АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2018 року

м. Рівне

Справа № 565/175/17

Провадження № 22-ц/787/357/2018

Апеляційний суд Рівненської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Шимківа С.С.,

суддів: - Бондаренко Н.В., Григоренка М.П.,

секретар судового засідання - Москалик Т.В.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк";

відповідачі - ОСОБА_3;

- ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 23 листопада 2017 року (суддя Демчина Т.Ю.) у справі № 565/175/17 за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 23 листопада 2017 року відмовлено в задоволенні позову публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договорому зв'язку з пропуском строку позовної давності.

У поданій апеляційній скарзі ПАТ КБ "ПриватБанк" покликається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, а кредитодавець на свій розсуд може вимагати повернення будь-якої частини суми заборгованості за кредитом.

Згідно з п. 6 договору застави автотранспорту № 0703/99/ТЗ від 27.03.2007 року в заставу було надано автомобіль НОМЕР_1.

10.04.2013 року ОСОБА_3 надала ПАТ КБ "ПриватБанк" довіреність на продаж даного автомобіля (копія додається).

Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України: перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Таким чином, своїми діями з видачі довіреності ОСОБА_3 визнала заборгованість за договором.

Згідно п. 6.8 кредитної угоди сторони домовилися про збільшення строку позовної давності до 5 (п'яти) років.

Таким чином, строк позовної давності спливає 10.04.2018 року.

Оскільки, зобов'язання належним чином не виконано до цього часу, то

застосовувати строк позовної давності можливо лише до зобов'язань, які залишилися поза межами такого строку, а тому позивач має право на отримання процентів за час користування кредитними коштами у межах строку позовної давності, тобто за останні п'ять років, що передували зверненню до суду, тобто за період з 15.11.2011 року по 15.11.2016 року.

Отже, пеня за процентами підлягає стягненню з відповідача у межах строку позовної давності, тобто за період з 15.11.2011 року по 15.11.2016 року.

Просить суд скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення позову.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, колегія суддів приходить до висновку про її відхилення.

Судом встановлено, що 27 березня 2007 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_3 укладено кредитну угоду № 0703/99, за умовами якої сторони погодили умови надання позичальнику ОСОБА_3 у рамках програми мікрокредитування кредиту при наявності вільних коштів. Сторони погодили, що надання коштів здійснюється окремими частинами - траншами сукупною вартістю до 14000 доларів США. При цьому сторони погодили, що видача частин кредиту здійснюється після підписання договору про видачу траншу, на термін і на умовах, передбачених у даній угоді, а також у договорі про видачу траншу. Угодою передбачено, що термін повернення кредиту і окремих його частин - траншів - встановлюється договорами про видачу траншів кредиту, графіками погашення кредиту, відсотків і винагороди, але не пізніше 22 березня 2010 року (п.п.1.1 - 1.3 кредитної угоди). Пунктом 6.8 цієї угоди сторони узгодили термін позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів тривалістю у п'ять років.

27 березня 2007 року між сторонами укладено договір про видачу траншу № 0703/99/1, згідно умов якого банк зобов'язався надати позичальнику кредитні кошти у розмірі 14000 дол США відповідно до кредитної угоди № 0703/99 від 27.03.2007 року.

25 лютого 2008 року в рамках кредитної угоди № 0703/99 від 27.03.2007 року, між сторонами укладено договір про видачу траншу № 0703/99/2, за умовами якого позичальник отримала транш у розмірі 3290,00 доларів США на умовах строковості, платності, терміном повернення, визначеним графіком. Згідно з цим графіком, термін повернення кредитних коштів даного траншу - 22.03.10 року, що відповідає встановленому у кредитній угоді № 0703/99 від 27.03.07 року терміну повернення усієї суми кредитних коштів.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 27 березня 2007 року укладено договір поруки № 0703/99/ДП, за умовами якого поручитель (ОСОБА_4) відповідає перед кредитором за виконання боржником своїх обов'язків за кредитним договором від 27.03.2007 року № 0703/99.

У зв'язку із неналежним виконанням боржником своїх зобов'язань за кредитним договором утворилася заборгованість, розмір, якої станом на 15.11.16 року становить, за договором № 0703/99/1 від 27.03.2007 року - 32536,57 дол. США (5939,05 дол США - заборгованість за тілом кредиту; 12221,32 дол. США - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 14376,20 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором) та за договором № 0703/99/2 від 25.02.2008 року - 13364,37 дол. США (2107,27 дол. США - заборгованість за тілом кредиту; 5094,08 дол. США - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 6,47 дол. США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 5510,90 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 9,71 дол. США - штраф; 635,94 дол. США - процентна ставка).

З уточненої позовної заяви та наданих до неї розрахунків вбачається, що позивачем заявлено вимоги про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості саме за договором № 0703/99/2 від 25.02.08 року у загальному розмірі 13364,37 дол. США (а.с. 142-143).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Разом з тим, у випадку порушення прав особи, чинне цивільне законодавство визначає певний строк для звернення до суду за захистом порушеного права.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

За змістом ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи.

Відповідно до п.1.3 кредитної угоди № 0703/99 від 27.03.07 р., а також графіку погашення кредиту, відсотків і винагороди (додаток 1 до договору про видачу траншу №0703/99/2 від 25.02.08 р.) строк повернення ОСОБА_3 кредиту наступив 22 березня 2010 року.

За таких обставин, з 23 березня 2010 року почався перебіг позовної давності, у межах якого позивач може звернутися до суду з вимогами про стягнення платежів за договором про видачу траншу № 0703/99/2 від 25.02.08 року.

Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 09 вересня 2010 року позов ЗАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є ПАТ КБ "ПриватБанк", до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про звернення стягнення на заставлене майно задоволено повністю, передано у заклад позивачу шляхом вилучення у відповідачів належне їм на праві власності заставлене майно: автомобіль "Мерседес Бенц" р.н. НОМЕР_2, 2000 року випуску, а також набори посуду "Бергхоф" та "Бохман"; в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0703/99 від 27.03.07 р. в сумі 67659,38 грн звернуто стягнення на вищезазначене майно шляхом продажу вказаного майна заставодержателем.

З наданої Вараським відділом ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області інформації № 7537/14.3-39-17 від 13.11.17 р., а також наданих представником відповідача документів судом встановлено, що:

20.05.11 року відділом ДВС Кузнецовського міського управління юстиції було відкрите виконавче провадження з виконання вищезазначеного судового рішення, і актом державного виконавця від 11.08.11 р. представнику ПАТ КБ "ПриватБанк" було передано автомобіль "Мерседес Бенц" р.н. НОМЕР_2, 2000 року випуску, належний ОСОБА_3. Виконавче провадження закінчене у зв'язку з фактичним повним виконанням судового рішення 28.11.11 року.

Після 23.03.10 року (дата початку перебігу позовної давності, у межах якого позивач може звернутися до суду з вимогами про стягнення платежів за договором про видачу траншу № 0703/99/2 від 25.02.08 року) боржником не вносилися кошти у погашення заборгованості за цим договором.

Як вбачається із наявної в матеріалах справи виписки по рахунку ОСОБА_3 за період з 27.03.2007 року по 31.05.2017 року кошти у розмірі 4083,83 грн, що включає 79,11 грн - погашення пені; 2002,36 грн - погашення пені; 2002,36 грн - погашення пені, було сплачено на виконання зобов'язань за кредитним договором від 27.03.2007 року № 0703/99, а не на виконання договору № 0703/99/2 від 25.02.2008 року.

Таким чином, висновок місцевого суду про пропуск банком строку звернення до суду є правильним.

Доводи апеляційної скарги про те, що надання ОСОБА_3 10.04.2013 року для ПАТ КБ "ПриватБанк" довіреності на право продажу автомобілю Мерседес-бенц, реєстр.номер НОМЕР_2 свідчить про визнання нею боргу та переривання позовної давності не заслуговують на увагу, оскільки на вказаний автомобіль було звернено стягнення рішенням суду в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №0703/99 від 27.03.2007 року.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що судом допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з'ясувавши всі дійсні обставини спору сторін та виконавши інші вимоги цивільного судочинства, вирішив дану справу згідно із законом.

Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Апеляційний суд Рівненської області, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" залишити без задоволення, а рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 23 листопада 2017 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст складено 20 лютого 2018 року.

Головуючий-суддя С.С. Шимків

Судді: Н.В. Бондаренко

М.П. Григоренко