3 та його синів ОСОБА_11 і ОСОБА_12, на сьогоднішній день у ОСОБА_3 не має сумнівів в тому, що квартира АДРЕСА_2 дійсно використовується злочинцями ОСОБА_5 та ОСОБА_6 для зберігання зброї та інш. На сьогоднішній день діти знаходяться у його колишньої дружини ОСОБА_5 під постійним наглядом, ні ОСОБА_3, ні його батьків до дітей не допускають.

На думку скаржника (його представника) стаття, про яку йдеться у даній справі, жодним чином не ганьбить честь та гідність позивачів, а просто відображає дійсність, реальні події та вчинки даних осіб. Крім того, відповідачі дійсно своїми діями ганьблять свою честь та гідність, а також ставлять під сумнів свою репутацію.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 24 липня 2018 року відкрито апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою. Ухвалою Апеляційного суду міста Києва закінчено проведення підготовчих дій, справу призначено до розгляду в судове засідання.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» від 29 грудня 2017 року №452/2017 постановлено, зокрема, ліквідувати Апеляційний суд міста Києва. На виконання вимог Закону, Апеляційним судом міста Києва передано дану справу до новоутвореного Київського апеляційного суду.

Згідно протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями Київського апеляційного суду від 03 жовтня 2018 року, справу призначено судді-доповідачу Вербовій І.М. Судді, які входять до складу колегії: ВербоваІ.М. - головуючий суддя, судді: Саліхов В.В., Шахова О.В.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 08 жовтня 2018 року прийнято дану справу до розгляду та призначено у відкритому судовому засіданні на 14 листопада 2018 року о 09 год. 20 хв.

У суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_5, ОСОБА_6 - ОСОБА_1 заперечувала проти доводів апеляційної скарги та просила залишити її без задоволення, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції. Крім того, пояснила, що на підставі бесіди з ОСОБА_5, психолог надав відповідний висновок, долучений до матеріалів справи.

ОСОБА_3 та/або його представник ОСОБА_4 у судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується зворотним повідомленням, крім того, в матеріалах даної справи міститься заява про розгляд справи у відсутності сторони відповідача (скаржника) (том ІІІ а.с.71-76), у зв'язку з чим на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України колегія суддів вважала за можливе розглядати справу за відсутності відповідача (скаржника) та його представника.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення представника позивачів, з'ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши матеріали справи та письмові докази, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 11 листопада 2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 було розірвано шлюб та рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 25 грудня 2015 року стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей ОСОБА_10 та ОСОБА_12 (том І а.с. 59).

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 09 квітня 2015 року визначено місце проживання дітей разом з матір'ю - ОСОБА_5

Згідно з наданими в суді першої інстанції документами, позивач ОСОБА_5 є адвокатом, керуючим партнером Адвокатського об'єднання «АВЕР ЛЄКС» та позивач ОСОБА_6 є адвокатом, партнером Адвокатського об'єднання «АВЕР ЛЄКС», які є науковими і громадськими діячами (том І а.с. 179-233, 236 - том ІІ а.с. 40).

Як вбачається з висновку експертного дослідження № 056/397 від 14 вересня 2016 року, встановлено, що інформацію яку необхідно спростувати є негативною, яка виражена у формі твердження, та яка негативно позначається як на особистій і професійній репутації позивачки, так і на діловій репутації АО «АВЕР ЛЄКС» (том І а.с. 101-141).

Висновком експертного дослідження №056/356-4 від 25 липня 2016 року встановлено, що поширена інформація здійснена саме відповідачем (том І а.с. 142-170).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач жодних доказів на підтвердження поширеної ним та оспорюваній у даній справі інформації не навів; поширену та відтворену через мережу Інтернет інформацію відносно позивачів суд визнав недостовірною, такою, що порушує особисті немайнові права позивачів, а саме: честь, гідність та ділову репутацію; недостовірна інформація поширена саме відповідачем, а тому останній зобов'язаний її спростувати.

Що стосується позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції, з урахуванням змісту та характеру поширеної недостовірної інформації, встановлених судом порушень прав та законних інтересів позивачів з вини відповідача, що призвели до моральних страждань, дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог у цій частині, стягнувши моральну шкоду в розмірі 50 000 грн.

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації (ст. 32 Конституції України).

За приписами ч. 4 ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації.

Згідно з ст. 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Інформацією є будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді (ч. 1 ст. 200 ЦК України). Особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров'я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім'я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством. Відповідно до Конституції України життя і здоров'я людини, її честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю (ст. 201 ЦК України).

Частиною 1 ст. 277 ЦК України визначено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію (ч. 4 ст. 277 ЦК України). Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом (ч. 6 ст. 277 ЦК України).

Фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації (ст. 299 ЦК України).

Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27 лютого 2009 року N 1 роз'яснено, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Спростування поширеної недостовірної інформації повинно здійснюватись незалежно від вини особи, яка її поширила.

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Відповідно до частини другої статті 47-1 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції. Якщо суб'єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на відповідача може бути покладено обов'язок відшкодувати моральну шкоду. (п. 19 Постанови від 27 лютого 2009 року N 1).

Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки, поширені в засобі масової інформації, принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй ч. 1 ст. 277 ЦК України та відповідним законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи (ст. 37 Закону про пресу, ст. 65 Закону України «Про телебачення і радіомовлення») у тому ж засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку.

Якщо суб'єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на відповідача може бути покладено обов'язок відшкодувати моральну шкоду.

Отже, ні в ході розгляду справи судом першої інстанції, ні в ході перегляду судового рішення судом апеляційної інстанції, відповідач жодних належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності своєї вини не надав, обставини, викладені позивачами, не спростував.

Доводи апеляційної скарги про те, що є незрозумілим, на основі яких саме доказів суд ідентифікував, що сторінка з доменним ім'ям ІНФОРМАЦІЯ_10належить саме ОСОБА_3 є необґрунтованими та відхиляються колегією суддів, оскільки відповідачем наведене не спростовано. Більше того, у поданій апеляційній скарзі скаржник вказує про те, що стаття, про яку йдеться у даній справі, жодним чином не ганьбить честь та гідність позивачів, а просто відображає дійсність, реальні події та вчинки даних осіб, що лише підтверджує наявний між сторонами конфлікт.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що поширена відповідачем та відтворена через мережу Інтернет інформація відносно позивачів є недостовірною, такою, що порушує особисті немайнові права останніх, а саме: честь, гідність та ділову репутацію.

Враховуючи, що спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка її поширила, то саме відповідач зобов'язаний спростувати зазначену інформацію.

Що стосується позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Так, відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, що полягає у душевних стражданнях яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в іншій спосіб, незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року роз'яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Як вбачається з матеріалів даної справи, згідно Висновку №2-10/10 експертного психологічного дослідження від 10 жовтня 2016 року, встановлено, що внаслідок поширеної відповідачем негативної та недостовірної інформації позивачам була завдана моральна шкода із визначенням орієнтовного еквівалента компенсації завданих моральних страждань.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та, з урахуванням змісту та характеру поширеної недостовірної інформації, встановлених судом порушень прав та законних інтересів позивачів з вини відповідача, що призвели до моральних страждань останніх, а також керуючись принципами справедливості, поміркованості, розумності, вважає обґрунтованими вимоги у цій частині та визначений судом першої інстанції розмір моральної шкоди - 50 000 грн. 00 коп. Крім того, судом першої інстанції вірно розподілено судові витрати.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

На підставі вищевикладеного та враховуючи, що оскаржуване судове рішення ухвалене з дотриманням норм процесуального права та правильним застосування норм матеріального права, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, поданою представником ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 03 листопада 2016 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 16 листопада 2018 року.

Суддя-доповідач: І.М.Вербова

Судді: В.В. Саліхов

О.В.Шахова