Справа № 2/593/3/2018
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" квітня 2018 р. місто Бережани Тернопільської області

Бережанський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Крамаря В.М.

при секретарі судового засідання Осадці М.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, -

з участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_4

ВСТАНОВИВ:

02 червня 2016 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

В позовній заяві позивач вказала, що 19 липня 2000 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Бережанського району Тернопільської області було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем, актовий запис № 80.

Під час шлюбу за спільні кошти подружжя придбали автомобіль марки HYUNDAI ACCENT, 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, іншого спільного майна у сторін немає. Посилаючись на те, що 01 червня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до Бережанського районного суду Тернопільської області з позовом про розірвання шлюбу, зважаючи на те, що ОСОБА_2 відмовився від поділу спільного автомобіля шляхом виплати їй половини вартості автомобіля, посилаючись на відсутність коштів, або передачі автомобіля їй з компенсацією нею половини вартості автомобіля ОСОБА_2, посилаючись на норми ст.ст. 60, 69-71 СК України просила провести поділ спільного майна подружжя, визнавши за нею право власності на автомобіль марки HYUNDAI ACCENT, 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 з компенсацією ОСОБА_2 вартості ? частини вказаного автомобіля.

12 вересня 2016 року, посилаючись на те, що після відкриття провадження по справі про поділ майна подружжя, ОСОБА_2 без її згоди відчужив належний на праві спільної сумісної власності подружжя спірний автомобіль ОСОБА_3 згідно договору купівлі продажу транспортного засобу № 650/01/4641/2016 від 18.06.2016 року. Посилаючись на вимоги ст. 65 СК України, ст.ст. 203, 215 ЦК України просить визнати вказаний договір купівлі продажу недійсним, оскільки вона своєї згоди на відчуження спірного автомобіля не давала, а ще до укладення оспорюваного договору звернулася до суду з позовом про поділ автомобіля.

З урахуванням уточнень позовних вимог позивач просить: визнати недійсним договір купівлі продажу транспортного засобу № 650/01/4641/2016 від 18.06.2016 р. автомобіля марки HYUNDAI ACCENT, 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, укладений між ОСОБА_2 і ОСОБА_3; провести поділ спільного майна подружжя між нею та ОСОБА_2, визнавши за нею право власності на автомобіль марки HYUNDAI ACCENT, 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, з компенсацією нею ОСОБА_2 вартості ? частини зазначеного автомобіля в розмірі 133370 грн; стягнути з відповідачів судові витрати.

В судовому засіданні позивач та її представник ОСОБА_4 позовні вимоги підтримали, дав пояснення, аналогічні позовній заяві, просив позов задовольнити. Окрім цього, пояснили, що на їх думку, укладення ОСОБА_2 договору купівлі-продажу з ОСОБА_3 було спрямоване на перешкоджання позивачу реалізувати її права співвласника, при цьому ОСОБА_3 не можна вважати добросовісним набувачем спірного автомобіля, оскільки оспорюваний договір купівлі продажу був укладений з використанням паспорта ОСОБА_2, де на час укладення договору була відмітка про те, що останній перебуває у зареєстрованому шлюбі, а тому ОСОБА_3 мав знати про те, що ОСОБА_2 не має права самостійно укладати договір купівлі - продажу.

В запереченні проти позову та під час розгляду справи представник відповідача ОСОБА_5 проти позову заперечила, посилаючись на те, що ОСОБА_2 уклав оспорюваний договір купівлі продажу автомобіля зі згоди позивача, оскільки договір купівлі продажу було укладено під час шлюбу, то позивач має право вимагати ? частини вартості майна, яке було відчужено в період шлюбу проти волі другого з подружжя не в інтересах сімї. Окрім цього, з посиланням на п.6 ст. 3, ч.2 ст. 369 ЦК України, вказує, що укладення одним з подружжя договору щодо розпорядження спільним майном без згоди другого з подружжя може бути підставою для визнання такого договору недійсним лише в тому разі, якщо суд встановить, що той з подружжя, хто уклав договір щодо спільного майна, та третя особа контрагент за таким договором діяли недобросовісно, зокрема, третя особа знала чи за обставинами справи не могла не знати про те, що майно належить подружжю на праві спільної сумісної власності і що той з подружжя, хто укладає договір, не отримав згоди на це другого з подружжя. Виходячи з вказаного, вважає, що відповідач ОСОБА_3 є добросовісним набувачем спірного автомобіля, оскільки не міг та не знав про те, що майно належить подружжю на праві спільної сумісної власності, не зобовязаний був перевіряти цю обставину. У звязку з наведеним вважає, що позивачем вибрано не вірний спосіб захисту і просила відмовити в задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_2 в судові засідання не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся в належний спосіб та строки.

Відповідач ОСОБА_3 в судові засідання не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся в належний спосіб та строки.

Судом було здійснено наступні процесуальні дії:

03 червня 2016 року суд звернувся за наданням інформації про зареєстроване місце проживання відповідача;

13 червня 2016 року судом відкрито провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

23 червня 2016 року судом за клопотанням позивача витребувано з регіонального сервісного центру МВС України в Тернопільській області відомості про транспортні засоби, зареєстровані за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Ухвалою суду від 04 липня 2016 року справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя призначено до судового розгляду.

11 липня 2016 року судом за клопотанням позивача витребувано з регіональних сервісних центрів МВС України в Тернопільській та Львівській областях відомості про те, коли та на якій підставі було проведено перереєстрацію автомобіля марки HYUNDAI ACCENT, 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 з ОСОБА_2 на іншу особу та за ким і на якій підставі зареєстровано цей автомобіль.

Ухвалою суду від 12 вересня 2016 року залучено до участі у справі як співвідповідача ОСОБА_3.

Ухвалою суду від 12 вересня 2016 року задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову. Заборонено відчуження (продаж, дарування, обмін тощо) автомобіля марки HYUNDAI ACCENT, 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, д.н.з. НОМЕР_2. Накладено арешт на автомобіль марки HYUNDAI ACCENT, 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, д.н.з. НОМЕР_2.

Ухвалою суду від 02 листопада 2016 року по справі призначено судову товарознавчу експертизу автомобіля марки HYUNDAI ACCENT, 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_1. Зобовязано ОСОБА_2 і ОСОБА_3 надати судовим експертам на їх вимогу автомобіль марки HYUNDAI ACCENT, 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_1. Провадження по справі на час проведення експертизи зупинено.

Ухвалою від 15 травня 2017 року провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про поділ майна подружжя відновлено, у звязку з надходженням повідомлення про неможливість надання висновків судової автотоварознавчої експертизи, у звязку з ненаданням обєкта дослідження.

Ухвалою суду від 01 червня 2017 року по справі призначено судову товарознавчу експертизу автомобіля марки HYUNDAI ACCENT, 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_1. Провадження по справі на час проведення експертизи зупинено.

Ухвалою від 15 лютого 2018 року провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про поділ майна подружжя відновлено у звязку з виконанням експертизи.

Суд, вислухавши позивача, представника позивача та представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_5, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів.

Судом із рішення Бережанського районного суду по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу від 29 серпня 2016 року, яке набрало законної сили 19 вересня 2016 року, встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 19 липня 2000 року по 19 вересня 2016 року.

Відповідно до рахунку фактури № 32895 від 25 січня 2013 року (а.с.5) та квитанції №2 від 25 січня 2013 року (а.с.6) ОСОБА_2 було сплачено за автомобіль HYUNDAI ACCENT, номер кузова НОМЕР_1, - 133400 грн. З витягу сформованого 19.07.2016 року (а.с. 48) та копії заяви ОСОБА_2 від 31.01.2013 року (а.с.49), наданих Територіальним сервісним центром МВС у Львівській області випливає, що автомобіль марки HYUNDAI ACCENT, 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 зареєстровано за ОСОБА_2 31.01.2013 року. Згідно акту прийому передачі (а.с.6) вказаний автомобіль було передано ОСОБА_2 01.02.2013 року.

Виходячи з наведеного, спірний автомобіль ОСОБА_2 було придбано під час шлюбу, а тому відповідно до ч.1 ст. 60 Сімейного кодексу України належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності.

Згідно з ч.1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Ч.1 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Виходячи з наведеного, позивач має право вимагати поділу спірного автомобіля, який є спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1, при цьому їх частки у вказаному майні є рівними, тобто кожному з них належить по ?.

Розглядаючи позовну вимогу про визнання недійсним договору купівлі продажу транспортного засобу № 650/01/4641/2016 від 18.06.2016 року автомобіля марки HYUNDAI ACCENT, 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, укладений між ОСОБА_2 і ОСОБА_3, суд виходить з наступного.

З витягу, сформованого 19.07.2016 року (а.с. 48) та копії заяви ОСОБА_3 від 18.06.2016 року (а.с.56), наданих Територіальним сервісним центром МВС у Львівській області випливає, що автомобіль марки HYUNDAI ACCENT, 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, 18 червня 2016 року, тобто після звернення позивача до суду з позовом - зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі договору купівлі продажу транспортного засобу № 650/01/4641/2016 від 18.06.2016 року.

З договору купівлі продажу транспортного засобу № 650/01/4641/2016 від 18.06.2016 року (а.с. 57) вбачається, що за вказаним договором ОСОБА_2 продав ОСОБА_3 транспортний засіб марки HYUNDAI ACCENT, 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, купівлю продаж вчинено за 120000 грн. Під час укладення договору купівлі-продажу ОСОБА_2 надав паспорт громадянина України МС 666179.

З показань свідка ОСОБА_6, судом встановлено, що після того, як ОСОБА_2 залишив позивачку і пішов жити до іншої жінки, це було приблизно в грудні 2015 року, позивачка намагалася вирішити питання поділу спірного автомобіля, шляхом залишення автомобіля за одним з подружжя з виплатою іншому компенсації за половину автомобіля, однак ОСОБА_2 від такої пропозиції відмовився, на контакт не виходив. Розмови про те, щоб продати автомобіль ОСОБА_1 не розглядала.

Допитана судом як свідок ОСОБА_1 суду пояснила, що своєї згоди на відчуження спірного автомобіля ОСОБА_2 в будь-якій формі не давала.

Позивач оспорює вказаний правочин і просить визнати недійсним, посилаючись на те, що вона своєї згоди на відчуження спірного автомобіля не давала.

Відповідно до ч.1 ст. 203, ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема, коли зміст правочину суперечить Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства.

Отже, підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог щодо відповідності змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства саме на момент вчинення правочину.

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч.2 ст. 369 ЦК України згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.

Ч.2 та 3 ст. 65 СК України встановлено, що при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

Однак відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, встановленої законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.

Виходячи з наведеного, законодавством не встановлено недійсності правочину при відчуженні спільного сумісного майна подружжя без письмової згоди одного з подружжя (як форми згоди), а тому при розгляді спорів про розподіл спірного майна, яке підлягає державній реєстрації та визнання недійсними правочинів з відчуження такого майна без письмової згоди одного з подружжя, за наявності згоди (як волевиявлення) другого з подружжя в іншій формі.

Пунктом 6 статті 3 ЦК України до засад цивільного законодавства віднесено, серед іншого, добросовісність.

Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Зважаючи на те, що позивач звернулася до суду з позовом про поділ спірного автомобіля та на момент укладення купівлі продажу транспортного засобу № 650/01/4641/2016 від 18.06.2016 року по справі було відкрито провадження, враховуючи показання свідків, відповідно до яких ОСОБА_1 не давала згоди на укладення вказаного правочину, враховуючи те, що ОСОБА_2 не надано доказів отримання згоди ОСОБА_1 на відчуження спірного автомобіля, суд приходить до висновку, що під час укладення вказаного договору діяв не добросовісно, оскільки не отримав згоди другого з подружжя на укладення вказаного договору.

Розглядаючи заперечення представника ОСОБА_2 ОСОБА_5 в тій частині, що відповідач ОСОБА_3 є добросовісним набувачем спірного автомобіля, оскільки не міг та не знав про те, що майно належить подружжю на праві спільної сумісної власності, не зобовязаний був перевіряти цю обставину. Суд виходить з того, що відповідно до ч.1 ст.388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. А тому добросовісним набувачем є набувач, який не знав і не міг знати, що особа, яка є відчужувачем, не має права його відчужувати.

Як випливає з оспорюваного правочину під час укладення договору купівлі-продажу ОСОБА_2 надав паспорт громадянина України МС 666179, з наданої позивачем суду копії паспорта ОСОБА_2 серії МС № 666179, виданого 25 лютого 2000 року Бережанським РВ УМВС України в Тернопільській області, випливає, що останніій з 19.07.2000 року перебуває в зареєстрованому шлюбі, про що свідчить відмітка на сторінці 10 вказаного паспорта. З вказаного суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 під час укладення оспорюваного договору купівлі продажу транспортного засобу № 650/01/4641/2016 від 18.06.2016 року не міг не знати про те, що ОСОБА_2 перебуває в зареєстрованому шлюбі і на укладення цього договору купівлі продажу необхідна згода другого з подружжя, зважаючи на те, що в письмовій формі згода ОСОБА_1 на укладення вказаного договору відсутня, при укладенні договору вона була відсутня, - ОСОБА_3, виходячи з положень ст. 388 ЦК України, не є добросовісним набувачем.

Виходячи з викладеного вище, зважаючи на те, що, укладаючи договір купівлі продажу транспортного засобу № 650/01/4641/2016 від 18.06.2016 року без згоди ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 діяли недобросовісно, оскільки ОСОБА_3, виходячи з обставин укладення договору, не міг не знати про те, що майно належить подружжю на праві спільної сумісної власності і що ОСОБА_2 не отримав згоди ОСОБА_1 на укладення договору купівлі продажу транспортного засобу № 650/01/4641/2016 від 18.06.2016 року вказаний договір слід визнати недійсним.

Розглядаючи позовні вимоги про проведення поділу автомобіля, як спільного майна подружжя між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, визнавши за ОСОБА_1 право власності на автомобіль марки HYUNDAI ACCENT, 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, з компенсацією ОСОБА_2 вартість ? частини автомобіля в розмірі 133370 грн., суд виходить з наступного.

Як встановлено вище автомобіль марки HYUNDAI ACCENT, 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 є спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 при цьому їх частки у вказаному майні є рівними, тобто кожному з них належить по ?.

Відповідно до ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішено судом. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Згідно з ч.2 ст.183 ЦК України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

Виходячи з наведеного спірний автомобіль, який є неподільною річчю може бути присуджений одному із подружжя.

Згідно з ч.4,5 ст. 71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Зважаючи на те, що ОСОБА_2 відчужив автомобіль марки HYUNDAI ACCENT, 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, ОСОБА_3 за 120000 грн., не висловив заперечення проти компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на спірний автомобіль, суд приходить до висновку, що такі дії ОСОБА_2 свідчать про згоду на компенсацію його частки у праві спільної сумісної власності на автомобіль марки HYUNDAI ACCENT, 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_1.

Згідно висновку експерта № 5119 судової автотоварознавчої експертизи по цивільній справі № 593/740/16-ц від 01.02.2018 року середня ринкова ціна автомобіля HYUNDAI ACCENT, 2012 року випуску, обєм двигуна 1591 см3, без врахування особливостей його фактичного стану, умов експлуатації та пробігу на момент проведення експертизи, становить 266740,00 грн., відповідно середньоринкова ціна ? частини зазначеного автомобіля станом на час проведення експертизи становить 133370,00 грн.

ОСОБА_1 згідно платіжного доручення № НОМЕР_3 від 14 березня 2018 року, на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Тернопільській області внесено 133370,00 грн. з вказівкою призначення платежу «Внесення вартості частки ОСОБА_2 у справі 593/740/16-ц, Бережанський районний суд Тернопільської області».

Таким чином, суд також приходить до висновку про обґрунтованість позовної вимоги про проведення поділу автомобіля, як спільного майна подружжя між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, визнавши за ОСОБА_1 право власності на автомобіль марки HYUNDAI ACCENT, 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, з компенсацією ОСОБА_2 вартість ? частини автомобіля в розмірі 133370 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений за позовом судовий збір в розмірі 1888,20 грн.

П.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України встановлено, що у разі задоволення позову інші судові витрати (на професійну правничу допомогу, повязані із залученням експертів та проведенням експертизи) покладаються на відповідача. При цьому суд виходить з того, що витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн. нараховані відповідно до ст. 137 ЦПК України і підлягають стягненню на користь позивача. При вирішенні питання про розподіл судових витрат повязаних із залученням експертів та проведенням експертизи, суд виходить з поведінки сторони відповідача під час розгляду справи (ненадання обєкта дослідження експерту, у звязку з чим експертом було дано повідомлення про неможливість надання висновків судової автотоварознавчої експертизи при цьому позивачем понесено витрати в розмірі 220,20 грн.), а тому стягує на користь позивача витрати повязані із залученням експертів та проведенням експертизи в розмірі 2200,20 грн. (220,20+1980=2200,20). Виходячи з наведеного, на користь позивача підлягає стягненню 10088,40 грн. (десять тисяч вісімдесят вісім гривень сорок копійок) судових витрат (1888,20+6000+2200,20=10088,40).

Враховуючи наведене, керуючись ст. 68 Конституції України, ст. ст. 8, 60, 65, 69-71, 114 Сімейного кодексу України, ст. ст. 3, 16, 183, 203, 215, 218, 369, 388, 655 Цивільного кодексу України, ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76, 79, 80, 81, 89, 90,92, 95, 102, 133, 137, 141, 259, 263, 265, 354, 355, п.15.5 розділу ХІІІ ЦПК України, ст.ст. 294, 296 ЦПК України (в редакції від 14.11.2017 року), суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати недійсним договір купівлі продажу транспортного засобу № 650/01/4641/2016 від 18.06.2016 р. автомобіля марки HYUNDAI ACCENT, 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, укладений між ОСОБА_2 і ОСОБА_3.

Провести поділ автомобіля, як спільного майна подружжя між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, визнавши за ОСОБА_1 право власності на автомобіль марки HYUNDAI ACCENT, 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, з компенсацією ОСОБА_2 вартість ? частини автомобіля в розмірі 133370 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 10088,40 грн. (десять тисяч вісімдесят вісім гривень сорок копійок) судових витрат.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Апеляційного суду Тернопільської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення рішення (ст.ст. 354, 355 ЦПК України).

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідний суд, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу (п.15.5 розділу ХІІІ ЦПК України).

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Тернопільської області через Бережанський районний суд шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строків на його апеляційне оскарження.

Відомості про позивача: ОСОБА_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2/5а, м. Львів, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4.

Відомості про відповідача: ОСОБА_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5, номер та серія паспорта МС 666179.

Відомості про відповідача: ОСОБА_3, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6, номер та серія паспорта КВ 483806.

Виконання рішення в частині компенсації ОСОБА_2 вартості ? частини автомобіля марки HYUNDAI ACCENT, 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, - в розмірі 133370 грн. здійснити за рахунок коштів внесених ОСОБА_1, згідно платіжного доручення № НОМЕР_3 від 14 березня 2018 року, на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Тернопільській області.

Дата складення повного судового рішення 19.04.2018 року:

СУДДЯ: