№ 336/7147/17
провадження № 2/336/680/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2018 року м.Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Дмитрюк О.В.,

за участю секретаря Петрова С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 (третя особа - районна адміністрація Запорізької міської Ради по Шевченківському району) про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача 11.12.2017 р. звернувся до суду з вищевказаним позовом, який уточнив в процесі розгляду справи. В позовній заяві зазначив, що 09.03.2013 р. сторони зареєстрували шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_2 та ОСОБА_1 народилась донька - ОСОБА_3. Після народження дитини сторони, разом з донькою, переїхали на постійне проживання до Республіки Кіпр, де проживали до осені 2016 р. За вказаний період ОСОБА_3 була визнана громадянкою Республіки Кіпр за походженням, а відповідач добровільно набула громадянства Республіки Кіпр.

З вересня 2016 р. відповідач припинила спільне проживання з позивачем і виїхала з дитиною до м.Запоріжжя, де разом з донькою проживає за адресою: АДРЕСА_1. Наразі ОСОБА_1 створює позивачу перешкоди у спілкуванні з донькою.

Посилаючись на ст.ст.153, 157, 159 СК України, за уточненим позовом ОСОБА_2 просить усунути йому перешкоди у спілкуванні з донькою шляхом встановлення часу спілкування: кожної першої та третьої п'ятниці місяця з 16 до 20 год. з правом вільного пересування територією міста Запоріжжя у присутності матері; кожної першої та третьої суботи місяця з 10.00 до 20.00 год. з правом вільного пересування територією м.Запоріжжя у присутності матері; кожної першої та третьої неділі місяця з 10 до 18 год. з правом вільного пересування територією м.Запоріжжя в присутності матері; зобов'язати ОСОБА_1 надати ОСОБА_2 кожного тижня щосуботи та щонеділі протягом однієї години можливість безперешкодного спілкування з донькою засобами Інтернет зв'язку (час для спілкування сторони обиратимуть за взаємною згодою, враховуючи розпорядок дня дитини); надати право позивачу щороку на 10 днів виїжджати разом з дитиною в присутності матері до Республіки Кіпр з покладенням на ОСОБА_2 обов'язку щодо сплати всіх витрат матері та дитини за взаємною згодою сторін; у випадку неможливості досягнення згоди надати право позивачу щороку в період з 10 до 20 липня самостійно виїжджати разом з дитиною до Республіки Кіпр без отримання нотаріальної згоди матері.

Ухвалою судді від 21.12.2017 р. було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 12.01.2018 р.

12.01.2018 р. закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд на 01.03.2018 р.

01.03.2018 р. розгляд справи відкладено на 03.04.2018 р. за клопотанням представника третьої особи на підставі п.4 ч.2 ст.223 ЦПК України.

03.04.2018 р. розгляд справи було відкладено на 16.05.2018 р. за клопотанням представника відповідача на підставі п.2 ч.2 ст.223 ЦПК України.

16.05.2018 р. провадження у справі зупинено на підставі п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України.

16.05.2018 р. провадження у справі відновлено і призначено судове засідання на 17.09.2018 р.

17.09.2018 р. оголошено перерву до 16.10.2018 р. перед оглядом відеозапису та дослідженням документів.

16.10.2018 р. оголошено перерву до 05.11.2018 р. для виклику свідків.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, просили його задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві.

Відповідач та її представник не визнаючи позов зазначили, що в інтересах дитини зустрічі з батьком повинні відбуватися у присутності матері, і просили відмовити з задоволенні вимог про надання можливості батькові виїжджати разом з донькою до Республіки Кіпр. В процесі розгляду справи був наданий відзив на позовну заяву (а.с.40-41).

Представник третьої особи подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, при постановленні рішення просить врахувати висновок районної адміністрації від 05.10.2018 р. (а.с.205).

Вивчивши матеріали справи та оглянувши відеозаписи, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та її представника, допитавши свідків, приймаючи до уваги позицію третьої особи, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Згідно ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Судом встановлено, що сторони по справі є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження (а.с.11).

Шлюбні стосунки між сторонами припинені, що не заперечується сторонами.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 19 вересня 2017 р. визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_3 з матір'ю ОСОБА_1 (а.с.42-43).

Згідно висновку районної адміністрації Запорізької міської Ради по Шевченківському району, як органу опіки та піклування № 1234/01-34/01 від 05.10.2018 р. (а.с.198), рекомендовано наступний спосіб участі у вихованні малолітньої ОСОБА_3 та спілкуванні з нею: щоденне спілкування батька ОСОБА_2 з донькою ОСОБА_3 засобами Інтернет зв'язку без обмеження у часі; три дні поспіль щомісячно у п'ятницю з 18.00 до 20.00 год., у суботу з 14.00 до 18.00 год. та у неділю з 10.00 до 13.00 год., за попередньою домовленістю з матір'ю дитини ОСОБА_1 у її присутності, з правом відвідування розважальних закладів і закладів культури, без права виїзду за межі України.

На даний час між сторонами виник спір щодо участі позивача, як батька малолітньої дитини, у вихованні та спілкуванні з донькою.

Згідно ст.ст.11, 15 ЗУ «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ним регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Відповідно ст. 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому із батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною і в її вихованні, інший із батьків має право звернутись до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

За таких обставин, достатньо підстав вважати, що відсутність можливості у батька спілкуватися з дитиною порушує не тільки права батька, а в першу чергу, порушує права та суперечить інтересам дитини.

Статтею 3 Конвенції ООН «Про права дитини» визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до ч.3 ст.9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Частиною 1 ст.18 Конвенції передбачено, що держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Враховуючи вищевикладене, інтереси дитини, її вік, відсутність достатнього рівня язикової комунікації між батьком та донькою, а також рекомендації органу опіки та піклування, суд приходить до висновку про встановлення наступного графіку зустрічей, який не порушує режиму дня, не відриває від нормального, звичайного для дитини середовища та не заважає її нормальному існуванню, а саме особисте спілкування батька у наступному порядку: періодичні побачення з малолітньою ОСОБА_3 кожної першої та третьої п'ятниці місяця з 16.00 до 20.00 години, кожної першої та третьої суботи місяця з 14.00 до 18.00 години та кожної першої та третьої неділі місяця з 10.00 до 13.00 години за попередньою домовленістю з матір'ю дитини ОСОБА_1 та у її присутності, з правом відвідування розважальних закладів та закладів культури під час побачень, а також спілкування позивача кожного тижня щосуботи та щонеділі протягом однієї години з ОСОБА_3 засобами Інтернет зв'язку за погодженням часу такого спілкуванням між сторонами з урахуванням розпорядку дня дитини.

При визначенні такого порядку спілкування батька з донькою судом враховані, окрім вищезазначеного, висновок спеціаліста-психолога за результатами проведення психологічного дослідження ОСОБА_3 від 21.03.2017 р. (а.с.44-48), лист Міністерства юстиції України від 21.04.2017 р. (а.с.55), висновок спеціаліста-психолога за результатами проведення психологічного дослідження ОСОБА_3 від 20.01.2018 р. (а.с.79-85) та покази свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7

З огляду на вище наведене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 141, 261, 264, 265, 354ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 (третя особа - районна адміністрація Запорізької міської Ради по Шевченківському району) про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні - задовольнити частково.

Визначити час спілкування та способи виховання малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, встановивши для ОСОБА_2:

- періодичні побачення з малолітньою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, кожної першої та третьої п'ятниці місяця з 16.00 години до 20.00 години, кожної першої та третьої суботи місяця з 14.00 до 18.00 години та кожної першої та третьої неділі місяця з 10.00 до 13.00 години за попередньою домовленістю з матір'ю дитини ОСОБА_1 та у її присутності, з правом відвідування розважальних закладів та закладів культури під час побачень;

- зобов'язати ОСОБА_1 надати ОСОБА_2 кожного тижня щосуботи та щонеділі протягом однієї години можливість спілкуватись з ОСОБА_3 засобами Інтернет зв'язку за погодженням часу такого спілкуванням між сторонами з урахуванням розпорядку дня дитини.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2 - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В.Дмитрюк