Справа № 751/894/17 Провадження № 22-ц/795/26/2018 Головуючий у I інстанції - Ченцова С. М. Доповідач - Скрипка А. А.
Категорія - цивільна
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2018 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - судді Скрипки А.А.

суддів: Лакізи Г.П., Харечко Л.К.

секретар: Поклад Д.В.

за участі: відповідача ОСОБА_2, представника позивача -

ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова у складі судді Ченцової С.М. від 13 вересня 2017 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк ''ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

13.02.2017 року публічне акціонерне товариство комерційний банк ''ПриватБанк'' звернулось до суду з даним позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Вимоги заявленого позову публічне акціонерне товариство комерційний банк ''ПриватБанк'' обгрунтовувало тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 26.03.2009 року, ОСОБА_2 було надано кредит у розмірі 13 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом із кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. При цьому позивач зазначав, що відповідач ОСОБА_2 порушив умови укладеного із позивачем договору, внаслідок чого станом на 31.12.2016 року у нього утворилась заборгованість за вказаним договором у розмірі 53 227 грн. 09 коп., яка складається із наступного: 3 999 грн. 22 коп. - заборгованість за кредитом, 42 467 грн. 06 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3 750 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи, відповідно до пункту 8.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 2 510 грн. 81 коп. - штраф (процентна складова). Вказану суму заборгованості позивач просив стягнути на свою користь із відповідача, а також відшкодувати понесені судові витрати у розмірі 1 600 грн. по сплаті судового збору за подання позовної заяви.

Рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова від 13.09.2017 року позовні вимоги ПАТ КБ ''Приватбанк" задоволено частково. Судом стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ ''ПриватБанк" 49 289 грн. 59 коп. заборгованості. Також судом стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ ''Приватбанк" 1 481 грн. 63 коп. судового збору. У задоволенні іншої частини позовних вимог судом першої інстанції відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ПАТ КБ ''ПриватБанк'' та ухвалити нове судове рішення, яким закрити провадження у справі щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором, у зв'язку із закінченням трирічного строку позовної давності. Доводи апеляційної скарги зазначають, що оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині задоволення вимог заявленого позову ухвалено судом без врахування норм матеріального та процесуального права. При цьому ОСОБА_2 вказує, що судом першої інстанції при вирішенні даного спору по суті необґрунтовано не було застосовано до всієї частини позовних вимог положення статей: 253, 257, 258 ЦК України. У доводах апеляційної скарги ОСОБА_2 стверджує, що судом першої інстанції було встановлено, що останній платіж на погашення боргу ним було внесено 16.09.2013 року у сумі 350 грн., при цьому суд першої інстанції розрахував річний строк для пред'явлення вимог стягнення нарахованих пені та комісії, який закінчився 16.09.2014 року. Таким чином, як вказує ОСОБА_2, позивачем пропущено строк звернення до суду з позовними вимогами щодо стягнення з нього сум пені та комісії. Проте, як зазначає ОСОБА_2 у доводах апеляційної скарги, суд першої інстанції не врахував трирічного строку позовної давності звернення до суду щодо тіла кредиту, відсотків та інших позовних вимог, який сплинув 16.09.2016 року. За даних обставин ОСОБА_2 вказує, що з моменту внесення ним останнього платежу на погашення боргу - 16.09.2913 року до моменту звернення банку з позовом - 13.02.2017 року, сплинув встановлений законом трирічний строк позовної давності.

В частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за пенею та комісією рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 13.09.2017 року ОСОБА_2 не оскаржується. Відповідно до приписів ч.1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У відзиві на апеляційну скаргу ПАТ КБ ''Приватбанк" просить залишити без задоволення апеляційну скаргу у зв'язку з її безпідставністю та залишити без змін обґрунтоване рішення суду першої інстанції від 13.09.2017 року.

У судових засіданнях апеляційного суду відповідач ОСОБА_2 підтримав доводи та вимоги поданої апеляційної скарги.У судове засідання апеляційного суду 21.03.2018 року відповідач ОСОБА_2, належним чином повідомлений по час і місце судового розгляду даної справи, не з'явився, представивши суду заяву із проханням розглядати справу у його відсутності (а.с.136,137). Відповідно до приписів ч.2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

У судовому засіданні апеляційного суду представник позивача- ОСОБА_3 просив залишити без задоволення апеляційну скаргу у зв'язку із її безпідставністю та залишити без змін обґрунтоване рішення суду першої інстанції від 13.09.2017 року.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду даної справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд на підставі приписів п.1, п.4 ч.1, ч.2 статті 376 ЦПК України приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції, - зміні в частині розміру стягнутої з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк ''ПриватБанк'' заборгованості за кредитним договором та судових витрат.

Відповідно до п.6 ч.1 статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

В ході судового розгляду даної справи встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що між ПАТ КБ ''ПриватБанк'' та відповідачем ОСОБА_2 26.03.2009 року шляхом підписання анкети-Заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ''ПриватБанку'' було укладено договір №б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 13 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, із кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

При укладанні вказаного договору сторони даного спору керувались ч.1 статті 634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, що ОСОБА_2, уклавши із позивачем вказаний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності, порушував зазначені зобов'язання, що призвело до виникнення заборгованості.

Як вбачається із представленого позивачем суду розрахунку заборгованості відповідача за договором №б/н від 26.03.2009 року (а.с.4-6), у зв'язку із неналежним виконанням ОСОБА_2 умов укладеного із банком договору, станом на 31.12.2016 року сума заборгованості за даним договором становить 53 227 грн. 09 грн., яка складається із наступного: заборгованість за кредитом - 3 999 грн. 22 коп.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 42 467 грн. 06 коп.; заборгованість за пенею та комісією - 3 750 грн.; а також штрафи, відповідно до пункту 8.6. Умов та правил надання банківських послуг, а саме, штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 2 510 грн. 81 коп.

26.04.2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про застосування наслідків спливу строку позовної давності, в якій просить суд застосувати наслідки спливу строку позовної давності, відповідно до ч.4 статті 267 ЦК України, та відмовити із вказаних підстав у задоволенні позову до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с.34-36).

Частково задовольняючи вимоги заявленого позову, суд першої інстанції, із врахуванням заяви відповідача ОСОБА_2 про застосування наслідків спливу позовної давності, виходив із того, що оскільки останній платіж на погашення боргу за укладеним договором ОСОБА_2 було внесено 16.09.2013 року в сумі 350 грн., що вбачається із представленого позивачем суду розрахунку заборгованості ОСОБА_2.(а.с.4-6), то річний строк для пред'явлення вимог до відповідача щодо стягнення з нього на користь позивача нарахованих сум пені та комісії закінчився 16.09.2014 року. За даних обставин суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивачем пропущено строк звернення до суду з позовними вимогами щодо стягнення із ОСОБА_2 сум пені та комісії, що є підставою для відмови у задоволенні вимог заявленого позову у вказаній частині.

Стосовно визначення розміру штрафів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості. За даних обставин суд першої інстанції прийшов до висновку про часткове задоволення вимог заявленого позову, та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором б/н від 26.03.2009 року в сумі 49 289 грн. 59 коп., яка складається із наступного: заборгованість за кредитом - 3 999 грн. 22 коп.; заборгованість за відсотками - 42 467 грн. 06 коп.; штраф (фіксована частина) - 500 грн.; штраф (процентна складова) - 2 323 грн. 31 коп.

В ході апеляційного розгляду даної справи знайшли своє часткове підтвердження доводи апеляційної скарги відносно того, що висновок суду першої інстанції про часткове задоволення вимог заявленого позову не в повній мірі узгоджується із фактичними обставинами справи та нормами матеріального права, які регламентують спірні правовідносини.

Апеляційний суд вважає, що визначаючи розмір заборгованості за кредитним договором, яка підлягає стягненню із відповідача на користь позивача, суд першої інстанції не прийняв до уваги, що з врахуванням поданої ОСОБА_2 заяви про застосування позовної давності (а.с.34-36), стягненню з відповідача на користь позивача підлягають проценти за користування кредитними коштами за період із 13.92.2014 року по 31.12. 2016 року, у межах загальної позовної давності, визначеної приписами статті 257 ЦК України, у розмірі 41 939 грн.16 коп., а також штраф за порушення умов зобов'язання у межах річного строку позовної давності, у розмірі 2 796 грн. 92 коп. (500 грн. + 2 296 грн. 92 коп.).

В ході судового розгляду даної справи було встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що довідка про умови обслуговування була підписана відповідачем 11.04.2009 року (а.с.8), при цьому кредитна картка була отримана ОСОБА_2 11.04.2009 року, її строк дії - 03 (березень)/15 (а.с.106,107).

Доводи апеляційної скарги стверджують, що оскільки останній платіж за кредитним договором відповідач здійснив 16.09.2013 року, то за даних обставин позивачем пропущено трирічний строк позовної давності звернення до суду з даним позовом. Вказані доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи, оскільки до суду першої інстанції з даним позовом позивач звернувся 13.02.2017 року (а.с.2-3), а строк дії кредитної картки становить - 03 (березень)/2015.

29.04.2011 року кредитна картка була перевипущена, строк дії - 11 (листопад)/15 (а.с.106,107).

З даного приводу апеляційний суд також вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідач ОСОБА_2 підтвердив свою згоду на те, що підписана заява від 11.04.2009 року разом з Умовами і Правилами надання банківських послуг та Тарифами складає між ним і банком договір про надання банківських послуг, про що свідчить підпис відповідача у заяві (а.с.7).

Виходячи із положень статей 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до приписів ч.1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша кредитна організація (кредитор) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Виходячи із даної норми права, кредитний договір є двостороннім та оплатним, де оплатою за користування кредитом є сплата відсотків.

Згідно статей: 525, 612, 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1, ч.4 статті 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Як вбачається із розрахунку заборгованості (а.с.4-6), порушення умов договору по поверненню кредитних коштів, сплати відсотків відповідачем, мало місце ще до настання дати сплати останніх щомісячних платежів.

Відповідно до статті 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За умовами укладеного між сторонами спору договору, а саме, довідка про умови обслуговування була підписана відповідачем 11.04.2009 року (а.с.8), погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця до 25 числа наступного місяця позичальник повинен надавати банку щомісячний платіж у розмірі 7% від існуючої заборгованості, які банком зараховуються для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. Позичальник зобов'язується повернути суму кредиту, процентів, комісії відповідно до Заяви та Умов.

За користування кредитом у період з дати укладення договору до дати погашення кредиту, позичальник щомісяця в період сплати сплачує відсотки у розмірі, зазначеному у Заяві та Тарифах. При непогашенні кредиту в строки, установлені у Заяві, заборгованість у частині вчасно непогашеної суми кредиту вважається простроченою. На залишок заборгованості по простроченій сумі кредиту нарахування відсотків здійснюється з дати виникнення простроченої заборгованості.

В ході судового розгляду даної справи встановлено, що отримані відповідачем кредитні кошти банку не повернуті, і за даних обставин, враховуючи, що укладений між сторонами спору кредитний договір не є розірваним чи припиненим, відповідно до правових підстав, визначених статтями: 599, 651, 654 ЦК України, відсутні підстави для припинення щомісячного нарахування відсотків на суму простроченої заборгованості по кредиту, як плату за весь час фактичного користування кредитними коштами.

Згідно статті 256 ЦК України, позовної давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Таким чином, враховуючи, що сплата відсотків за кредитним договором позичальником повинна здійснюватися щомісячно, то і позовна давність за вимогами, пов'язаними зі стягненням заборгованості по простроченим щомісячним платежам (відсотків за користування кредитом), повинна обчислюватися за період, відповідний терміну загальної позовної давності від дати звернення до суду, якщо термін не збільшено умовами договору.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов.

Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами), починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення.

Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу.

Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

Разом із тим, за змістом частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

26.04.2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про застосування наслідків спливу строку позовної давності, в якій просить суд застосувати наслідки спливу строку позовної давності, відповідно до ч.4 статті 267 ЦК України, та відмовити із вказаних підстав у задоволенні позову до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с.34-36).

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, що отримані відповідачем кредитні кошти у розмірі 3 999 грн. 22 коп. позивачу не повернуті в повному обсязі, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.4-6), при цьому кредитний договір, укладений між сторонами спору, не є розірваним чи припиненим, згідно до правових підстав, визначених статтями: 599,651,654 ЦК України. За даних обставин, відсутні підстави для припинення щомісячного нарахування відсотків на суму простроченої заборгованості по кредиту, як плату за весь час фактичного користування кредитними коштами, оскільки розрахунок заборгованості здійснюється до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом.

Приймаючи до уваги, що з даним позовом до суду першої інстанції позивач звернувся 13.02.2017 року (а.с.2-3), апеляційний суд приходить до висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає: 3 999 грн.22 коп. - заборгованість за кредитним договором; 41 939 грн. 16 коп.- заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 13.02.2014 року по 31.12.2016 року, в межах строку загальної позовної давності, визначеної статтею 257 ЦК України; 2 796 грн. 92 коп. - штраф за порушення умов зобов'язання межах річного строку позовної давності, а саме, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 2 296 грн. 92 коп. - штраф (процентна складова), а всього: 48 735 грн. 30 коп.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, при цьому апеляційний суд вважає за необхідне рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 13.09.2017 року змінити в частині розміру стягнутої з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк ''ПриватБанк'': заборгованості за кредитним договором та судових витрат. А саме, винести постанову, якою позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк ''ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк ''ПриватБанк'' у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором : 3 999 грн. 22 коп. - заборгованість за кредитним договором, 41 939 грн.16 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 2 296 грн. 92 коп. - штраф (процентна складова), а всього : 48 735 (сорок вісім тисяч сімсот тридцять п'ять) грн. 30 коп.

Відповідно до приписів ч.1, ч.13 статті 141 ЦПК України, яка регламентує розподіл судових витрат між сторонами, апеляційний суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" 1 456 грн. в рахунок часткового відшкодування документально підтверджених понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви до суду першої інстанції (а.с.1). Розрахунок наступний: (1 600 грн. х 91% (задоволено позовні вимоги)) = 1 456 грн.

Приймаючи до уваги часткове задоволення апеляційної скарги, апеляційний суд також вважає за необхідне стягнути з публічного акціонерного товариства комерційний банк ''ПриватБанк'' на користь ОСОБА_2 140 грн. 80 коп. в рахунок часткового відшкодування документально підтверджених понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги (а.с.78).

Керуючись статтями: 257, 629, 1054 ЦК України, статтями: 141, 367, 368, 374; п.1, п.4 ч.1, ч.2 статті 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 13 вересня 2017 року змінити в частині розміру стягнутої з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк ''ПриватБанк'': заборгованості за кредитним договором та судових витрат.

Позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк ''ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк ''ПриватБанк'' у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором : 3 999 грн. 22 коп.- заборгованість за кредитним договором, 41 939 грн.16 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 2 296 грн. 92 коп. - штраф (процентна складова), а всього : 48 735 (сорок вісім тисяч сімсот тридцять п'ять) грн. 30 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк ''ПриватБанк'' 1 456 (одну тисячу чотириста п'ятдесят шість) грн. в рахунок відшкодування понесених витрат по сплаті судового збору.

Стягнути з публічного акціонерного товариства комерційний банк ''ПриватБанк'' на користь ОСОБА_2 140 (сто сорок) грн. 80 коп. в рахунок відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Дата складення повної постанови - 26.03.2018 року.

Головуючий:Судді: