Справа № 690/271/18
Провадження № 2-о/690/16/18
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 листопада 2018 року м.Ватутіне
Ватутінський міський суд Черкаської області
у складі: головуючого судді Здоровила В.А.
з участю секретаря Руденко В.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Звенигородський районний відділ Державної міграційної служби України про встановлення факту постійного проживання на території України,

в с т а н о в и в:
заявник уточнив свої вимоги та просить встановити факт його постійного проживання на території України до 24.08.1991, посилаючись на те, що він народився в м. Баку Республіки Азербайджан ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження видане 16.03.1962 Бюро РАГС м. Баку. На вказаному документі також здійснено запис про паспорт громадянина СРСР, а саме: НОМЕР_1 від 19.07.1978. Сам паспорт був ним втрачений. У 1989 він переїхав на постійне місце проживання до УРСР. Відповідно до військового квитка НОМЕР_2 він з 27.04.1995 постійно перебуває на обліку у Смілянському військовому комісаріаті Черкаської області. Згідно записів трудової книжки, з грудня 1989 він був працевлаштований до Смілянської міської ради та в послідуючому працював на інших підприємствах Смілянського району Черкаської області. Рішенням Смілянського міського суду Черкаської області від 22.04.1998 його було визнано таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1 . З кінця 90-х років він проживає однією сім`єю без реєстрації шлюбу з громадянкою України ОСОБА_2 та у них є спільний син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На даний час він постійно проживає за адресою: АДРЕСА_2 , в будинку, що на праві власності належить його співмешканці, ОСОБА_2 . В 2015 з метою оформлення громадянства, він звернувся до Ватутінського міського сектору міграційної служби, подав необхідні документи, сплатив всі платежі для оформлення паспорта громадянина України та штраф по паспортній лінії. З часу звернення до міграційної служби минуло три роки, але він так і не отримав громадянства. УДМС м. Черкаси, у відповідь на його заявускаргу про бездіяльність працівників Звенигородського РВ ДМС України, повідомило, що в діях працівників Звенигородського РВ ДМС відсутні порушення щодо видачі йому паспорта громадянина України, оскільки він повинен надати до міграційної служби рішення суду про встановлення факту його проживання на території України до 24.08.1991.

Предстаник заінтересованої особи за довіреністю Кулеша Л.С. не заперечувала проти задоволення заяви.

Заслухавши пояснення заявника, представника заінтересованої особи, пояснення свідків, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що уточнені вимоги заявника підлягають до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24.08.1991) постійно проживали на території України.

Відповідно до п. 44 «Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень», затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 року №215, у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24.08.1991 на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Положеннями п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Наведений у ст. 315 ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.

У судовому засіданні встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 16.03.1962 (а.с.6), ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Баку Республіки Азербайджан.

На свідоцтві про народження здійснено запис про паспорт громадянина СРСР НОМЕР_4 виданий 19.07.1978, який заявником був втрачений.

ОСОБА_4 в 1989 переїхав на постійне місце проживання до УРСР.

Відповідно до довідки посольства Республіки Азербайджан в Україні, від 05.07.2018 (а.с.11-12) заявник не є громадянином Азербайджану.

З метою отримання громадянства, заявник звернувся до Звенигородського РВ ДМС України, однак йому було відмовлено у видачі паспорта громадянина України та рекомендовано звернутися до суду із заявою про встановлення факту проживання на території України до 24.08.1991.

Як вбачається із копії військового квитка серії НОМЕР_2 (а.с.6-7), заявник постійно перебував на обліку у Смілянському військовому комісаріаті Черкаської області.

Окрім того, відповідно до записів трудової книжки, заявник ОСОБА_1 , з 06.12.1989 був прийнятий на посаду старшого інструктора Смілянської міської ради та в послідуючому працював на інших підприємствах Смілянського району Черкаської області

Заявник 05.05.1995 був зареєстрований у квартирі АДРЕСА_3 . Рішенням Смілянського міського суду Черкаської області від 22.04.1998 (а.с.10) його було визнано таким, що втратив право користування житловим приміщенням за вказаною адресою.

На даний час заявник проживає без реєстрації шлюбу з громадянкою України ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 . Вказаний будинок належить ОСОБА_2 на праві приватної власності, що підтверджується копією договору купівлі-продажу будинку (а.с.15).

Як вбачається із свідоцтва про народження та свідоцтва про встановлення батьківства (а.с.17,18) заявник та ОСОБА_2 мають спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до довідки виконавчого комітету Балаклеївської сільської ради Смілянського району Черкаської області та виписки із домової книги (а.с.55,56), ОСОБА_1 , 1962 року народження був зареєстрований в АДРЕСА_4 з 28.11.1989 по 08.05.1990.

Факт постійного проживання заявника на території України до 24.08.1991 підтвердили допитані у судовому засіданні свідки: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Встановлення факту постійного проживання заявника на території України до 24.08.1991 має юридичне значення, оскільки дозволяє йому оформити його належність до громадянства України.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24.08.1991 на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України" (1543-12), або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України.

Практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішеннях «Бочаров проти України» від 17.03.2011, «Коробов проти України» від 21.10.2011, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», підлягає застосовуванню судами як джерело права, вказано, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом», таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Враховуючи викладене, беручи до уваги відсутність заперечень з боку заінтересованої особи щодо встановлення факту постійного проживання заявника на території України до 24.08.1991, суд вважає, що наявні підстави для задоволення вимоги про встановлення факту постійного проживання та реєстрації на території України, оскільки докази, що безпосередньо досліджені у судовому засіданні підтверджують той факт, що заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно до 24.08.1991 року постійно проживав на території України та у суду відсутні сумніви щодо цього.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються.

На підставі викладеного, керуючись ст. 7-11, 76-81, 89, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 293, 294, 315, 316, 354-355 ЦПК України, суд

у х в а л и в:
заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Звенигородський районний відділ Державної міграційної служби України про встановлення факту постійного проживання на території України задовольнити.

Встановити факт постійного проживання та реєстрації на території України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Баку Республіки Азербайджан до 24 серпня 1991 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Черкаської області через Ватутінський міський суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий В.А.Здоровило