Головуючий у 1 інстанції Юр`єва К.С.
Суддя доповідач Тимченко О.О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2018 року

Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді: Тимченко О.О.,

суддів: Дундар І.О., Корчистої О.І.

за участю секретаря судового засідання: Ситник Д.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Донецької області в м. Бахмуті цивільну справу № 234/16521/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - орган опіки та піклування Краматорської міської ради, про позбавлення батьківських прав,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2,

на заочне рішення Краматорського міського суду Донецької області від 22 грудня 2015 року (суддя Юр`єва К.С.), ухваленого в приміщенні суду в м. Краматорську Донецької області, -

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2015 року позивач звернулась до суду з зазначеним позовом, в обґрунтування якого послалась на те, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який був розірваний рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 23 лютого 2011 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання шлюбу у них склались неприязні відносини. Відповідно до довідки виконавчої служби м. Краматорська сума заборгованості по аліментам складає 40 633 грн. Відповідач не займається вихованням доньки, не турбується про неї, не цікавиться її життям та здоров'ям. Всі функції з виховання та утримання дитини виконує саме вона. Просила суд позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1

Заочним рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 22 грудня 2015 року, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено: позбавлено батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, у відношенні його дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка народилась у м. Краматорську Донецької області, Україна, актовий запис № 1609 від 30.10.2009 року, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції Донецької області. Стягнуто з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 487,20 грн.

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 09 січня 2018 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Краматорського міського суду Донецької області від 22 грудня 2015 року, залишено без задоволення.

З зазначеним рішення рішенням суду не погодився відповідач, подав апеляційну скаргу в якій ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову в задоволені позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що при розгляді справи Краматорським міським судом він жодного разу не був повідомлений про час та місце розгляду справи. З вимогами про позбавлення його батьківських прав не згодний, оскільки позивач постійно чинила йому перешкоди у спілкуванні з дитиною, налаштувала дитину проти нього. Крім того матеріали справи не містять жодного доказу яки б давали суду підстави позбавити його батьківських прав.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в обґрунтування якого вона зазначила, що доводи апеляційної скарги про те, що позивач чинить перешкоди відповідачу у спілкуванні з дитиною спростовуються тим, що вона ні фізично, ні морально не може перешкоджати спілкуванню дитини з батьком, відповідач з причини власної незацікавленості та відсутності спілкування з позивачем з 2015 року не цікавиться дитиною, не знає в якій школі навчається дитина. Щодо доводів скарги про налаштування дитини проти відповідача зазначила, що у спогадах дитини відповідач залишився агресивною людиною, тому, оскільки моральний спокій та здоров`я дитини є визначальним для позивача, вона не веде з нею розмов про батька, щоб уникнути відновленню подій тих часів у її пом`яті.

Відповідно до ч.6 ст.147 Закону України від 02 червня 2016 року №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п.3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Підпунктом 8 п.1 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції Закону №2147-VIII від 03.10.2017) установлено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Позивачка в судовому засідання проти доводів апеляційної скарги заперечувала.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином,

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність осіб, що не з'явились, оскільки відповідно до вимог ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, позивачку, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіряючи справу в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд виходить з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається із матеріалів справи згідно рішення Краматорського міського суду Донецької області від 23 лютого 2011 року шлюб між сторонами розірваний (а.с. 4).

За час шлюбних відносин у сторін народилася дитина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_1, виданого 30 жовтня 2009 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції Донецької області (а.с. 5).

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам відповідача ОСОБА_2 по виконавчому листу Краматорського міського суду Донецької області від 21 серпня 2012 року на користь ОСОБА_1, заборгованість по аліментам станом на 31 серпня 2015 року складає 40633,33 грн (а.с. 6).

З довідки, виданої вихователем групи та завідуючою Комунального дошкільного навчального закладу ясла-садок «Ведмедик» № 69 загального типу управління освіти Краматорської міської ради, вбачається, що дитина ОСОБА_3 відвідує групу № 4 цього дошкільного навчального закладу з 2013 року. За час її перебування батько дошкільний заклад не відвідував, участі у вихованні дитини не приймав (а.с. 7).

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Краматорської міської ради від 21 грудня 2015 року, ОСОБА_2 доцільно позбавити батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3, оскільки він проживає окремо від дитини, з нею не спілкується, не відвідує, не займається вихованням та утриманням доньки, не цікавиться її життям, здоров'ям, розвитком, не проявляє батьківської турботи та уваги (а.с. 34-35).

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що у діях відповідача ОСОБА_2 вбачаються ознаки системного, свідомого, злісного ухилення від батьківських обов'язків, оскільки відповідач свідомо ухиляється від своїх батьківських обов'язків, самоусунувся від виховання та утримання дитини, долею доньки, її життям та здоров'ям не цікавиться, не турбується про її майбутнє, матеріальної допомоги та моральної підтримки не надає, а тому, враховуючи інтереси дитини.

Проте погодитись з таким висновком суду першої інстанції не можливо з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.150, 157 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дітей, турбуватися про стан їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, забезпечити отримання дітьми повної загальної середньої освіти, готувати їх до самостійного життя.

Відповідно до ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки поведінки для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Частиною 1,6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Виходячи з роз'яснень, викладених в п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду», при з'ясуванні, якими доказами кожна сторона буде обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо невизнаних обставин, суд повинен виходити з принципу змагальності цивільного процесу, за яким кожна сторона несе обов'язки щодо збирання доказів і доказування тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, якщо інше не встановлено процесуальним законом, зокрема статтею 61 ЦПК.

Виходячи зі змісту п. 2 ч.1 ст.164 СК України особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав, повинна довести, що батьки (один з батьків) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В свою чергу батьки (один з батьків) повинні довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов'язки.

Суд першої інстанції не врахував, що позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний засіб впливу на недобросовісних батьків. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю.

Відповідач категорично заперечував категорично заперечував проти позбавлення його батьківських прав.

Суд першої інстанції, встановивши дані обставини під час розгляду заяви відповідача про перегляд заочного рішення, мав можливість застосувати практику судових попереджень, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків (п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»).

Ураховуючи вищевикладене та зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, а відповідач категорично заперечує проти позбавлення його батьківських прав, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав.

Суду першої інстанції не було надано позивачем достатніх доказів, що ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків відбулось за його винної поведінки через свідоме нехтування своїми обов`язками.

Щодо висновку органу опіки та піклування Краматорської міської ради від 21 грудня 2015 року про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, колегія суддів вважає його необґрунтованим, оскільки він зроблений без виклику батька дитини та проведення з ним відповідної роботи.

Наявності заборгованості по аліментам, не є підставою для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав.

Враховуючи встановлені судом апеляційної інстанції обставини справи, норми сімейного законодавства, підстави для задоволення позову про позбавлення батьківських прав відсутні.

Обставини, викладені у відзиву на апеляційну скаргу, не дають підстав вважати, що позбавлення батьківських прав буде відповідати інтересам дитини.

Згідно ч.1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, судом неповне з'ясовано обставини, що мають значення для справи, допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 374, 376, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Заочне рішення Краматорського міського суду Донецької області від 22 грудня 2015 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - орган опіки та піклування Краматорської міської ради, про позбавлення батьківських прав відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий О.О.Тимченко

Судді: І.О. Дундар

О.І. Корчиста

Повний текс постанови складено 05 квітня 2018 року.

Головуючий: