П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2018 року м. Рівне

Апеляційний суд Рівненської області в складі :

головуючого судді Григоренка М.П.,

суддів : Бондаренко Н.В., Шимківа С.С.

секретар судового засідання Москалик Т.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач 1 - ОСОБА_2,

відповідач 2 - ОСОБА_3,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 01 грудня 2017 року в справі № 564/1147/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування витрат на поліпшення будинку, ухваленого під головуванням судді Цвіркуна О.С. об 12 год. 19 хв. в приміщенні Костопільського районного суду Рівненської області,

В С Т А Н О В И Л А :

10 червня 2016 року ОСОБА_1 звернувся із позовною заявою до Костопільського районного суду, в якій вказав, що він разом із своєю сім'єю більше 20 років проживав у житловому будинку, який належав на праві приватної власності його матері - ОСОБА_4 та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Проживаючи у вказаному будинку та маючи від матері запевнення про те, що половина цього будинку після її смерті перейде йому у власність в порядку спадкування, ним були здійсненні чисельні поліпшення цього

_____________________________________________________________________

Провадження № 22-ц/787/249/2018 Головуючий у 1 інстанції : Цвіркун О.С.

Доповідач : Григоренко М.П.

житлового будинку за власні кошти, у вигляді здійснення добудови, реконструкції системи газифікації, монтаж парового опалення та інше, всього на загальну суму 143029 грн. 81 коп.

Проте, після смерті своєї матері, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, він дізнався, що остання заповіла все своє майно лише двом своїм донькам - відповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Посилаючись на положення ч. 4 ст. 390, ст. 1218, ч.5 ст. 1268, ч. 2 ст. 1281 та ст. 1282 ЦК України, ОСОБА_1 просив суд стягнути із ОСОБА_2, ОСОБА_3, як спадкоємців за заповітом після смерті ОСОБА_4, на його користь вартість здійснених ним поліпшень спадкового майна - житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, в розмірі 143029 грн. 81 коп., а також судові витрати по справі.

У зв'язку із проведенням по справі судової будівельно-технічної експертизи, 04 серпня 2017 року позивач ОСОБА_1 подав заяву про збільшення своїх позовних вимог, відповідно до якої просив стягнути із відповідачів на його користь 330863 грн. 16 коп., вартість здійснених ним поліпшень житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а також судові витрати по справі.

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 01 грудня 2017 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування витрат на поліпшення будинку у спадкоємців - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 114 842 грн. 90 коп., в рахунок відшкодування останньому витрат на поліпшення будинковолодіння, розташованого у АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати по справі у розмірі 1248 грн. 26 коп.

В частині задоволення решти позовних вимог пред'явлених до ОСОБА_2 - відмовлено.

Щодо задоволення позовних вимог до ОСОБА_3 відмовлено повністю за безпідставністю.

Не погодившись із вказаним рішенням в частині залишення без задоволення решти його позовних вимог, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вказав, що суд першої інстанції безпідставно залишив ці його позовні вимого без задоволення, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що з 2004 року він почав проживати однією сім'єю без реєстрації шлюбу із ОСОБА_5, в якої було 3-є дітей, у будинку своїх батьків по АДРЕСА_1 із матір'ю ОСОБА_4. Фактично в цьому будинку він зареєстрований з 19.01.1984 року.

В матеріалах справи наявний технічний паспорт на садибний житловий будинок АДРЕСА_1, виготовлений ФОП ОСОБА_6 станом на 19.05.2016 року.

Будинок із надвірними будівлями та спорудами, які зазначені у технічному паспорті, виготовленого ФОП ОСОБА_6 станом на 19.05.2016 року, складають все будинковолодіння, що належало на праві власності покійній матері ОСОБА_4, і право власності на яке оформлено відповідачем ОСОБА_2 згідно Свідоцтва про право власності за заповітом від 06.09.2016 року. Та обставина, що при оформленні права власності у приватного нотаріуса Скоропад В.В. відповідачем ОСОБА_2 було надано старий технічний паспорт, складений 23.03.1983 року на ім'я покійного батька ОСОБА_8, в якому не було включено добудову прибудови «а», вхідних сходів «а1» навісу «В», огорожі «№2», огорожі «№3» та замощення «І», не може свідчити про те, що матір за життя на вказані об'єкти, які являються складовими спірного будинковолодіння, права власності не набула (навіть на матеріали, які не можуть бути відокремлені від самого будинку), і які не успадковані по заповіту відповідачем ОСОБА_2

Зазначає, що із показів допитаних свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, а також наданих ним копії чеків було встановлено, що саме він з іншими спеціалістами здійснював добудову прибудови «а» з коридором, кухнею, ванною, кладовими та вхідними сходами. Фінансування придбання будівельних матеріалів, а також оплату послуг найманих працівників проводилось виключно за його рахунок. Покійна матір ОСОБА_4 не заперечувала проти такої добудови прибудови «а» до житлового будинку. Земельна ділянка, на якій знаходиться спірний будинок з надвірними будівлями, перебувала у власності покійної матері ОСОБА_4 згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку від 15.08.2008року, на яку 06.09.2016 року на ім»я відповідачки ОСОБА_2 видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом.

В зв'язку з цим вважає, що ОСОБА_2 повинна йому відшкодувати витрати на будівництво такої прибудови, оскільки ця прибудова не може бути знесена без нанесення шкоди усьому будинку (прибудова пов'язана з будинком комунікаціями, спільним дахом тощо). Дана прибудова «а» є складовою частиною спірного будинку.

Щодо розміру відшкодування витрат на поліпшення будинку вказує, що згідно висновку №Е-03/17 від 23 червня 2017 року судової будівельно-технічної експертизи та додатку до висновку від 16.11.2017 року вбачається, що вартість придбаних будівельних матеріалів та виконаних будівельно-ремонтних робіт, що використані на добудову прибудови «а», перекриття даху будинку, придбання та встановлення металопластикових вікон і дверей будинку, газифікацію будинку, монтаж парового опалення і встановлення котла, утеплення стін, замощення подвір»я, тощо, станом на червень 2017 року, становить 330863,16 грн.

Також вказує, що значна частина робіт по будинковолодінню проводилася ним та членами його сім»ї самостійно, тому багато робіт не можуть бути підтверджено документально.

Вважає, що на його користь підлягає компенсації не лише документально підтверджених витрат на матеріали і виконані роботи, але і документально не підтверджені витрати в розмірі 99512,72 грн., а також понесені витрати (документально підтверджені та не підтверджені, але фактично понесені) на прибудову «а» в сумі 116507,54 грн.

Із цих підстав просить скасувати оскаржуване рішення суду в частині відмови у стягненні з ОСОБА_2 216020,26 грн. понесених ОСОБА_1 витрат на поліпшення будинковолодіння, розташованого у АДРЕСА_1 та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, а саме стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 216020,26 грн. понесених останнім витрат на поліпшення будинковолодіння, розташованого у АДРЕСА_1 Рівненської обл., а також стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 вказує, що оскаржуване рішення вважає законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу безпідставною, тому просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

В ході апеляційного розгляду справи позивач та його представник адвокат ОСОБА_14 підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 заявила, що у неї відсутні будь-які зобов'язання сплачувати позивачу будь-які грошові кошти у зв'язку із спадкуванням майна після смерті своєї матері, а тому просила апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 та стягуючи на його користь із ОСОБА_2 114 842 грн. 90 коп., в рахунок відшкодування позивачу витрат на поліпшення будинковолодіння, розташованого у АДРЕСА_1, суд першої інстанції виходив із того, що тільки ця сума витрат останнім підтверджена належними та допустимими доказами, а тому в задоволенні решти позовних вимог має бути відмовлено, за недоведеністю.

При цьому, стягуючи на користь позивача із відповідача ОСОБА_2 114 842 грн. 90 коп., суд першої інстанції виходив із того, що остання має сплатити ОСОБА_1 вказану суму, так як повністю успадкувала вищевказаний житловий будинок після смерті своїй матері, яка в свій час спочатку заповіла цей житловий будинок також і своєму синові - відповідачу ОСОБА_1, але потім склала інший заповіт, у зв'язку із чим останній, відповідно до положень ч. 3 ст. 390, 1218 ЦК України, як добросовісний володілець, має право на повернення йому коштів витрачених на благоустрій спірного житлового будинку.

Проте, на переконання колегії суддів, оскаржуване рішення підлягає скасуванню у повному обсязі, у зв'язку із неправильним застосуванням судом першої інстанції норм матеріального права.

Частиною 4 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

По справі встановлено, що після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, все майно останньої, в тому числі і житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 успадкувала відповідач ОСОБА_2, на підставі складеного її матір'ю 06 червня 2016 року заповіту, який до цього часу у встановленому порядку ніким оспорений не був.

Відповідно до положень статті 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб.

Статтею 1235 ЦК України закріплено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування.

Частиною 1 статті 1282 ЦК України визначено, що спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Звертаючись до суду із своїм позовом, ОСОБА_1 не надав суду будь-яких належних та допустимих доказів, відповідно до яких би вбачалось, що у його матері - ОСОБА_4 існували перед ним будь-які зобов'язання щодо відшкодування витрат на поліпшення житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 а також про те, що такий обов'язок перейшов до відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3, на користь яких їхня мати склала останній свій заповіт.

Всі дії, які були пов'язані із складенням у 2004 році спадкодавцем ОСОБА_4 іншого заповіту щодо спірного житлового будинку на ім'я всіх трьох своїх дітей, в тому числі і на ім'я позивача, висловлювання останньою певних своїх намірів щодо розпорядження своїм майном на випадок своєї смерті на користь ОСОБА_1, на розсуд колегії суддів, в даному випадку ніякого правового значення не мають та не можуть породжувати будь-яких зобов'язальних наслідків для спадкоємців, які цю спадщину фактично успадкували, оскільки чинне законодавство України надає право кожній фізичній особі розпоряджатись своїми права та обов'язками на випадок своєї смерті виключно на власний розсуд.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

ОСОБА_1 не надав суду будь-яких доказів, відповідно до яких би вбачалось, що він ще за життя своєї матері пред'являв до останньої будь-які свої вимоги щодо відшкодування йому витрат, які він поніс у зв'язку із поліпшенням спірного житлового будинку, у відповідності до досягнутої між ними раніше певної домовленості з даного приводу.

На розсуд колегії суддів, положення статті 390 ЦК України до спірних правовідносин у даній справі взагалі не можуть бути застосовані, оскільки по справі встановлено, що позивач разом із своєю сім'єю лише користувався житловим будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 як члени сім'ї спадкодавця ОСОБА_4, відповідно до положень ст. 156 ЖК України і вищевказаний будинок ніколи із володіння останньої не вибував.

Таким чином, колегія суддів вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є безпідставними і тому задоволенню не підлягають.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 367, п.1 ч.1 ст. 374, 376, 381, 382, 384, п.2 ч.3 ст.389, 390 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 01 грудня 2017 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування витрат на поліпшення житлового будинку - відмовити.

Понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору за подання позову та апеляційної скарги покласти на останнього.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, з підстав неправильного застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, крім випадків, перелічених у частині 3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня її проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину, з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 20.02.2018 року.

Головуючий М.П. Григоренко

Судді : Н.В. Бондаренко

С.С. Шимків