Дата документу 09.02.2018
Справа № 320/5504/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«09» лютого 2018 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Урупи І.В.

за участю:

секретаря судового засідання Литвиненко В.Є.

учасників справи:

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №3 в будинку № 6 по вул. Казарцева в м. Мелітополі Запорізької області.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є власником квартири АДРЕСА_1. За вказаною адресою крім нього зареєстрований також його син, ОСОБА_2, проте фактично відповідач не проживає в спірній квартирі з 2008 року без поважних причин. Він неодноразово звертався до відповідача з проханням добровільно знятися з реєстрації, однак відповідач відмовляється від зняття з реєстрації. Оскільки, відповідач з 2008 року в спірній квартирі не проживає, власних речей в квартирі немає, жодних претензій з приводу проживання в квартирі не заявляє, витрат по сплаті комунальних послуг не несе, а самостійно знятись з реєстрації не бажає, порушуються його права як власника житла. Визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою є необхідним, оскільки він несе додаткові витрати по оплаті комунальних послуг, не має можливості оформити житлову субсидію.

В судовому засіданні позивач повністю підтримав позовні вимоги та зазначив, що спірна квартира належить йому на праві власності. З 2007 року в квартирі зареєстрований його син, однак з 2008 року він в квартирі не проживає, проживав зі своєю матірю по вул. Комунарів, 107, але потім цю квартиру продали, та з 20.06.2016 син мешкає в квартирі №65 по бул. 50-річчя Перемоги, 42 разом з дружиною та дитиною. Речей сина в квартирі немає, комунальні послуги він ніколи не сплачував, жодних претензій з приводу проживання в спірній квартирі не предявляв, вселитися до квартири син не намагався. Оскільки більше року не проживає в квартирі та житлом не користується він повинен був визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №3 в будинку № 6 по вул. Казарцева в м. Мелітополі Запорізької області.

Представник позивача адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених в позовній заяві, просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житлом, що належить позивачеві.

Відповідач ОСОБА_2 надав письмові заперечення, в яких зазначає, що позивач не звертався до нього з проханням щодо зняття з реєстрації. Проте, він, як член сімї власника житла, приймає участь у витратах на оплату комунальних послуг, передає на ці потреби грошові кошти, в квартирі знаходяться його особисті речі, одяг. Іншого житла він не має, в квартирі також зареєстрований його неповнолітній син, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який на даний час проходить реабілітацію після хірургічної операції. На теперішній час він проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав, суду пояснив, що він в спірній квартирі прописаний з 2007 року, з часу реєстрації він мешкав в квартирі декілька днів. Потім проживав з матірю за адресою Комунарів, 107, а до батька приходив в гості, інколи ночував. З 2008 року він дійсно в цій квартирі не проживає, однак, в квартирі є його речі. Зараз він мешкає разом з дружиною та дитиною у своїх знайомих, які поїхали за кордон, за адресою бул. 50-річчя Перемоги, 42/65. Перешкод для проживання в спірній квартирі батько йому не чинив, однак до квартири він не вселявся, оскільки один він там мешкати не буде, а з родиною не може, бо квартира однокімнатна. З позовом він не згодний, оскільки йому більше ніде зареєструвати своє місце проживання, в нього немає іншого постійного житла, де він міг би постійно проживати. Крім того, 27.09.2017 року він також зареєстрував в квартирі батька свого малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, а визнання його таким, що втратив право користування спірною квартирою порушить не тільки його права, але й права його малолітнього сина.

Суд, вислухавши позивача та його представника, відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши зібрані по справі докази, приходить до висновку, що позов підлягає повному задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлені та з матеріалів справи вбачаються наступні обставини.

На підставі угоди про розділ спільного майна подружжя від 05.03.2002 року квартира АДРЕСА_2 належить ОСОБА_1, а будинок №107 по вул. Комунарів в м. Мелітополі належить ОСОБА_5 (а.с. 5).

З 2007 року в квартирі АДРЕСА_3 зареєстровано відповідача по справі ОСОБА_2, який лише декілька днів проживав в спірній квартирі, а потім постійно мешкав разом з матірю в будинку №107 по вул. Комунарів в м. Мелітополі.

Ці обставини відповідачем не оспорюються і він на них послався в судовому засіданні.

Згідно довідки КП «Житломасив» від 29.05.2017 ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_4 з 02 жовтня 2008 року мешкає один (а.с.7).

З довідки КП «Житломасив» від 20.07.2017 вбачається, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, за адресою АДРЕСА_4 не мешкає з 02 листопада 2008 року (а.с.45).

Як вбачається з довідки КП «Житломасив» від 20.06.2017 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, з 20.06.2016 мешкає за адресою: м. Мелітополь, бул. 50-річчя Перемоги, 42, кВ. 65 (а.с.47).

Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

В судовому засіданні відповідач підтвердив факт не проживання з 2008 року в квартирі АДРЕСА_5 та факт свого проживання з 20.06.2016 року в квартирі №65 за адресою: м. Мелітополь, бул. 50-річчя Перемоги, 42 (а.с.47).

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як вбачається з наданих позивачем довідок по оплаті комунальних послуг ОСОБА_1 має особові рахунки на власне імя, вказані довідки видані саме ОСОБА_1 (а.с. 49, 51 53, 55, 57), що свідчить про несення витрат по сплаті комунальних послуг саме позивачем.

Жодних доказів на підтвердження прийняття участі у витратах по оплаті комунальних послуг, інших витратах, повязаних з утриманням квартири відповідачем надано не було. Як і не було надано доказів на підтвердження наявності у квартирі батька особистих речей відповідача.

Той факт, що відповідач приходив в гості до свого батька в спірну квартиру, інколи ночував, не свідчить про постійне проживання в квартирі, але підтверджує ті обставини, що позивач не чинив будь-яких перешкод позивачу в користуванні житлом.

Та обставина, що відповідач не проживає в спірній квартирі, з тих причини, що в квартирі відсутні належні умови для проживання його з сімєю, оскільки квартира однокімнатна, та проживати разом з батьком незручно, не є тими поважними причинами, з якими закон повязує можливість збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами.

Крім того, в судовому засіданні відповідач підтвердив, що жодними чином батько не чинив йому перешкод у проживанні в спірній квартирі, вселитися в неї він не намагався.

Для ухвалення судового рішення також не має значення і факт реєстрації в спірній квартири малолітнього сина відповідача ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки вимоги про зняття з реєстрації ОСОБА_4 позивач не заявляє, а тому посилання відповідача на порушення прав неповнолітнього є безпідставні.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Будь-якої домовленості між сторонами щодо строку відсутності ОСОБА_2 у квартирі судом не встановлено, як і не встановлено наявність поважних причин відсутності відповідача у спірній квартирі.

Аналізуючи зібрані по справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач дійсно з 02 листопада 2008 року та по теперішній час в квартирі АДРЕСА_6 не проживає, його речей та іншого майна в квартирі немає, участі у витратах по сплаті комунальних послуг він не приймає, претензій щодо проживання у вказаній квартирі не предявляв, наміру проживати у спірній квартирі не виявляв, поважні причини, з якими б закон повязував можливість збереження жилого приміщення, у відповідача відсутні.

На підставі викладеного, суд вважає можливим визнати відповідача такими, що втратив право користування квартирою №3 в будинку № 6 по вул. Казарцева в м. Мелітополі Запорізької області.

Керуючись ст. ст. 316, 317, 319, 321, 383, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 11, 12, 13, 19, 76-81, 83, 89, 258, 259, 263-265 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 таким, що втратив право користування квартирою №3 в будинку № 6 по вул. Казарцева в м. Мелітополі Запорізької області.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складене 19.02.2018.

Суддя: