ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 490/9680/16-ц Головуючий в І інстанції: Гуденко О.А.
Номер провадження: №22-ц/819/15/18 Доповідач: Майданік В.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2018 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Майданіка В.В.,

суддів: Кутурланової О.В.,

Орловської Н.В.,

секретар Прушинська О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаїв-Облтранс" та апеляційною скаргою Миколаївської міської ради на рішення Центрального районного суду м.Миколаєва від 15 червня 2018 року, у складі судді Гуденко О.А., у справі за позовом ОСОБА_2 до Миколаївської міської ради, Управління комунального майна Миколаївської міської ради, товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаїв-Облтранс", треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24 про визнання недійсним свідоцтва про право власності на нежитлові приміщення, скасування його державної реєстрації та визнання недійсним договору оренди,

В С Т А Н О В И В:

30 вересня 2016 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просила:

--- визнати недійсним Свідоцтво про право власності на нежитлові приміщення від 01.09.2015 року № 43066597, видане Миколаївській міській раді на нежитлові підвальні приміщення колишньої котельної по АДРЕСА_1;

--- скасувати державну реєстрацію права власності на нежитлові підвальні приміщення та запис про реєстрацію цього права в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно;

--- визнати недійсним договір оренди № 7592 від 12.02.2015 року.

Позов обґрунтувала наступним. Вона є власником однієї з квартир у вказаному будинку, спірні підвальні приміщення колишньої котельної є допоміжними приміщеннями, спільною сумісною власністю усіх власників квартир багатоквартирного житлового будинку і, вважає, що не можуть бути окремим об'єктом права власності Миколаївської міської ради. Проте, відповідач неправомірно набув право власності на ці приміщення, проводив там ремонтні роботи та передав в оренду третій особі. У зв'язку із тим, що незаконні дії відповідачів з нежитловими допоміжними підвальними приміщеннями колишньої котельної порушують законні права та інтереси власників квартир, то позивач звернулась із цим позовом.

Оскаржуваним рішенням від 15 червня 2018 року позов задоволено. Визнано недійсним Свідоцтво про право власності на нежитлові приміщення від 01.09.2015 року індексний № 43066597 на право комунальної власності Миколаївській міській раді на нежитлові приміщення по АДРЕСА_1, загальною площею 135,4 кв.м.

Виключено запис про державну реєстрацію права власності на нежитлові приміщення підвалу літ. "Апд", загальною площею 135,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 за Миколаївською міською радою в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 10989433 від 31.08.2015 року.

Визнано недійсним договір оренди нежитлових приміщень по АДРЕСА_1 від 12.02.2015 року №7592 зі змінами від 25 липня 2015 року, укладений між Управлінням комунального майна Миколаївської міської ради та ТОВ "Миколаїв - облтранс".

Стягнуто на користь ОСОБА_2 по 551,20грн судового збору з Миколаївської міської ради та ТОВ "Миколаїв-Облтранс" з кожного.

В апеляційній скарзі директор ТОВ "Миколаїв-Облтранс" просить скасувати зазначене рішення й ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи. Зокрема вказав, що судом не враховано, що на момент укладення спірного договору оренди спірні приміщення не використовувались як вугільна та котельна, а комунікації, призначені для обслуговування будинку, у спірних приміщеннях відсутні. Також вважає, що висновок суду щодо неможливості виділення частки із спільного майна свідчить про вихід суду за межі заявлених позовних вимог. Окрім того вважає, що суд мав достатньо правових підстав для визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно. Також зазначив, що висновок суду щодо наявності перешкод у доступі позивачу до приміщення № 9 ґрунтується виключно на припущеннях та позивач не позбавлена можливості отримати доступ до цього приміщення шляхом встановлення сервітуту. До того ж вказав, що суд порушив приписи ч.2 ст.19 Конституції України, привласнивши собі виключні повноваження державного реєстратора шляхом скасування запису про державну реєстрацію. Також вказав, що договором про внесення змін до договору оренди нежитлового приміщення підвального поверху площею 121 кв.м (без доп.приміщ.№9) не включено до орендованого приміщення допоміжне приміщення №9, таким чином сторонами були усунуті порушення законодавства, які були підставою позовних вимог.

В апеляційній скарзі представник Миколаївської міської ради просить скасувати зазначене рішення й ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи. Зокрема вказав, що, прийнявши рішення щодо скасування запису про державну реєстрацію, суд привласнив собі виключні повноваження державного реєстратора, порушивши приписи ч.2 ст.19 Конституції України. Також вважає, що суд не дав повну, всебічну та об'єктивну оцінку висновку експерта та не порушив питання про призначення додаткової чи повторної експертизи. Також зазначив, що для врегулювання спірного договору сторонами були усунуті порушення законодавства, оскільки договором про внесення змін до договору оренди нежитлового приміщення підвального поверху допоміжне приміщення не ввійшло до складу орендованих приміщень.

Відповідно до п.6 Розділу XV "Перехідні положення" Конституції України до впровадження нового адміністративно-територіального устрою України відповідно до змін до Конституції України щодо децентралізації влади, але не довше ніж до 31 грудня 2017 року, утворення, реорганізацію та ліквідацію судів здійснює Президент України на підставі та у порядку, що визначені законом.

Указом Президента України №452/2017 від 29.12.2017 року "Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах" було постановлено ліквідувати Апеляційний суд Херсонської області та утворити Херсонський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Херсонську область, з місцезнаходженням у місті Херсоні.

Однак, згідно з п.3 Розділу XІІ "Прикінцеві та Перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів", що набрав чинності з 30.09.2016 року, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Крім того, відповідно до ч.6 ст.147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Також, відповідно до п.8 ст.1 Розділу XІІІ "Перехідні положення" ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

03 жовтня 2018 року в газеті "Голос України" опубліковано повідомлення голови Херсонського апеляційного суду в апеляційному окрузі, що включає Херсонську область, з місцезнаходженням у місті Херсоні, про початок роботи вказаного новоутвореного суду з 03 жовтня 2018 року.

Враховуючи наведене, від дня початку роботи Херсонського апеляційного суду останній діє як суд апеляційної інстанції, у межах територіальної юрисдикції якого перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

16 жовтня 2018 року цю справу автоматизовано було розподілено складу колегії суддів: головуючому судді (судді-доповідачу) - Майданіку В.В., суддям: Кутурлановій О.В., Орловській Н.В.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Із матеріалів справи та встановлених судом обставин вбачається наступне.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що позивач ОСОБА_2 та треті особи проживають та/або мають право власності на квартири або частки квартир у будинку АДРЕСА_1. Зокрема позивач є власником 2-кімнатної квартири №24, розташованої на 4 поверсі будинку (а.с.4 т.1).

Відповідно до експлікації у технічному паспорті нежитлового приміщення підвалу у буд. АДРЕСА_1, загальна площа приміщень становить 135,4кв.м та складається з:

--- підвал № 1, площею 48,6 кв.м;

--- підвал № 2, площею 29,8 кв.м;

--- підвал № 3, площею 10,6 кв.м;

--- підвал № 4, площею 17,0 кв.м;

--- підвал № 5, площею 6,7 кв.м;

--- сходи № 6, площею 5,5 кв.м;

--- підвал № 7, площею 9,6 кв.м;

--- підвал № 8, площею 7,6 кв.м. (а.с.110 т.1).

Із витягу з рішення №654 від 24 липня 2015 року "Про зміну та надання адрес і внесення змін до рішень виконкому міської ради" вбачається, що розглянувши звернення юридичних та фізичних осіб про зміну та надання адресу, враховуючи пропозиції КП "Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації, керуючись ст.40 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", виконком міської ради вирішив нежитловим приміщенням підвалу по АДРЕСА_1 (літ. Апд прим. з №46-1 по №46-8 заг.площ. 135,4 кв.м), які належать територіальній громаді м.Миколаєва в особі Миколаївської міської ради, надати нову адресу: АДРЕСА_1 (а.с.82 т.1).

Відповідно до свідоцтва про право власності, індексний номер 43066597, виданого 01 вересня 2015 р., нежитлові приміщення загальною площею 135,4 кв.м, які знаходяться у будинку АДРЕСА_1 (спірному будинку), знаходяться у комунальній власності Миколаївської міської ради (а.с.73 т.1).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на підставі свідоцтва про право власності серії та номеру 43066597, виданого 01.09.2015 р., зареєстровано комунальну форму власності Миколаївської міської ради на нежитлові приміщення загальною площею 135,4 кв.м у буд. № АДРЕСА_1 (а.с.78 т.1).

Відповідно до договору оренди від 12 лютого 2015 року, укладеного між Управлінням з використання та розвитку комунальної власності Миколаївської міської ради в особі начальника Управління ОСОБА_26 (орендодавець) та ТОВ "Миколаїв-Облтранс" в особі директора ОСОБА_27 (орендар), орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне користування нежитлове приміщення площею 135,40кв.м (підвал у будинку АДРЕСА_1), керуючись наказом №13/03 від 02.02.2015р. (п.1). Орендна плата за перший місяць оренди становить 1916,65 грн (п.3.1.). Договір укладено строком на 2 роки 11 місяців з 12.02.2015р. по 12.01.2018р. (п.10.1) (а.с.79-80 т.1).

Згідно договору про внесення змін від 25 травня 2017 року до договору оренди нежитлового приміщення №7592 від 12.02.2015 року пункт 1.1. договору викладено у наступній редакції: орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне користування нежитлове приміщення площею 121,0кв.м (підвал у будинку АДРЕСА_1). Пункт 3.1 викладено у наступній редакції: орендна плата визначається на підставі Положення про оренду майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста, затвердженого рішенням міської ради від 20.10.2011 року і становить без ПДВ за один місяць оренди 2608,84 грн. Цей договір є невід'ємною частиною договору оренди та вступає в силу з 25.05.2017 р. (а.с.68 т.2).

При апеляційному розгляді справі відповідачі надали пояснення, що вказаним договором про внесення змін від 12.02.2015 року змінена площа орендованих приміщень із 135,40кв.м до 121,0 кв.м, а приміщення № 9 (визнане експертним висновком як допоміжне) не входить до складу орендованих.

Із технічного висновку на нежитлове підвальне приміщення у будинку АДРЕСА_1, зареєстрованого 27.11.2017 р., затвердженого генеральним директором ТОВ "ЖЕК "Забота" ОСОБА_28, вбачається, що до ТОВ "ЖЕК "Забота" звернувся директор ТОВ "Миколаїв-облтранс" ОСОБА_27 із проханням погодити здачу в оренду для виготовлення друкованої продукції вітчизняного виробництва строком на 2 роки 11 місяців нежитлового підвального приміщення, площею 110кв.м, розташованого у 4-х поверховому будинку старої забудови по АДРЕСА_1. Вказано, що ТОВ "ЖЕК "Забота" вважає за можливе погодити ТОВ "Миколаїв-облтранс" здачу в оренду вказаного підвального приміщення (а.с.94 т.1).

У технічному звіті визначення технічного стану будівель конструкцій нежитлових приміщень підвалу літ. "Апд" АДРЕСА_1, затвердженого 25.06.2015 р., вказано, що загальна площа складає 135,4 кв.м, рік побудови - 1954р., також вказано, що розводка трубопроводів - транзитна, приміщення підвалу не класифікуються як допоміжні, тому ще інженерне обладнання відсутнє (а.с.83-87 т.1).

У відповідь на звернення громадян ОСОБА_29 та ін. від 16.07.2015р. начальник управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області повідомив, що в ході позапланової перевірки з виїздом на місце 16.07.2015р. встановити факт виконання будівельних робіт не надалось можливим у зв'язку із неможливістю потрапити у підвальні приміщення у спірному будинку, встановити власника підвальних приміщень, яким виконуються будівельні роботи не надалось можливим (а.с.21 т.1). Аналогічна відповідь буда надана щодо виїзду за місцем 01.10.2015 року, тощо (а.с.22 т.1).

Згідно листа генерального директора ТОВ "ЖЕК "Забота" від 29.03.2017 року до Центрального районного суду м.Миколаєва повідомлено наступне. Згідно з технічним паспортом на спірні приміщення, загальна площа яких становить 135,4 кв.м. та складається з 9-ти підвальних приміщень:

--- прим. № 1, площею 48,6 кв.м;

--- прим. № 2, площею 29,9 кв.м;

--- прим. № 3, площею 10,6 кв.м;

--- прим. № 4, площею 11,5 кв.м;

--- прим. № 5, площею 6,7 кв.м;

--- прим. № 6, площею 5,5 кв.м;

--- прим. № 7, площею 9,6 кв.м;

--- прим. № 8, площею 7,6 кв.м.;

--- прим. №9, площею 5,5 кв.м (а.с.162 т.1). Вказано, що в результаті огляду цих приміщень встановлено, що в приміщенні № 9 площею 5,5 кв.м розташований вузол регулювання теплопостачання (елеватор) житлового будинку АДРЕСА_1, має окремий вихід, доступ до якого здійснюється через окремі двері в прим.№ 6 (сходинки) та прим.№7 (коридор). Також вказано, що всі інші приміщення підвалу є вільними, ніким не використовуються, не мають технічного обладнання (оснащення) будинку, технічних пристроїв, інженерних комунікацій, необхідних для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку (а.с.162 т.1).

У листі від 24.07.2017 року генеральний директор МКП "Миколаївводоканал" повідомив суду про те, що 01.01.2011 року між вказаним МКП та ЖКП "Забота" укладено договір на постачання питної води та приймання стічних вод, згідно якого межею відповідальності МКП є зовнішня стіна будинку, спірний будинок знаходиться на балансі ТОВ "Забота", а тому МКП не може надати схему розміщення внутрішньобудинкові системи водопостачання будинку (а.с.186-187 т.1).

У висновку експерта № 17-1240/1241 від 19.03.2018 р. по цій цивільній справі вказано, що об'єктом дослідження є нежитлові приміщення підвалу літ."46" спірного житлового будинку, загальна площа підвалу 134,7 кв.м, складається з наступних приміщень:

--- прим. № 1, площею 48,6 кв.м;

--- прим. № 2, площею 29,8 кв.м;

--- прим. № 3, площею 10,6 кв.м;

--- прим. № 4, площею 10,2 кв.м;

--- прим. № 5, площею 6,7 кв.м;

--- прим. № 6 (східцевий марш входу до підвалу), площею 5,5 кв.м;

--- прим. № 7 (коридор підвалу), площею 9,6 кв.м;

--- прим. № 8, площею 7,6 кв.м.;

--- прим. №9, площею 6,1 кв.м (а.с.162 т.1).

Відповідно до висновків висновку експерта № 17-1240/1241 від 19.03.2018 р. по цій цивільній справі:

1.По першому питанню: Технічні проводи, розташовані в нежитлових приміщеннях підвалу літ. "46" спірного будинку приміщення "1", "2", "3", "4", "5", "6", "7", "8" загальною площею - 128,6 кв.м за відсутності встановлених на них технічних пристроїв, приладів, запірно-регулювальної, водорозбірної, змішувальної арматури є транзитними і на забезпечення санітарно-гігієнічних умов та безпечної експлуатації квартир житлового будинку не є допоміжними. Технічні трубопроводи теплопостачання, вимірювальні та контрольні прилади, запірно-регулювальна арматура, розташовані у прим. "9" площею 6,1 кв.м впливають на забезпечення санітарно-гігієнічних умов та безпечної експлуатації квартир житлового будинку в цілому тощо, а тому є допоміжним.

2. По другому питанню: приміщення "1", "2", "3", "4", "5", "6", "7", "8" загальною площею - 128,6 кв.м для обслуговування житлового будинку не використовувались. Приміщення "9" площею - 6,2 кв.м є діючим тепловим пунктом і використовується для обслуговування всього житлового будинку. Також вказано, що експлуатація спірного житлового будинку без доступу та використання частини нежитлових приміщень підвалу , а саме : "1", "2", "3", "4", "5", "6", "7", "8" загальною площею - 128,6 кв.м - можлива (а.с.22-29 т.2).

Відповідно до ч. 2 ст. 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Відповідно до ч.2 ст.10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" (у редакції, чинній на момент спірних правовідносин) власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають.

Згідно ч.3 ст.3 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" передача у власність громадян житлових приміщень у гуртожитках здійснюється з одночасною передачею їм у спільну сумісну власність допоміжних приміщень (приміщень загального користування).

Згідно положень ст.1 Закон України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку":

--- багатоквартирний будинок - житловий будинок, в якому розташовано три чи більше квартири. У багатоквартирному будинку можуть також бути розташовані нежитлові приміщення, які є самостійними об'єктами нерухомого майна (п.1);

--- допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення) (п.2);

--- нежитлове приміщення - ізольоване приміщення в багатоквартирному будинку, що не належить до житлового фонду і є самостійним об'єктом нерухомого майна (п.3).

Для розмежування допоміжних приміщень багатоквартирного жилого будинку, які призначені для забезпечення його експлуатації та побутового обслуговування мешканців будинку і входять до житлового фонду, та нежилих приміщень, які призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру і є самостійним об'єктом цивільно-правових відносин, до житлового фонду не входять, слід виходити як з місця їхнього розташування, так і з загальної характеристики сукупності властивостей таких приміщень, зокрема способу і порядку їх використання.

Така позиція висловлена, зокрема у постанові Верховного Суду від 17 травня 2018 року у справі №127/4843/16-ц.

Відповідно до п.9 ч.1 ст. 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об'єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Згідно ч.2 ст.26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" п.2 ч.6 ст.37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у висновку експерта підтверджується факт знаходжень у приміщеннях №1-5, 8 технічних трубопроводів теплопостачання, водогону та каналізації, що фактично відповідачами було штучно відокремлено приміщення № 9 площею 6,1 кв.м, як допоміжне, від приміщень №1-8 загальною площею 128,6 кв.м, із зазначенням, що вони не є допоміжними, а також з того, що на підставі до ст.110 ЦПК України суд не може цілком покладатися на висновок експерта як на вагомий доказ та з того, що спірне нежитлове приміщення відносилось до допоміжних приміщень, приймалося на баланс міста у комунальну власність саме як допоміжне приміщення котельної, і не будувалося окремо як таке, що не буде використовуватись для обслуговування будинку.

Також суд виходив з того, що усі зазначені об'єкти становлять одне ціле з квартирами і житловим будинком, призначені для постійного обслуговування і забезпечення відповідної експлуатації всього будинку. Також, виходив з неможливості припинення права спільної сумісної власності на допоміжні приміщення шляхом виділення частки, з того, що нормами діючого законодавства не передбачена можливість часткового скасування свідоцтва про право власності, а також можливість визначення судом належного власнику права власності на відповідну площу. Також суд виходив з доведення того, що спірне приміщення на момент приватизації, передання у власність ММР та на час розгляду справи (щонайменше його частина) є допоміжним та використовувалось як допоміжне (оскільки в спірному нежитловому підвальному приміщенні розташовується технічне обладнання будинку, без доступу до якого експлуатація будинку є неможливою).

З огляду на вказане суд вважав за необхідне визнати недійсним свідоцтво про право власності і, як наслідок, визнати недійсним оспорюваний договір оренди. При цьому суд враховував, що вхід до приміщення № 9 лежить через приміщення №6 і №7.

Апеляційний суд не може повністю погодитись з такими висновками суду з огляду на таке.

Матеріалами справи підтверджено, і про це зазначається у висновку експерта, що приміщення № 9 є допоміжним приміщенням, яке призначене для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (розташований вузол регулювання теплопостачання (елеватор) житлового будинку), має вихід, доступ до якого здійснюється через окремі двері в прим.№ 6 (сходинки) та прим.№7 (коридор). Відповідачі пояснюють, що для врегулювання порушень додатковим договором від 25 травня 2017 року приміщення №9 виключено із числа орендованих та вказують, що ані Миколаївська міська рада, ані ТОВ "Миколаїв-облтранс" не перешкоджають у доступі до цього приміщення, визнають, що експертизою визначено, що лише це приміщення є допоміжним, а інші є нежитловими.

Що ж стосується решти приміщень підвалу літ."46" спірного житлового, то матеріали справи не містять жодного доказу того, що вони є допоміжними. Адже, виходячи із способу і порядку їх використання, місця їхнього розташування та загальної характеристики сукупності властивостей таких приміщень, не доведено належними доказами, що вони призначені для забезпечення його експлуатації та побутового обслуговування мешканців будинку і входять до житлового фонду. Натомість підтверджується, зокрема і висновком експерта, що всі решта вказаних приміщень призначені для інших потреб непромислового характеру і є самостійним об'єктом цивільно-правових відносин та до житлового фонду не входять. Доказів того, що вказане підвальне приміщення приймалося на баланс міста у комунальну власність саме як допоміжне приміщення котельної, і не будувалося окремо як таке, що не буде використовуватись для обслуговування будинку, не надано, а тому висновок суду першої інстанції про це є помилковим та таким, що не підтверджується належними доказами. Як зазначили всі учасники справи при її апеляційному розгляді, наразі не збереглася документація щодо вводу будинку в експлуатацію, ОСББ будинку не створювалось.

Апеляційний суд враховує, що свідоцтво про право власності видане на все приміщення (підвал) площею 135,4 кв.м, яке складається із нежитлових приміщень та допоміжного приміщення № 9, також враховує, що співвласникам будинку необхідний доступ до вузлу регулювання теплопостачання та саме вони є співвласниками цього приміщення №9, а також те, що відповідачі не перешкоджають доступу до нього.

Згідно ст.217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Отже, оспорюване свідоцтво про право власності на нежитлові приміщення від 01.09.2015 року, державна реєстрація права власності на нежитлові підвальні приміщення та договір оренди № 7592 від 12.02.2015 року, за виключенням допоміжного приміщення № 9, не можна вважати недійсним, оскільки можна припустити, що вони були б вчинені і без включення до них вказаного приміщення.

Таким чином, наявність вказаного допоміжного приміщення № 9 в зазначених свідоцтві, державної реєстрації та договорі оренди не тягне за собою, про що зазначено в ч.1 ст.220 ЦК України, їх нікчемність в частині права власності та оренди щодо решти нежитлових приміщень, за виключенням вказаного допоміжного приміщення № 9.

Отже, є помилковим висновок суду першої інстанції про неможливість часткового скасування свідоцтва про право власності.

Зважаючи на вказане, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне визнати частково недійсним свідоцтво про право власності від 01.09.2015 року в частині включення до об'єкту нерухомості приміщення №9 площею 6,1 кв.м. Тобто виключити приміщення №9 площею 6,1 кв.м із права власності Миколаївської міської ради.

Також, зважаючи на відсутність конкретних даних про невключення вказаного допоміжного приміщення №9 до предмету договору оренди № 7592 від 12.02.2015 року з урахуванням внесених 25.05.2017 року до нього змін (хоча про це і зазначають відповідачі), апеляційний суд вважає за необхідне визнати частково недійсним в частині включення до предмету договору оренди приміщення №9 площею 6,1 кв.м.

Таким чином, підсумовуючи викладене, рішення суду першої інстанції на підставі п.2 ч.1 ст.374, п.п.1, 4 ч.1 ст.376 ЦПК України слід скасувати й ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити частково, а саме: визнавши недійсним свідоцтво про право власності на нежитлові приміщення від 01.09.2015 року (індексний № 43066597) в частині знаходження у комунальній власності Миколаївської міської ради приміщення №9 площею 6,1 кв.м, що знаходиться у підвалі літ."Апд" загальною площею 135,4 кв.м за адресою: АДРЕСА_1; скасувавши державну реєстрацію права власності та виключивши запис про державну реєстрацію права власності за Миколаївською міською радою в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 10989433 від 31.08.2015 року на приміщення №9 площею 6,1 кв.м, що знаходиться у підвалі літ."Апд" загальною площею 135,4 кв.м за адресою: АДРЕСА_1; визнавши недійсним договір оренди нежитлових приміщень по АДРЕСА_1 в м.Миколаєві від 12.02.2015 року №7592 зі змінами від 25 липня 2015 року, укладений між Управлінням комунального майна Миколаївської міської ради та ТОВ "Миколаїв - облтранс", в частині передання у платне строкове користування допоміжного приміщення №9 площею 6,1 кв.м, що знаходиться у підвалі літ."Апд" загальною площею 135,4 кв.м за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України:

--- судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.1);

--- інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.2);

--- при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов'язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов'язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат (ч.10).

При поданні позовної заяви позивач сплатила в установленому законом розмірі 1742,40грн судового збору (а.с.1 т.1, 74 т.1), позовні вимоги задоволені на 4,5 % (скасовано рішення в частині приміщень, площею 6,1 кв.м із 135,4 кв.м), тобто з відповідачів на користь позивача слід стягнути 78,40грн (1742,40 грн х 4,5% : 100%), тобто по 39,20грн з кожного.

Разом з тим, при поданні апеляційних скарг Миколаївська міська рада (а.с.173, 183 т.2) та ТОВ "Миколаїв-Облтранс" (а.с.99, 103 т.2) сплатили в установленому законом розмірі судовий збір 2613,60грн, що мав складати 150% суми, яка підлягала сплаті при поданні позовної зави. Їх вимоги задоволені на 95,5%, таким чином з позивача на користь відповідачів слід стягнути по 2495,98 грн (2613,60 х 95,5% /100%) на користь кожного.

Таким чином, з урахуванням положення ч.10 ст.141 ЦПК України, з ОСОБА_2 на користь кожного з відповідачів слід стягнути різницю судових витрат в розмірі 2456,78грн (2495,98грн - 39,20грн).

Керуючись ст.ст.141, 367, п.2 ч.1 ст.374, п.п.1 і 4 ч.1 ст.376 ЦПК України, ст.217 ЦК України, Законом України "Про приватизацію державного житлового фонду", ст.1 Закон України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку", Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаїв-Облтранс" задовольнити частково.

Апеляційну скаргу Миколаївської міської ради задовольнити частково.

Рішення Центрального районного суду м.Миколаєва 15 червня 2018 року скасувати й ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 до Миколаївської міської ради, Управління комунального майна Миколаївської міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаїв-Облтранс", треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_30, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_31, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24 про визнання недійсним свідоцтва про право власності на нежитлові приміщення, скасування його державної реєстрації та визнання недійсним договору оренди - задовольнити частково.

Визнати недійсним свідоцтво про право власності на нежитлові приміщення від 01.09.2015 року (індексний № 43066597) в частині знаходження у комунальній власності Миколаївської міської ради приміщення №9, площею 6,1 кв.м, що знаходиться у підвалі літ."Апд" загальною площею 135,4 кв.м за адресою: АДРЕСА_1.

Скасувати державну реєстрацію права власності та виключити запис про державну реєстрацію права власності за Миколаївською міською радою в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 10989433 від 31.08.2015 року на приміщення №9 площею 6,1 кв.м, що знаходиться у підвалі літ."Апд" загальною площею 135,4 кв.м за адресою: АДРЕСА_1

Визнати недійсним договір оренди нежитлових приміщень по АДРЕСА_1 в м.Миколаєві від 12.02.2015 року №7592 зі змінами від 25 липня 2015 року, укладений між Управлінням комунального майна Миколаївської міської ради та товариством з обмеженою відповідальністю "Миколаїв - облтранс" в частині передання у платне строкове користування допоміжного приміщення №9 площею 6,1 кв.м, що знаходиться у підвалі літ."Апд" загальною площею 135,4 кв.м за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Миколаївської міської ради та товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаїв-Облтранс" судові витрати - по 2456,78грн кожному.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання безпосередньо до Верховного Суду касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складення повного тексту постанови - 15 листопада 2018 року.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ В.В. Майданік

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ О.В. Кутурланова

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Н.В. Орловська