Єдиний унікальний номер судової справи 225/715/18
Номер провадження 2-о/225/104/2018
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

03 квітня 2018 року м.Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області в складі:

головуючого - судді Геря О.Г.,

присяжних ОСОБА_1, ОСОБА_2,

за участі:

секретаря Савченко О.О.,

заявника ОСОБА_3,

представника заявника ОСОБА_4,

представника УПФУ в м. Дзержинську ОСОБА_5,

свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань цивільну справу за заявою ОСОБА_3, заінтересована особа Управління Пенсійного фонду України в м. Дзержинську Донецької області про визнання фізичної особи безвісно відсутньою,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2018 року до суду звернулась ОСОБА_3 з заявою про визнання ОСОБА_8 безвісно відсутнім. В обґрунтування заявлених вимог вказує, що з 21.06.2007 року перебувала з ОСОБА_8 у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2. Усією сімєю вони мешкали за адресою реєстрації ОСОБА_11: м. Торецьк, смт. Новгородське, провулок Свободи, буд. 18. У період спільного життя однією сімєю між заявником та ОСОБА_8 виникли взаємні непорозуміння, що призвело до фактичного розірвання шлюбних відносин з початку травня 2015 року. Після цього заявник разом із дітьми стала мешкати окремо, у той час як ОСОБА_8 залишився мешкати за адресою своєї реєстрації. З часу припинення фактичних шлюбних відносин ОСОБА_8 перестав спілкуватись з заявником та дітьми. З часом, заявника насторожила відсутність ОСОБА_8, оскільки він перестав виходити на зв'язок з нею, його номер мобільного телефону відключений, контакти в соціальних мережах є неактивними, за місцем своєї реєстрації та постійного проживання він відсутній. Усі спроби знайти ОСОБА_8 заявнику не дали позитивного результату. Вона неодноразово зверталась до їх спільних знайомих та друзів, з метою зясування його місцезнаходження, але всі вони повідомляли, що останній раз бачили ОСОБА_8 в травні 2015 року і припускають, що він виїхав до Російської Федерації, але точних відомостей з цього приводу не має. Заявник зазначила, що близьких родичів у ОСОБА_8 не має, оскільки його батько пропав безвісті приблизно 15 років тому, а матір померла приблизно 6 років тому. За місцем останньої роботи ОСОБА_8 в ТОВ «НВО «Інкор і Ко» заявнику повідомили, що 14.07.2014 року він звільнився з роботи та з того часу його більше не бачили, на роботі він не поновлювався. За фактом зникнення ОСОБА_8 заявник зверталась до Торецького ВП Бахмутського ВП ГУ НП в Донецькій області. Проведеними розшуковими діями було встановлено, що ОСОБА_8 дійсно покинув своє місце проживання та реєстрації приблизно два роки тому, але його точне місцезнаходження невідоме. Фактично розшукові дії поліції не дали жодного результату, є припущення того, що ОСОБА_8 виїхав до Російської Федерації. У жовтні 2017 року Дзержинським міським судом Донецької області ухвалено заочне рішення, яким шлюб між заявником та ОСОБА_8 було розірвано. Визнання ОСОБА_8 безвісно відсутнім необхідно заявнику для забезпечення майнових прав малолітніх дітей, які фактично залишилися без годувальника.

Заявник та її представник у судовому засідання заявлені вимоги підтримали, з підстав викладених у заяві.

Представник Управління Пенсійного фонду України в м. Дзержинську не заперечувала щодо визнання ОСОБА_8 безвісно відсутнім.

Свідок ОСОБА_6 пояснила, що ОСОБА_8 є її двоюрідним братом. Зазначила, що у травні 2015 року він покинув своє місце проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 і виїхав у невідомому напрямку. З того часу на зв'язок він не виходить, його місцезнаходження їй невідомо.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що вона є сусідкою ОСОБА_8, знає його давно. Зазначила, що він тривалий час проживав у сусідньому будинку зі своєю родиною. З травня 2015 року ОСОБА_8 перестав мешкати у своєму будинку і з того часу вона його не бачила.

Вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозвязку, обєктивно оцінивши усі наявні докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи зокрема і про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою (п.3 ч.2 ст.293 ЦПК України).

За положеннями ст.43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року.

Отже, обов'язковою підставою для звернення до суду щодо вирішення питання про визнання фізичної особи безвісно відсутньою є відсутність відомостей про її місце перебування.

В судовому засіданні встановлено, що 21.06.2007 року заявник ОСОБА_3 зареєструвала шлюб з ОСОБА_8 Від шлюбу у них народилася донька ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Вони з чоловіком проживали за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4.

На початку травня 2015 року, точної дати не встановлено, заявник та ОСОБА_8 припинили фактично шлюбні відносини. З цього часу будь-який зв'язок з ним відсутній, він не телефонував, не писав листи, не повідомляв в інший спосіб про місце свого перебування.

За відомостями з останнього місця роботи ОСОБА_8 в ТОВ «НВО «Інкор і Ко» встановлено, що останній працював на підприємстві з 13.02.2013 року по 14.07.2014 року.

З приводу розшуку чоловіка заявник зверталась з офіційною заявою до правоохоронних органів. Проведеними розшуковими діями було встановлено, що ОСОБА_8 дійсно покинув своє місце проживання та реєстрації приблизно два роки тому, але його точне місцезнаходження невідоме. Фактично розшукові дії поліції не дали жодного результату, є припущення того, що ОСОБА_8 виїхав до Російської Федерації.

З матеріалів справи вбачається, що 05.10.2017 року Дзержинським міським судом Донецької області було ухвалено заочне рішення, яким шлюб між ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, зареєстрований 21 червня 2007 року виконкомом Новгородської селищної ради міста Дзержинська Донецької області, за актовим записом № 22 було розірвано.

Судом встановлено, що близьких родичів у ОСОБА_8 не має.

З акту вуличного комітету вбачається, що ОСОБА_8 за місцем своєї реєстрації та постійного проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 не мешкає з травня 2015 року по теперішній час. За цей час ніхто з сусідів в смт. Новгородське його не бачив.

Відповідно до ст. 306 ЦПК України визначено обов'язкове зазначення для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Ці відомості дозволяють визначити право осіб на звернення до суду в справі цієї категорії, коло заінтересованих осіб, необхідні докази.

Судом встановлено, що визнання ОСОБА_8 безвісно відсутнім необхідно заявнику для призначення пенсії у звязку з втратою годувальника.

Надані заявником докази, які були досліджені в судовому засіданні, суд визнає належними і допустимими, оскільки вони містять у собі інформацію щодо предмета розгляду, логічно пов'язані з тими обставинами, які підтверджують відсутність ОСОБА_8 за зареєстрованим місцем проживання протягом одного року та неможливість встановлення його місця перебування вжитими заходами державних органів.

Оскільки останній день одержання відомостей про ОСОБА_8 встановити неможливо, а зі слів заявника останні відомості про вказану особу надходили на початку травня 2015 року, без зазначення конкретного числа, суд на підставі ч.2 ст.43 ЦК України вважає днем початку безвісної відсутності цієї фізичної особи перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, тобто, 01 червня 2015 року.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справі окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Керуючись ст.43 ЦК України, ст.ст. 89, 264,265, 305-309 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_3, заінтересована особа Управління Пенсійного фонду України в м. Дзержинську Донецької області про визнання фізичної особи безвісно відсутньою задовольнити.

Визнати ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця селища Новгородське міста Дзержинська (Торецьк) Донецької області, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 безвісно відсутнім з 01 червня 2015 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до апеляційного суду Донецької області через Дзержинський міський суд Донецької області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: присяжні: