Справа № 587/1381/18
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2018 року Сумський районний суд Сумської області під головуванням судді Степаненка О.А., при секретарі Токаревій В.М., представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди,
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.
Відповідач та його представник, в судовому засіданніпроти позову заперечували, пославшись на те, що позивачем не надано безспірних доказів на підтвердження того, що механічні пошкодження автомобіля завдані саме конем з повозкою, які належать позивачу; до того ж механічні пошкодження автомобіль міг отримати раніше 13-го січня 2018 року. Крім того, хоча події 13 січня 2018 року позивач називає дорожньо-транспортною пригодою, однак протокол про порушення Правил дорожнього руху не складався, до адміністративної відповідальності винна особа не притягувалась , обставини заподіяння шкоди, на які посилається позивач, є сумнівними. Посилаючись на ці обставини, відповідач та його представникпросили відмовити в задоволенні позову.
Заслухавши пояснення учасників справи, свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 13 січня 2018 року в с. Стецьківка Сумського району Сумської області транспортному засобу VOLVOBM4454ВІ, який належить позивачу і який був припаркований біля будинку №43 по вул. Садовій с. Стецьківка, було завдано шкоду внаслідок здійснення удару конем, який був запряжений у гужову повозку; при цьому власника гужової повозки в ній не було.
Власником коня був відповідач ОСОБА_4, який внаслідок недбалості не забезпечив належним чином безпеку майна інших осіб від заподіяння шкоди домашньою твариною, залишив коня без нагляду, внаслідок чого кінь, запряжений повозкою, проходячи повз припаркований автомобіль позивача, спричинив автомобілю механічних пошкоджень і завдав шкоди позивачу.
У відповідності з ч. 2 ст. 180 ЦК України правила поводження з тваринами встановлюються законом.
У відповідності з ст. 9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» особа, яка утримує домашню тварину, зобов'язана супроводжувати домашню тварину поза місцями її постійного утримання. Особа, яка супроводжує тварину, зобов'язана забезпечити безпеку оточуючих людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною; безпеку дорожнього руху при проходженні з домашньою твариною біля транспортних шляхів і при їх переході шляхом безпосереднього контролю за її поведінкою. При супроводженні домашніх тварин не допускається залишати їх без нагляду. Фізичні та юридичні особи, які утримують домашніх тварин, зобов'язані дотримуватися вимог нормативно-правових актів,зазначених у статті 2 цього Закону, санітарно-гігієнічних і ветеринарних норм та правил, а також не допускати порушень прав і законних інтересів інших фізичних і юридичних осіб та не створювати загрози безпеці людей, а також інших тварин.
У відповідності з ст. 12 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» право власності або інші речові права особи, яка утримує тварину, обмежені обов'язком дотримання норм і вимог цього Закону. Шкода, заподіяна особі або майну фізичної особи, а також шкода, заподіяна майну юридичної особи твариною, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її утримує.
Та обставина, що відповідач є власником коня, який завдав шкоду власності позивача, підтверджується як поясненнями самого відповідача, та і свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, матеріалами органів поліції.
Так, з висновку інспектора Сумського районного відділу поліції ГУНП в Сумській області від 16 січня 2018 року за фактом звернення ОСОБА_3 вбачається, що 13 січня 2018 року від чергового Сумського РВП надійшли матеріали звернення позивача про те, що 13 січня 2018 року в с. Стецьківка по вул. Садовій,43 сталася дорожньо-транспортна пригода, а саме зіткнення належного ОСОБА_3 автомобіля з гужовою повозкою. При виїзді на місце повідомлення було встановлено, що факт ДТП не підтвердився, оскільки автомобілю, який був припаркований біля домоволодіння, було завдано механічних пошкоджень некерованою гужовою повозкою без її водія( матеріали №88,ЖЕО №274 від 13.01.2018 року).
В своїх письмових поясненнях, даних безпосередньою після події, ОСОБА_4 зазначав, що 13 січня 2018 року приблизно о 12 годині він на гужовій повозці, запряженій конем, приїхав до ОСОБА_6 Коня він привязав до паркану належного ОСОБА_6 домоволодіння №47 по вул. Садовій с. Стецьківка, а сам пішов до двору. Через деякий час ОСОБА_6, який перебував поза двором, закричав, що кінь відірвався і побіг по вулиці. Вискочивши з двору, він побачив, що кінь з повозкою знаходиться біля будинку №43 вул. Садовій с. Стецьківка. Коли він підійшов до коня, то побачив, що кінь з повозкою знаходиться в ямі, біля повозки знаходився автомобіль VOLVO BM4454ВІ темного кольору, який мав подряпини на кузові, з правого боку було відірване дзеркало заднього виду. Він зрозумів, що механічні пошкодження автомобілю завдав його кінь з повозкою, який незадовго до цього відірвався. В подальшому вони спільними зусиллями витягли коня і були викликані працівники поліції.
Свідок ОСОБА_5 пояснив суду, що 13 січня 2018 року він та ОСОБА_4 зранку возили дрова конем з повозкою, які належать ОСОБА_4 Біля 12 години вони приїхали до домоволодіння ОСОБА_6, яке розташоване в с. Стецьківка, вул. Садова,47. Коня, запряженого повозкою, ОСОБА_4 привязав до паркану домоволодіння ОСОБА_6 і вони пішли у двір. Через деякий час ОСОБА_6 заскочив у двір і крикнув, що кінь відірвався. Всі відразу вискочили з двору і побачили, що кінь, запряжений повозкою, перебуває в ямі, яка утворилася біля автомобіля позивача, і намагається звідти вибратися. Вони розпрягли коня, водій автомобіля, який в той момент перебував в салоні автомобіля, від*їхав трохи назад і вони витягли коня з ями. Він бачив подряпини на дверях автомобіля та відірване дзеркало. Очевидці, які перебували на місці події, сказали, що механічні пошкодження автомобілю завдав кінь.
Свідок ОСОБА_6 пояснив, що 13 січня 2018 року близько 12 години до нього додому за адресою с. Стецьківка Сумського району, вул. Садова, 47 заїхали його знайомі ОСОБА_5 та ОСОБА_4, який приїхав конем і якого привязав до паркану. Зачиняючи хвіртку, він побачив, що кінь відірвався і біжить в напрямку домоволодіння №43 по вул. Садовій с. Стецьківка, де був припаркований автомобіль марки VOLVO. Те, що кінь з повозкою пошкодив автомобіль позивача, він бачив здалеку, чув звук удару, підійшовши ближче бачив розбите дзеркало, на землі валялися куски пластмаси.
Свідок ОСОБА_8 пояснила суду, що 13 січня 2018 року вона, ОСОБА_3, його дружина ОСОБА_7 та їх діти приїхали в с. Стецьківку, де припаркували автомобіль VOLVO біля будинку №43 по вул. Садовій. Вони з ОСОБА_7 зайшли в будинок, а ОСОБА_3 з дитиною залишився в машині. Через деякий час вони почули шум, крики; вийшли на вулицю і побачили що розбитий автомобіль ОСОБА_3 відїжджає назад . Тут же знаходився ОСОБА_4, який витягнув коня з ями. Через 20-30 хвилин приїхали працівники поліції, зафіксували факт пошкодження машини конем, складали протоколи, відбирали пояснення, здійснювали фотографування. Вона особисто бачила подряпини на передній двері з правого боку, дзеркало ледь трималося і було відірване, утворилися щілини між склом та дверцями.
Свідок ОСОБА_7 пояснила, що 13 січня 2018 року вона, її чоловік ОСОБА_3 разом з дітьми та подругою ОСОБА_8 приїхали в с. Стецьківку, де припарковали автомобіль VOLVO біля будинку №43 по вул. Садовій. Вони з ОСОБА_8 зайшли в будинок, а ОСОБА_3 з дитиною залишився в машині, пересівши на заднє сидіння. Через деякий час вони почули шум, крики; вибігли на вулицю і побачили, що кінь з повозкою застряв в ямі, зачепившись за машину і бився, намагаючись звільнитися. ОСОБА_3 від*їхав назад, ОСОБА_4 розпріг коня і витягнув його з ями. Через 20-30 хвилин приїхали працівники поліції, зафіксували факт пошкодження машини конем, відібрали пояснення, здійснювали фотографування. Внаслідок зіткнення з конем і повозкою автомобіля повивача було пошкоджено бокове скло дверей пасажирського сидіння, дзеркало заднього виду, утворилася щілина між кузовом та дверцями, утворилися подряпини по кузову автомобіля. Всі описані пошкодження сталися від дії коня. ОСОБА_4 був на місці завданні шкоди і не заперечував проти того, що кінь його і що кінь пошкодив автомобіль. Коли приїхала поліція ОСОБА_4 також не оспорював свою вину, належність йому коня і факт завдання шкоди.
В судовому засіданні ОСОБА_4 також не оспорював, що кінь, який 13 січня 2018 року пошкодив автомобіль позивача, дійсно належить саме йому, а невизнання позову пояснив тим, що він не бачив момент завдання шкоди. Крім того, якби, на думку відповідача, кінь зачепив автомобіль позивача, то на голоблі повозки повинні були б залишитися сліди фарби автомобіля, чого не було виявлено; до того ж тоді б були пошкоджені задній бампер та покажчики габаритних вогнів, однак таких пошкоджень не виявлено. Відповідач вважав, що механічні пошкодження автомобіля могли виникнути до 13 січня 2018 року, тобто ще до події з конем.
Разом з тим, свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8 пояснили суду, що до зіткнення з повозкою автомобіль не мав ніяких механічних пошкоджень. Допитані в судовому засіданні за клопотанням ОСОБА_4 свідки ОСОБА_6, ОСОБА_5 також не пояснювали, що до зіткнення з конем автомобіль бачили пошкодження на автомобілі.
Під час виїзду на місце пригоди працівниками поліції були здійснено фотографування та фіксація наслідків події. Свідкам ОСОБА_7, ОСОБА_8 були предявлені надані представником позивача фотографії механічних пошкоджень автомобіля, при цьому зазначені свідки пояснили, що пошкодження, які вони виявили в результаті зіткнення повозки та коня з автомобілем безпосередньо на місці поліції та пошкодження на наданих суду фотографіях співпадають.
Завдані з вини відповідача пошкодження автомобіля були належним чином зафіксовані та досліджені експертом-товарознавцем під час проведення експертиза розміру завданої шкоди( ар.с.20-40).
Оспорюючи справжність наданих позивачем фотографій, представник відповідача ОСОБА_2 послалась на письмове повідомлення Сумського РВП ГУНП в Сумській області ( ар. с. 93), у відповідності з яким відділ поліції не зміг на запит суду надати матеріали фотозйомки подій 13 січня 2018 року «у звязку з технічним збоєм», однак представником позивача такі фотографії були отримані з якогось невідомого джерела та надані суду.
Разом з тим, представник позивача пояснив суду, що фотографії, зроблені поліцейськими на місці події, були надані позивачу для проведення товарознавчої експертизи, а «технічний збой», про якій йдеться в письмовому повідомленні Сумського РВП, міг статися вже після отримання фотографій позивачем.
Про те, що працівники поліції проводили на місці фото фіксацію, підтвердили суду як сам відповідач, так і свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8
У відповідності з ст. ст. 12, 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Всупереч вимогам ст. ст. 12, 81 ЦПК України відповідач не надав суду доказів на підтвердження того, що шкода завдана не з його вини. Натомість позивач надав суду належні та допустимі докази, які підтверджують вину відповідача у завданні позивачу шкоди.
У відповідності з ст. ст. 1166, 1167, 1172, 1187 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Моральна шкода відшкодовується особою, що її завдала. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Отже, завдана шкода підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Вартість висновку експерта становить 2000 гривень( арк.с.57).
Крім того, суд вважає встановленим, що з вини відповідача позивачу завдана і моральна шкода, оскільки внаслідок пошкодження належного позивачу майже нового автомобіля, 2017 року випуску, була завдана суттєва матеріальна шкода, коштовна річ суттєво втратила товарну вартість, на тривалий час був порушений звичний спосіб життя позивача, який вимушений відшукувати додаткові кошти на ремонт пошкодженого автомобіля, на тривалий час втратив можливість користуватися ним, вимушений звертатися до суду за захистом порушених прав, які не були навіть частково відновлені заподіювачем шкоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 23 Цивільного кодексу України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Разом з тим, в силу п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року розмір відшкодування моральної (немайнового) шкоди суд визначає залежно від характеру та обєму страждань (фізичних, душевних, психічних), котрі поніс позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалість, можливості відновлення) і з врахуванням інших обставин. При цьому суд повинен виходити з принципу розумності, справедливості та виваженості.
Враховуючи обставини заподіяння шкоди та розмір заподіяної шкоди, беручи до уваги тривалість та глибину моральних страждань позивача, суд вважає, що визначений позивачем розмір моральної шкоди в сумі 5000 гривень не є таким, що не відповідає критеріям, визначеним ч. 3 ст. 23 Цивільного кодексу України, п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року, тому вважає за необхідне вимоги позивача в частині стягнення моральної шкоди задовольнити повністю, беручи також до уваги ту обставину, що відповідачем не надано суду доказів на підтвердження того, що моральна шкода завдана позивачу в меншому розмірі.
Судові витрати підлягають розподілу у відповідності з ст. 141 ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 141, 263, 264, 265 ЦПК України, ст. ст. 23, 1166, 1167, 1172, 1187, 180 Цивільного кодексу України, ст.ст. 9,12 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження», суд
В И Р І Ш И В :
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 704 гривні 80 копійок повернення судового збору.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Сумської області через Сумський районний суд Сумської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя