Справа №478/1979/17
пров. №2/478/114/2018
З а о ч н е р і ш е н н я
І м е н е м У к р а ї н и
28 лютого 2018 року Казанківський районний суд Миколаївської області
в складі : головуючої судді Сябренко І.П.
за участю: секретаря Поліщук С.П.
представника позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду смт. Казанка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу нежитлової будівлі дійсним,
15 грудня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу нежитлової будівлі дійсним.
Свої вимоги обґрунтував тим, що 13 грудня 2006 року він уклав з відповідачем ОСОБА_3 в простій письмовій формі договір купівлі-продажу виробничого приміщення №29, розташованого по вул. Чапаєва (Південна) в смт. Казанка Миколаївської області, за яким він придбав зазначене приміщення.
Посилаючись на повне виконання сторонами умов договору, позивач ОСОБА_2, на підставі ч.2 ст.220 ЦК України, просив визнати дійсним договір купівлі-продажу виробничого приміщення №29, розташованого по вул. Чапаєва (Південна) в смт. Казанка Миколаївської області, укладений 13 грудня 2006 року з ОСОБА_3
У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1, яка діє на підставі довіреності від 08.12.2017 року, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить оголошення розміщене на офіційному веб-сайті судової влади України, про причини неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Вислухавши доводи представника позивача, дослідивши письмові докази, суд приходе такого висновку.
Відповідно до ст.41 Конституції України, ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст.328 ЦК України).
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч.1, 2 ст.638 ЦК України).
Відповідно до ч.3 ст.640 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації з моменту державної реєстрації. За положеннями ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.
Статтею 657 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.
Матеріалами справи встановлено, що в цілому виробниче приміщення №29, яке розташоване по вулиці Чапаєва (Південна) в смт. Казанка Миколаївської області на підставі свідоцтва про право власності, виданого 19.12.1997 року на підставі розпорядження Казанківської районної державної адміністрації Миколаївської області від 19 квітня 1996 року №149-р, та зареєстроване Казанківським бюро технічної інвентаризації за зареєстрованим №16568825 від 31.10.2006 року належить ОСОБА_3 (а.с.8).
13 грудня 2006 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 був укладений в простій письмовій формі договір купівлі-продажу виробничого приміщення, згідно з яким, позивачем було придбано виробниче приміщення №29, площею 299,4 м2, розташоване по вулиці Чапаєва (Південна) в смт. Казанка Миколаївської області (а.с.10).
Отже, встановлено, що укладений у простій письмовій формі договір купівлі-продажу виробничого приміщення, нотаріально не посвідчувався і державна реєстрація його не проводилася.
За приписами ч.1 ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.
Згідно із ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.
Пленум Верховного Суду України в п.13 постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року №9 роз'яснив, що вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма ч.2 ст.220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст.ст.210, 640 ЦК України пов'язується з їх державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін.
Враховуючи те, що сторони не дотрималися вимог ст.ст. 210, 640, 657 ЦК України, тому спірний договір купівлі-продажу не є укладеним та не створює прав та обов'язків для сторін.
У звязку з цим, правила ч.2 ст.220 ЦК України не можуть бути застосовані у даному випадку, оскільки момент вчинення правочину купівлі-продажу виробничого приміщення повязується саме з державною реєстрацією.
Позивачем не доведено і факту ухилення власника виробничого приміщення від нотаріального посвідчення договору купівлі - продажу, що є його процесуальним обов'язком.
За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу нежитлової будівлі дійсним є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.
Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем у зв'язку з розглядом справи, належить віднести на його рахунок.
Керуючись ст. ст.13, 259, 263-265, 280-282, 284, 289 ЦПК України, суд
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу нежитлової будівлі дійсним, - відмовити.
Судові витрати, понесені позивачем у звязку з розглядом справи, віднести на його рахунок.
На рішення може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Апеляційного суду Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку.
Копію судового рішення надіслати відповідачу ОСОБА_3 протягом двох днів з дня його складання рекомендованим листом із повідомленням про вручення.
Суддя