Справа № 346/5700/17
Провадження № 2/346/470/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2018 р. м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі: головуючого - судді Веселов В.М.,

секретаря Максимюк М.А,

з участю позивачів - ОСОБА_1,ОСОБА_2,ОСОБА_3

представника відповідача - ОСОБА_4

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Коломия шляхом відеоконференції справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про визнання недостовірною інформації та зобовязання її спростувати, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просять визнати недостовірною та такою, що принизила їхню честь та гідність, ділову репутацію, поширену відповідачем 14 липня 2017 року інформацію про те, що «прізвища тих катів перевертнів, в першу чергу це заступники: ОСОБА_2, заступник ОСОБА_1 та начальник оперативного відділу ОСОБА_3 ОСОБА_6 виправної колонії №58. Це люди, які особисто власними руками катують увязнених у цій колонії, непросто катують, там ціла система розпрацьована. Там якось їх і підвішують і розпинають і розтягують і вогнем катують. Все це є у мене зафіксоване», зобовязати відповідача у строк 10 календарних днів з дня набрання законної сили судовим рішенням спростувати поширену відповідачем 04.07.2017 року недостовірну інформацію шляхом виступу на телеканалі «Рада», щодо факту спростування інформації, яка була ним заявлена та не відповідає дійсності. Визнати, що заступники начальника установи ОСОБА_1, ОСОБА_2 та начальник оперативного відділу ОСОБА_3, не являються «катами», «перевертнями в погонах», «гнидами», «зрадниками» та вибачитися перед позивачами на телеканалі «Рада».

Свої вимоги мотивують тим, що відповідач, який є народним депутатом України VIII скликання, в прямому ефірі телеканалу «Рада» під час брифінгу 14.07.2017 року повідомив наступне:

«Я зараз Вам озвучу на всю Україну прізвища тих катів перевертнів, в першу чергу це заступники: ОСОБА_2, цей негідник у моїй присутності намагався увязненим показати, що я тут ніхто, а він тут хазяїн на цій колонії; заступник ОСОБА_1 та начальник оперативного відділу ОСОБА_3. Це люди, які особисто власними руками катують увязнених у цій колонії, непросто катують, там ціла система розпрацьована. Там якось їх і підвішують і розпинають і розтягують і вогнем катують. Все це є у мене зафіксоване. Я буду вимагати щоби ці кати були покарані і я хочу щоби уся країна знала - що це непросто кати вони є зрадники. Ми уряд парламент робимо все можливе щоби якнайшвидше стати повноцінним, рівноправним членом Європи, а ці гниди своїми злочинами пхають нам палки в колеса.».

Брифінг з вказаними висловлюваними відповідача транслювався 14.07.2017 року в прямому ефірі телеканалу «Рада» та є розміщений в мережі Інтернет, а саме на сайті «YouTube» . (Брифінг 14.07.17 ОСОБА_5 - https://www.voutube.com/watch?v=r TGweByDcI) Даний виступ та інформація стали доступні для широкого кола телеглядачів та користувачів мережею Інтернет. Родичі позивачів, колеги по роботі повідомили що переглядали трансляцію 14.07.2017 року в прямому ефірі телеканалу «Рада». Вказують,що до цього часу вони працюють на своїх посадах, щодо них не порушено жодних кримінальних проваджень,а дані ,які оприлюднив відповідач є образливими і такими, що принижують їх честь та гідність. В судовому засіданні свою позовну заяву підтримали, вказують що дані вислови є недостовірною інформацією, яка принизила їх честь, гідність та ділову репутацію та підлягає спростуванню, просять позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги заперечив. Вказав,що відповідачем проводилась відеофіксація в установі , де відбувають покарання засуджені та працюють на відповідальних посадах позивачі, і виявлено ряд грубих порушень в роботі установи. Крім цього, надав суду велику кількість скарг від засуджених, скеровані до Президента,Кабінету ОСОБА_7 України та Міністерства юстиції України , які вказують на те,що в установі їх права порушуються. Вважає,що всі висловлювання відповідача носять оціночний характер, а позивачі як публічні особи повинні сприймати критику в їх сторону спокійно і виважено. Просить в позовних вимогах відмовити.

Суд, заслухавши виступи -пояснення сторін - позивачів, представника відповідача, дослідивши письмові та речові докази, приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 34 ОСОБА_8 України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Відповідно до статті 68 ОСОБА_8 України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися ОСОБА_8 та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Згідно статті 62 ОСОБА_8 особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Стаття 21 ОСОБА_8 передбачає,що усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. Статтею 28 ОСОБА_8 передбачено,що кожен має право на повагу до його гідності , ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню. Стаття 32 ОСОБА_8 визначає,що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених ОСОБА_8 України. Кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Статтею 55 ОСОБА_8 передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Стаття 8 передбачає,що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, ОСОБА_8 України має найвищу юридичну силу. ОСОБА_8 України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_8 України гарантується.

Так, при перегляді в судовому засіданні відеодиска, який був доданий до матеріалів справи позивачами, вбачається ,що відповідач, який є народним депутатом України VIII скликання, в прямому ефірі телеканалу «Рада» під час брифінгу 14.07.2017 року повідомив наступне: «Я зараз Вам озвучу на всю Україну прізвища тих катів перевертнів, в першу чергу це заступники: ОСОБА_2, цей негідник у моїй присутності намагався увязненим показати, що я тут ніхто, а він тут хазяїн на цій колонії; заступник ОСОБА_1 та начальник оперативного відділу ОСОБА_3. Це люди, які особисто власними руками катують увязнених у цій колонії, непросто катують, там ціла система опрацьована. Там якось їх і підвішують і розпинають і розтягують і вогнем катують. Все це є у мене зафіксоване. Я буду вимагати щоби ці кати були покарані і я хочу щоби уся країна знала - що це непросто кати вони є зрадники. Ми уряд парламент робимо все можливе щоби якнайшвидше стати повноцінним, рівноправним членом Європи, а ці гниди своїми злочинами пхають нам палки в колеса».

Брифінг з вказаними висловлюваними відповідача транслювався 14.07.2017 року в прямому ефірі телеканалу «Рада» та є розміщений в мережі Інтернет, а саме на сайті «YouTube» . (Брифінг 14.07.17 ОСОБА_5 - https://www.voutube.com/watch?v=r TGweByDcI) Даний виступ та інформація стали доступні для широкого кола телеглядачів та користувачів мережею Інтернет. Родичі позивачів, колеги по роботі повідомили що переглядали трансляцію 14.07.2017 року в прямому ефірі телеканалу «Рада».

Крім цього, судом було оглянуто відеодиск з відео матеріалами, який було додано до заперечення представником відповідача, за наслідками огляду виправної колонії, де працюють позивачі, і умов відбування засудженими цієї колонії.

Суд зазначає,що переглянутий диск ,наданий представником відповідача, дійсно містить матеріали, які вказують на незадовільний стан умов відбування покарання засудженими , приміщення установи не відповідають елементарним вимогам проживання, в багатьох приміщеннях або ведеться незакінчений ремонт, або вони є в жахливому стані. Крім цього, на цьому ж відеодиску є інтервю засуджених, в яких вони скаржаться на принизливі та погані умови відбування покарання, а також на той факт,що щодо них застосовуються катування. Слово «катування» дійсно звучить у всіх інтервю, однак прізвищ позивачів засуджені не називали. В одному інтервю з одним з засуджених було названо прізвище позивача ОСОБА_1 в контексті того,що він є керівником установи, який не виконує свої обовязки,однак прямого вказання на нього як особу,яка приймає участь в катуваннях не було. В доданих представником відповідача зверненнях засуджених ОСОБА_9,ОСОБА_10,ОСОБА_11,ОСОБА_12,ОСОБА_13,ОСОБА_14 ,ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19,ОСОБА_20 дійсно згадуються прізвища позивачів,як таких,що погрожують засудженим та здійснюють щодо засуджених незаконні дії.

Представником відповідача зазначено, що щодо позивачів є звернення відповідача до ОСОБА_7 юстиції з пропозицією покарати їх за неналежне виконання своїх прямих обовязків. Однак , надати суду докази такого звернення, і ,саме головне, результат цього звернення, представник відповідача не зміг.

Позивачі в свою чергу зазначили, що їх діяльність перевіряла місцева прокуратура, представники Міністерства юстиції, однак за наслідками перевірки, в порушенні кримінальної, адміністративної чи дисциплінарної справи було відмовлено. Більше того, вони працюють надалі, виконують свої функціональні обовязки.

Відповідач зазначив, - «особисто власними руками катують увязнених», і зазначив ,що позивачі є зрадниками, катами і мають бути увязненні пожиттєво. Однак, по закінченню більше 6 місяців після оприлюднення брифінгу, обвинувальних вироків по фактам здійснення катувань та злочинів щодо позивачів не має, і таких доказів представник відповідача суду не надав.

Відповідно до ст. 277 Цивільного кодексу України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію, та у такий же спосіб, у який вона була поширена.Відповідно до ст. 297 Цивільного кодексу України, кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Як зазначено у п. 15 постанови пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 р. № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» далі - Постанова № 1) недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Належним відповідачем у разі поширення оспорюваної

інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного

матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен

установити та зазначити в позовній заяві (пункт 2 частини другої

статті 119 ЦПК). Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Згідно з положеннями статті 277 ЦК обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до частини другої статті 47-1 Закону України "Про інформацію" оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції.

Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки, поширені в засобі масової інформації, принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй частиною першою статті 277 ЦК та відповідним законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи (стаття 37 Закону про пресу, стаття 65

Закону України "Про телебачення і радіомовлення") у тому ж засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку.

Якщо суб'єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на відповідача може бути покладено обов'язок відшкодувати моральну шкоду.

Положення Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації (далі - Декларація), схваленої 12 лютого 2004 року на 872-му засіданні Комітету ОСОБА_7 Європи, а також рекомендації, що містяться у Резолюції 1165 (1998) Парламентської ОСОБА_21 Європи про право на недоторканість приватного життя. Зокрема, у названій Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі).

У статтях 3, 4, 6 Декларації вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися "виставити" себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами.

У зв'язку з цим, межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для

прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати.

Згідно з ст.8 ЗУ «Про статус народного депутата України» визначено ,що у своїй діяльності народний депутат повинен дотримуватися загальновизнаних норм моралі; завжди зберігати власну гідність, поважати честь і гідність інших народних депутатів, службових та посадових осіб і громадян; утримуватись від дій, заяв та вчинків, що компрометують його самого, виборців, ОСОБА_22 України, державу.

На думку суду, поширена відповідачем інформація є недостовірна та негативна, принижує соціальну оцінку професійної діяльності позивачів, оскільки він надав своїми висловлюваннями не оцінку їх роботі, а навішав «ярлики» ,якими в брутальній, принизливій та непристойній формі, принизив гідність, честь та ділову репутацію позивачів.

Так, позивач ОСОБА_1, перебуває на посаді першого заступника начальника державної установи «ОСОБА_6 виправна колонія №58», підполковник внутрішньої служби (а.с.7), позивач ОСОБА_2, перебуває на посаді заступника начальника державної установи «ОСОБА_6 виправна колонія №58» із соціально-виховної та психологічної роботи, майор внутрішньої служби (а.с.8),позивач ОСОБА_3, перебуває на посаді начальника оперативного відділу державної установи «ОСОБА_6 виправна колонія №58» майор внутрішньої служби (а.с. 11).

За час проходження служби позивачі характеризуються позитивно, добросовісно виконують покладені обовязки, забезпечують правопорядок в державній установі «ОСОБА_6 виправна колонія №58», відповідно до вимог чинного законодавства (а.с. 12-14). Представник відповідача не зміг надати суду документів, які б підтверджували надану його довірителем некоректну інформацію про позивачів під час брифінгу на каналі «Рада»,а саме обвинувальні вироки щодо позивачів, звернення до органів державної влади, з вказанням на недостатній професійний рівень позивачів, відповіді на свої звернення щодо негативної роботи позивачів, витяги з ЄРДР про порушення щодо позивачів кримінальних проваджень за вчинені ними крмінальні правопорушення (катування, зрадництво), копії доркументів, які б підтверджували притягнення позивачів до адміністративної чи дисциплінарної відповідальності.

В той же час позивачі надали суду документи, які свідчать про те ,що вони сумлінно виконують свою роботу. Так, згідно висновку службового розслідування за матеріалами перевірки інформації, що викладена народним депутатом ОСОБА_5 від 30.08.2017 року, яка проведена Міністерством юстиції зазначено, що відомості ,викладені у зверненні народного депутата ОСОБА_5 щодо неправомірних дій представників адміністрації державної установи «ОСОБА_6 виправна колонія №58» такими, що свого підтвердження не знайшли та не відповідають дійсності.

Згідно листа Міністерства юстиції до в.о. начальника установи «ОСОБА_6 виправна колонія №58» від 30.08.2017 року №600-17/1-419 , від 14.08.2017 року №548-17/К-386, від 21.08.2017 року №652-17/12-461, проведеною перевіркою встановлено,що відомості викладені у зверненнях засуджених, які відбувають покарання, свого підтвердження не знайшли.

Згідно листа Ізяславського районного суду Хмельницької області від 13.02.2018 року зазначено, що відомості щодо обвинувальних вироків за 2017 рік відносно ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 відсутні. У відповідності до листа Прокуратури Хмельницької області від 20.02.2018 року зазначено, що впродовж 2016-2018 років слідчим відділом прокуратури Хмельницької області стосовно ОСОБА_23,ОСОБА_2,ОСОБА_3 обвинувальні акти до суду не направлялись, про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень вказаним особам не повідомлялось.

Таким чином, суд приходить до висновку, що на своєму брифінгу, відповідач не надавав оціночне судження ,а просто навішав образливих «ярликів» позивачам, назвавши їх катами, негідниками, зрадниками, не маючи підтверджуючих документів таким своїм висловам. Позивачі до цього часу займають свої посади і продовжують виконувати свої функціональні обовязки.

На думку суду , відповідач, як народний депутат і представник законодавчої гілки влади не має право вдаватись до образ, а повинен забезпечити та проголосувати за Державний бюджет, в якому будуть виділені кошти (чи додаткові кошти) на належне утримання засуджених, а в подальшому як народний депутат проконтролювати виконавчу гілку влади щодо реального виділення цих коштів саме на потреби пенітенціарних установ, щоб умови перебування засуджених за гратами були гідними.

Відповідно до вимог вищезгаданої Постанови Пленуму Верховного Суду України з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих людей, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків.

Спростування поширеної недостовірної інформації повинно здійснюватись незалежно від вини особи, яка її поширила, а спростування має здійснюватися у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація. У разі, якщо спростування недостовірної інформації неможливо чи недоцільно здійснити у такий же спосіб, у який вона була поширена, то воно повинно проводитись у спосіб, наближений (адекватний) до способу поширення, з урахуванням максимальної ефективності спростування та за умови, що таке спростування охопить максимальну кількість осіб, що сприйняли попередньо поширену інформацію.

Таким чином, спростування поширеної відповідачем недостовірної інформації повинно здійснюватись також у присутності журналістів, шляхом оголошення під час брифінгу в прямому ефірі телеканалу «Рада».

Відповідач є впливовою, авторитетною особою, обраний народним депутатом України VIII скликання, тому поширена ним негативна та недостовірна інформація набула широкого розголосу, є вагомою і тим самим суттєво принижує честь та ділову репутацію позивачів серед широкого кола осіб. Позивачі є військовослужбовцями, проходять службу в органах Державної Кримінально-виконавчої служби, обіймають посади старшого начальницького складу.Висвітлення недостовірної інформації, яка принижує честь, гідність та ділову репутацію позивачів, відбулося під час виконання позивачами службових обовязків.

Щодо вимоги позивачів про принесення їм вибачення, то суд не вправі зобов'язувати відповідача вибачатися перед позивачем у тій чи іншій формі, оскільки примусове вибачення як спосіб судового захисту гідності, честі чи ділової репутації за поширення недостовірної інформації не передбачено у статтях 16, 277 ЦК . З цього приводу є правова позиція Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, який ще раз підтвердив, що не може суд змусити особу вибачитись за поширення недостовірної інформації. Належним способом захисту являється спростування такої інформації. До такого висновку ВССУ дійшов по справі № 6-373св17 від 10 травня 2017.

За таких обставин, суд приходить до висновку про часткову підставність позовних вимог та про необхідність їх часткового задоволення.

На підставі ст.ст.8,21,28,32,34,55,68 ОСОБА_8 України, ст.8 ЗУ «Про статус народного ддлепутата» викладеного, ст.ст.277,297 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 р. «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» та керуючись ст.ст.239,247 ч.1,263,264,265,268, суд, -

ВИРIШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про визнання недостовірною інформації та зобовязання її спростувати задовольнити частково.

Визнати недостовірною та такою, що принизила їхню честь та гідність, ділову репутацію, поширену відповідачем ОСОБА_5 14 липня 2017 року інформацію про те, що: «Прізвища тих катів перевертнів, в першу чергу це заступники: ОСОБА_2, заступник ОСОБА_1 та начальник оперативного відділу ОСОБА_3 ОСОБА_6 виправної колонії №58. Це люди, які особисто власними руками катують увязнених у цій колонії, непросто катують, там ціла система розпрацьована. Там якось їх і підвішують і розпинають і розтягують і вогнем катують. Все це є у мене зафіксоване».

Зобовязати відповідача ОСОБА_5 у строк 10 календарних днів з дня набрання законної сили судовим рішенням спростувати поширену ним 14.07.2017 року недостовірну інформацію шляхом виступу на телеканалі «Рада», щодо факту спростування інформації, яка була ним заявлена та не відповідає дійсності. Визнати, що заступники начальника установи ОСОБА_1, ОСОБА_2 та начальник оперативного відділу ОСОБА_3, не являються «катами», «перевертнями в погонах», «гнидами», «зрадниками» на телеканалі «Рада».

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 , жителя ІНФОРМАЦІЯ_1 громадянина України, на користь Державної судової адміністрації України, 01601, м. Київ, вул. Липська, 18/5, , (отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/ 22030106; код за ; банк отримувач Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, код банку отримувача 820019, рахунок отримувача 0001, код класифікації доходів бюджету 22030106) 704,80 грн. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Івано-Франківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня оголошення рішення.

Повний текст рішення виготовлено 21 лютого 2018 року.

Суддя Веселов В. М.