Справа №560/1570/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2018 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді: Оборонової І.В.,

за участю секретаря: Волкодав А.А.,

розглянувши у порядку загального позовного провадження в м.Дубровиця справу за позовом ОСОБА_1 до Трипутнянської сільської ради Дубровицького району Рівненської області про визнання права власності на спадкове майно за законом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду та просить визнати за ним право власності на одноповерховий житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами, що розташований в с.Літвиця, по вулиці Шевченка, 46, Дубровицького району Рівненської області, згідно технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, як за спадкоємцем за законом, після смерті його матері ОСОБА_2, яка померла 12 березня 2011 року.

Свої вимоги мотивує тим, що 05 лютого 2000 року помер його батько ОСОБА_3. Після його смерті спадкове майно, а саме: одноповерховий житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами, що розташований в с.Літвиця, по вулиці Шевченка, 46, Дубровицького району Рівненської області, прийняла його дружина, мати позивача - ОСОБА_2, оскільки вступила у фактичне управління та володіння спадковим майном, але юридично своїх спадкових прав не оформляла і свідоцтво про право на спадщину не отримувала. Проте, 12 березня 2011 року ОСОБА_2 померла. Заповіту на вищевказане нерухоме майно немає. Позивач є спадкоємцем за законом першої черги, однак отримати свідоцтво про право на спадщину він не може, так як відсутні правовстановлюючі документи, які підтверджують належність будинку померлій матері.

До початку розгляду справи від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Від представника відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає.

Дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав.

Як вбачається із копії свідоцтва про смерть серії І-ГЮ №051015 від 05.02.2000 року, ОСОБА_3 помер 05 лютого 2000 року (а.с.3).

Із довідки №1413, виданої 13.11.2017 року Трипутнянською сільською радою вбачається, що згідно погосподарської книги №5, особовий рахунок № 05-0301-1, будинок №46, по вулиці Шевченка в с. Літвиця Дубровицького району рахується за померлим ОСОБА_3 (а.с.7).

Згідно довідки №1518 від 05.12.2016 року, виданої Трипутнянською сільською радою Дубровицького району Рівненської області, на момент смерті ОСОБА_3, який помер 05 лютого 2000 року, разом із ним в житловому будинку в с.Літвиця, вул. Шевченка, 46, Дубровицького району Рівненської області проживала його дружина - ОСОБА_2 (а.с.9).

Підтвердженням того, що ОСОБА_2 є дружиною ОСОБА_3, є копія свідоцтва про одруження серії ІІ-ЯР №543670 від 04.07.1959 року (а.с.5).

Відповідно до ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року, який був чинним на час відкриття спадщини спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном та якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Таким чином оскільки заповіту ОСОБА_3 не залишив, спадщину фактично прийняла його дружина, тобто мати позивача - ОСОБА_2, вступивши у фактичне управління та володіння спадковим майном, але юридично своїх спадкових прав не оформляла і свідоцтво про право на спадщину не отримувала. Заповіту на спадкове майно не залишила.

Згідно копії свідоцтва про смерть серії І-ГЮ №106405 від 14 березня 2011 року, ОСОБА_2 12 березня 2011 року померла (а.с.4).

Відповідно до ч.2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст.25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Відповідно до ч.1 п.11 ст.346 ЦК України, однією із підстав припинення права власності є смерть власника.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюються або не визнається іншою особою.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

За положеннями ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Позивач ОСОБА_1 є сином ОСОБА_3 та ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії IV-УР №2107748 від 20.08.1962 року (а.с.6).

Згідно довідки №1520 від 05.12.2016 року, виданої Трипутнянською сільською радою Дубровицького району Рівненської області, на момент смерті ОСОБА_2, яка померла 12 березня 2011 року, разом із нею в житловому будинку в с.Літвиця, вул. Шевченка, 46, Дубровицького району Рівненської області проживав її син - ОСОБА_1 (а.с.8).

Відповідно до ч.3 ст. 1268 Цивільного Кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.1 ст. 1297 ЦК спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Позивач звернувся до нотаріуса, однак довідкою від 23.10.2017 року № 409/01-09, виданою приватним нотаріусом Дубровицького районного нотаріального округу Рівненської області ОСОБА_4, у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено, в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок з надвірними будівлями, що належав померлій (а.с.11).

Для вироблення технічної документації на спадковий житловий будинок, позивач звернувся до ФОП ОСОБА_5, яким станом на 14 листопада 2017 року видано технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок №46 по вул. Шевченка, що в селі Літвиця Дубровицького району Рівненської області, на імя ОСОБА_3 (а.с. 14-16).

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст.1299 ЦК України, право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна.

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно за № 37589789 від 17 жовтня 2017 року ОСОБА_1 було відмовлено в державній реєстрації права приватної власності на житловий будинок, що розташований по вул. Шевченка, 46 в селі Літвиця, Дубровицького району Рівненської області ( а.с.10).

Відповідно до ст.19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" рішення суду, що набрало законної сили є однією з підстав для реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна.

Враховуючи, що право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації і виникає з моменту державної реєстрації, відсутність правовстановлюючих документів на нерухоме майно у померлого спадкодавця унеможливлює спадкоємцеві - позивачу по справі оформити свідоцтво про право на спадщину та беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку про визнання за позивачем ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_2 на одноповерховий житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами, що розташований в с.Літвиця, по вулиці Шевченка, 46, Дубровицького району Рівненської області.

Керуючись ст.ст. ч.4 ст. 25, п.11 ч.1 ст 346, 328, 392, 1217, 1223, 1258, 1261, ч.3 ст. 1268, 1296, 1297 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 89, 133, 141, 223, 259, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на одноповерховий житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами, що розташований в с.Літвиця, по вулиці Шевченка, 46, Дубровицького району Рівненської області, згідно технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, як за спадкоємцем за законом, після смерті його матері ОСОБА_2, яка померла 12 березня 2011 року.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана через Дубровицький районний суд Рівненської області в Апеляційний суд Рівненської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: підпис.

З оригіналом згідно:

Суддя Дубровицького

районного суду ОСОБА_6