Суддя-доповідач Гаврилова Г.Л.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

Єдиний унікальний номер 222/1195/18

Номер провадження 22-ц/804/569/18

15 листопада 2018 року місто Маріуполь

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Донецького апеляційного суду у складі:

головуючого судді Гаврилової Г.Л.

суддів - Зайцевої С.А., Пономарьової О.М.

за участю секретаря Герасимової Г.Є.

сторони:

позивач - ОСОБА_2,

відповідачі - Нікольський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управляння юстиції у Донецькій області, Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України,

третя особа без самостійних вимог - Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк»

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Володарського районного суду Донецької області від 30 липня 2018 року, у складі судді Доценко С.І.,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду в порядку цивільного судочинства про скасування арешту належного їй майна, накладеного постановою ВДВС Володарського РУЮ від 06.07.2015 року, Управління ДВС ГТЮ в Донецькій області від 14.05.2013 року, постановою Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України від 26.07.2016 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. При цьому зазначає, що вона була стороною виконавчого провадження та арешт накладений на підставі рішення Володарського районного суду Донецької області про стягнення з неї на користь ПАТ «Перший Український Банк» заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Володарського районного суду Донецької області від 30 липня 2018 року відмовлено у відкритті провадження в справі за позовом ОСОБА_2 до Нікольського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управляння юстиції у Донецькій області, Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа без самостійних вимог: ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» про звільнення майна з-під арешту. Роз'яснено ОСОБА_2 право на звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця в порядку передбаченому розділом VII ЦПК України, як стороні виконавчого провадження

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу та посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу Володарського районного суду Донецької області від 30 липня 2018 року скасувати і справу направити до суду першої інстанції для її розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що рішенням Володарського районного суду Донецької області від 31 жовтня 2012 року з ОСОБА_5 (після розірвання шлюбу прізвище було змінено на ОСОБА_2) на користь ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» було стягнуто заборгованість за кредитним договором від 29 липня 2008 року. На виконання рішення суду, 25 січня 2013 року було видано виконавчий лист № 0507/3546/2012, який був пред'явлено для виконання. Так в рамках виконавчого провадження, кожен із органів примусового виконання рішення суду, окремо накладав арешт на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_5 А саме: постановою ВДВС Володарського РУЮ про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на майно боржника від 06 липня 2015 року про арешт всього майна ОСОБА_5, постановами Управління ДВС ГТУЮ у Донецькій області від 14 травня 2013року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження та від 03 квітня 2014року було накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_5, постановою ВПВР Департаменту ДВС Міністерства юстиції України від 26 липня 2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 26 липня 2016р., про арешт майна ОСОБА_5 Поза межами виконавчих проваджень, які були закриті, у серпні 2018 року заборгованість за кредитним договором ОСОБА_2 перед кредитором ПАТ «ПУМБ» була погашена. Отже, суд не врахував, що на час звернення із цим позовом до суду виконавчі провадження завершені, та вона не є стороною виконавчого проводження, а скарга відповідно до положень ст.447 ЦПК України, може бути подана під час виконання судового рішення, а не поза межами його виконання. З урахуванням того, що даний спір є спором про право, не є публічним спором, відповідно до ст.19 ЦПК України, заявник вважає, що даний спір відноситься до юрисдикції загальних судів і підлягає розгляду в порядку цивільного позовного провадження.

В ухвалі про відкриття апеляційного провадження учасникам справи було надано строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу. Сторони своїм правом на подання відзиву не скористалися.

Сторони, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, до суду не з'явились, що у відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розглядові справі за їх відсутність. Позивач та третя особа Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» надали заяви про слухання справи за їх відсутність. ( а.с. 63-67)

Заслухавши суддю - доповідача, представника позивача ОСОБА_6, яка підтримала доводи та вимоги апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи в межах апеляційного оскарження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала зазначеним вимогам не відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом про скасування арешту належного їй майна, накладеного постановою ВДВС Володарського РУЮ від 06.07.2015 року, Управління ДВС ГТЮ в Донецькій області від 14.05.2013 року, постановою Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України від 26.07.2016 про арешт належного їй майна, як боржника, та оголошення заборони на його відчуження, накладений в рамках примусового виконання судового рішення у цивільній справі.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд виходив з того, що позивач обрав невірний спосіб захисту, тому що відповідно до положень п.5 Постанови Пленуму ВССУ №5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», у разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

У зв'язку із цим боржник не може пред'являти такий позов, оскільки у судовому процесі він є відповідачем та законом для нього встановлений інший порядок вирішення питання.

Судова колегія вважає, що такий висновок судом зроблений передчасно з оглядом на таке.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06. 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами першою і другою статті 15 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) або Господарським процесуальним кодексом України (статті 1, 12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до частини 3 статтті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За частиною 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ст. 55, 124 Конституції України та ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі ст. 1.статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У свою чергу, згідно частини 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Згідно роз'яснень, викладених у п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред'явлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту.

Разом з цим, відмовляючи у відкриті провадження у цивільній справі, суд не звернув уваги, що позов не містить вимог щодо визнання права власності на майно.

У ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" наведені підстави для зняття арешту з майна державним виконавцем, зокрема, і у випадку надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника.

При цьому, у частині 5 зазначеної статті передбачено, що в усіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Отже, ОСОБА_2 як особа, яка вважає , що діями державного виконавця порушені її майнові права, має право на пред'явлення позову до суду з вимогою щодо захисту її прав.

Як вбачається зі змісту скарги, ОСОБА_2 звернулась до суду як позивач та визначила правовий статус Нікольського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управляння юстиції у Донецькій області, Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, як відповідачів.

Суддя вправі відмовити у відкритті провадження у справі лише з тих підстав, які передбачені законом. Такі підстави визначено у ч.1 ст. 186 ЦПК України. Відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз'яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

З наведеного випливає, що суддя суду першої інстанції, постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі з мотиву не вірно обраного ОСОБА_7 порядку розгляду її вимог ,допустив порушення згаданих вище норм процесуального права, та дійшов передчасного висновку, що є підстави про відмову у відкритті провадження у цивільній справі саме за статтею 186 ЦПК України у зв'язку з невірно обраним способом захисту права, оскільки такої правової підстави дана стаття не містить. Іншої частини та пункту статті 186 ЦПК України суддею не зазначено.

За таких обставин, судове рішення, як таке, що ухвалено з порушенням норм процесуального права, підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції для вирішення питання щодо відкриття провадження.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 379, 381,382 ЦПК України колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Володарського районного суду Донецької області від 30 липня 2018 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 19 листопада 2018 року.

Головуючий Гаврилова Г.Л.

Судді Зайцева С.А.

Пономарьова О.М.