РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2018 рокуБородянський районний суд

Київської області в складі: головуючої судді Міланіч А.М.

при секретарі Хоменко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Бородянка цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

В жовтні 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 10 жовтня 2007 року між банком та відповідачем було укладено кредитний договір №КІV0GK00830176, за умовами якого банк надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 59500 доларів США на термін до 10 жовтня 2027 року, а відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених даним кредитним договором.

Відповідач умови зазначеного кредитного договору належним чином не виконував і станом на 21 жовтня 2015 року його заборгованість склала 159136,14 доларів США.

Тому просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за цим кредитним договором у розмірі 150003,75 доларів США, що за курсом НБУ станом на 21 жовтня 2015 року складає 3297082,38 грн. та судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позов підтримав, викладене підтвердив, водночас, визнав, що фактично відповідачу було надано кредит в розмірі 49 000 доларів США, інша частина кредитних коштів, зазначених в розрахунку, це страхові платежі, які банк мав сплачувати за договорами страхування, укладеними відповідачем. Яка сума страхових платежів банком сплачена та яка реальна заборгованість відповідача по кредиту сказати не може, відповідний розрахунок боргу також не може надати.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнала, посилаючись на його необгрунтованість, відсутність належного розрахунку заборгованості, виходячи з фактично отриманого кредиту в розмірі 49 000 доларів США, а не 73 151,48 доларів США як зазначає позивач, внаслідок чого неможливо встановити чи взагалі відповідач має борг перед банком та який його розмір, не зміг цього зробити на підставі наданих документів і експерт.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що 10 жовтня 2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» /на даний час ПАТ КБ «Приватбанк»/ та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № КІV0GK00830176, за умовами якого банк зобовязався надати позичальникові кредитні кошти шляхом видачі готівкою через касу на строк з 10 жовтня 2007 року по 10 жовтня 2027 року включно, у вигляді непоновлюваної лінії у розмірі 59 500 доларів США на наступні цілі: 49 000 доларів США на купівлю квартири, а також у розмірі 10 500 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п.п.2.1.3,2.2.7 даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,92% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 3% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту (а.с.13-15 т.1).

12 лютого 2013 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду до вказаного кредитного договору, згідно з якою сторони дійшли згоди внести зміни до кредитного договору, суму заборгованості зменшити на 28 160,48 доларів США, а саме, пеню, натомість встановлено, що у разі порушення позичальником зобовязань, передбачених в графіку погашення кредиту понад 31 день позичальник сплачує банку штраф у розмірі 28 160,48 доларів США; п.7.1 договору викладений в новій редакції, а саме визначено, що банк зобовязується надати позичальникові кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк з 10 жовтня 2007 року до 10 жовтня 2027 року включно у вигляді не поновлювальної кредитної лінії кредиту у розмірі 86 589,62 доларів США на наступні цілі: купівля житла 49 000,00 доларів США, а також у розмірі 37 589,62 долари США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п.п.2.1.3,2.2.7 даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,09% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 3% від суми виданого кредиту, щомісяця в період сплати у розмірі 0,20% від суми виданого кредиту, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п.3.10 даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу згідно п.6.2 даного договору. Періодом сплати вважати період з 21 по 28 число кожного місяця. Графік погашення кредиту викладено в новій редакції (а.с.117-122 т.1).

Як вбачається з копії заяви на видачу готівки від 10 жовтня 2007 року (а.с.167 т.1) та що визнається сторонами, на виконання умов вказаного кредитного договору 10 жовтня 2007 року відповідач ОСОБА_1 отримав від банку кредитні кошти в розмірі 49 000 доларів США.

Також за укладеними відповідачем із ЗАТ «Страхова компанія «Інгосстрах» договорами особистого страхування та страхування майна від 10 жовтня 2007 року ПАТ КБ «Приватбанк» перерахувало вказаній страховій компанії страхові платежі: 9 жовтня 2008 року 1237,25 грн. та 1242,30 грн., 9 жовтня 2009 року - 1237,25 грн. та 1242,30 грн., 8 жовтня 2010 року - 1237,25 грн. та 1242,30 грн., 7 жовтня 2011 року - 1237,25 грн. та 1242,30 грн., 9 жовтня 2012 року - 1237,25 грн. та 1242,30 грн., 9 жовтня 2013 року - 1237,25 грн. та 1242,30 грн., 9 жовтня 2014 року - 1237,25 грн. та 1242,30 грн., а всього на суму 14 877,30 грн. (а.с.177-189).

Однак, як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості за вказаним кредитним договором, станом на 21 жовтня 2015 року борг відповідача становить 150 003,75 доларів США, що за курсом НБУ відповідає 3297082,38 грн., та складається з : 73 151,48 доларів США, що еквівалентно 1607869,53 грн. заборгованість за кредитом, 23916,30 доларів США, що еквівалентно 525680,27 грн. заборгованість за процентами, 4282,10 доларів США, що еквівалентно 94120,56 грн. комісія, 41500 доларів США, що еквівалентно 912170,00 грн. пеня, 11,37 доларів США, що еквівалентно 250,00 грн. та 7142,49 доларів США, що еквівалентно 156992,02 грн. штрафи. При цьому розрахунок заборгованості, починаючи з 12 лютого 2013 року здійснено, виходячи із суми залишку заборгованості за кредитом в розмірі 73 033,51 доларів США (а.с.4-7 т.1).

Згідно висновку експерта ТОВ «Судова незалежна експертиза України» від 30 січня 2018 року, виходячи з наявних матеріалів підтвердити документально, що станом на 21 жовтня 2015 року є загальна сума заборгованості за договором кредиту, укладеним 10 жовтня 2007 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк», з урахуванням умов додаткової угоди до кредитного договору від 12 лютого 2013 року, враховуючи основну заборгованість, відсотки, пеню в гривні ( за період з 30 жовтня 2014 року по 21 жовтня 2015 року) та встановити чи відповідає ця загальна сума наданим розрахункам заборгованості по кредитному договору станом на 21 жовтня 2015 року, 3 серпня 2017 року, виконаними працівниками ПАТ КБ «Приватбанк» виявилось неможливим в звязку з ненаданням банком первинних бухгалтерських документів, тарифів банку, що діяли на дату укладення кредитного договору, внутрішніх нормативних актів банку, графіку погашення кредиту. Також, виходячи з наявних матеріалів, не підтверджується, що умовами договору кредиту, укладеним 10 жовтня 2007 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк», з врахуванням умов додаткової угоди до кредитного договору від 12 лютого 2013 року, визначена сукупна (загальна) вартість кредиту, в тому числі реальна процентна ставка. Вказаний кредитний договір не містить в собі в повному обсязі необхідні (істотні) умови для договорів даного типу, в тому числі загальної (сукупної) вартості кредиту для споживача та її детального розпису, зокрема, як в її процентному значенні та в грошовому виразі у валюті платежу за кредитним договором (в тому числі реальної процентної ставки, абсолютного значення подорожчання кредиту), що є недотриманням вимог ЗУ «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року? Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою Правління НБУ від 10 травня 2007 року № 168 (а.с.38-112 т.3).

Відповідно до ст.525,526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідач має заборгованість перед банком за укладеним з ним кредитним договором, розмір якої визначений доданим до позовної заяви розрахунком.

Однак, вказаний розрахунок заборгованості за кредитним договором, складений банком станом на 21 жовтня 2015 року, не може бути належним і допустимим доказом у справі, так як він не може підтверджувати існування боргу у відповідача, оскільки, як встановлено судом, розрахунок заборгованості, починаючи з 12 лютого 2013 року здійснено, виходячи із суми залишку заборгованості за кредитом в розмірі 73 033,51 доларів США, в той час, як фактично відповідач отримав від банку кредитні кошти в розмірі 49 000 доларів США та банком сплачені страхові платежі в сумі 14 877,30 грн. На погашення боргу відповідач сплачував кошти, що підтверджується випискою з його рахунку (а.с.123-141 т.1, т.2) та визнається сторонами, однак, визначити точну суму боргу чи взагалі наявність заборгованості неможливо через ненадання позивачем первісних бухгалтерських документів та графіку погашення кредиту до договору від 10 жовтня 2007 року.

Також суд враховує, що позивачем здійснено обрахунок сум комісії, пені та штрафу в доларах США, а не в національній валюті гривні, виходячи з курсу долару США на час визначення кожного платежу, до того ж, одночасно нараховано як пеню, так і штраф, що суперечить вимогам діючого законодавства.

Згідно правової позиції ВСУ, викладеної у постанові від 21 жовтня 2015 року по справі № 6-2003цс15, відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, оскільки суду не надано жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували наявність заборгованості відповідача перед банком та її розмір, то підстав для задоволення позову не вбачається, а тому суд вважає за необхідне в позові відмовити за його недоведеністю.

Керуючись ст. 525,526,536,549,1050,1054 ЦК України, ст. 10-13,81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

В позові Публічному акціонерному товариству Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Апеляційного суду Київської області через Бородянський районний суд Київської області.

Повне рішення суду складено 19 квітня 2018 року.

Головуючий-суддяОСОБА_4