Провадження № 2/161/769/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

05 лютого 2018 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючої судді Плахтій І.Б.,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні нерухомим майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

Позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися в суд з позовом до відповідача про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні нерухомим майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Позов мотивують тим, що вони є співвласниками квартири АДРЕСА_1. На момент набуття права власності на квартиру в ній була зареєстрована відповідач у справі. Однак, ОСОБА_4 в ній не проживає, інтересу до житла не виявляє, витрат по його утриманню не несе, комунальні послуги не сплачує. Відповідач не є членом сімї позивачів, домовленості про проживання в житлі не було. Вважають, що дана обставина не дозволяє їм розпоряджатися майном на власний розсуд, чим порушуються їхні права та інтереси, як співвласників майна. Окрім того, змушені нести додаткові витрати по оплаті житлово-комунальних послуг.

А тому, просили визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою №24 в будинку №11 по вул. Станіславського у місті Луцьку Волинської області.

Від представника позивачів ОСОБА_5 надійшла заява про розгляд справи у відсутності сторони позивачів. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не зявилася, хоча була повідомлена про час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ст. ст. 128-131 ЦПК України.

Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази в справі, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

З копії договору купівлі-продажу квартири (а.с. 3,4) та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності (а.с.5) судом встановлено, що позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є співвласниками квартири АДРЕСА_2.

За відомостями підрозділу УДМС України у Волинській області встановлено, що відповідач ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 16).

Крім того, дана обставина стверджується відповідними записами в будинковій книзі (а.с. 6-8).

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Право членів сімї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сімї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сімї.

Судом встановлено, що відповідач зареєстрована в спірному житлі за згодою попереднього власника. Однак, право особи, яка вселилася за згодою власника будинку, на користування житлом існує лише за умови, що ця особа залишається власником майна. Житлові права членів сімї власника житлового будинку та інших осіб, які вселилися за його згодою є похідними від прав власника цього житла, припинення права власності особи на житловий будинок припиняє право вказаних осіб на користування цим будинком.

Судом встановлено, що договір про порядок користування житловим приміщенням після набуття позивачами права власності на квартиру, між сторонами не укладався.

Позивачі не надавали згоду на подальше проживання відповідача ОСОБА_4 в спірній квартирі. Відповідач ОСОБА_4 не є членом сімї позивачів.

З повідомлення Луцького ВП ГУНП у Волинській області від 23.10.2017 (а.с. 9) вбачається, що за результатами проведення працівниками поліції перевірки підтверджено факт не проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_3.

Тобто, станом на день розгляду справи, підтверджується не проживання відповідача у квартирі позивачів більше одного року.

Відповідач, будучи зареєстрованим у квартирі позивачів по даний час, порушує їхні права та законні інтереси, як власника на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним майном.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що слід визнати відповідача ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою №24 в будинку №11 по вул. Станіславського у місті Луцьку Волинської області.

Згідно з ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Задовольняючи позов про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом, суд використовує права надані ст. 267 ЦПК України, щодо встановлення порядку виконання рішення суду, і вважає, що в рішенні слід вказати на те, що дане рішення є підставою для зняття особи з реєстрації.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 17, 77, 78, 81, 141, 247, 259, 263, 264, 265, 267, 280-282 ЦПК України, на підставі ст.ст. 319, 405 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою №24 в будинку №11 по вул. Станіславського у місті Луцьку Волинської області.

Рішення є підставою для зняття ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 з реєстрації за адресою: АДРЕСА_3.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня вручення рішення.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення буде складено 15.02.2018.

Суддя Луцького міськрайонного суду І.Б. Плахтій