АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/6281/17-цГоловуючий у 1-й інстанції Сташків Н.М.
Провадження № 22-ц/789/22/18 Доповідач - Костів О.З.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2018 року м. Тернопіль

Апеляційний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - Костіва О.З.

суддів - Сташків Б. І., Хома М. В.,

з участю секретаря - Сович Н.А.

за участю представника апелянта - Панькова О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Тернополі цивільну справу №607/6281/17-ц за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 жовтня 2017 року, ухваленого суддею Сташків Н.М., повний текст якого складено 03 жовтня 2017 року, у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А:

В травні 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Тернопільського міськрайонного суду із даним позовом.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 01 квітня 2008 року відповідачка отримала кредит у розмірі 5000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно з умовами договору ОСОБА_2 зобов'язалася повернути ПАТ КБ «ПриватБанк» кредит та відсотки в порядку і в терміни, встановлені договором, однак не виконує взятих на себе зобов'язань щодо своєчасного повернення кредиту та відсотків, в результаті чого виникла заборгованість у розмірі 12475.08 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача, а також понесені судові витрати.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 жовтня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду першої інстанції, представник ПАТ КБ «ПриватБанк» - ОСОБА_3 подав на нього апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що судом неповно встановлено фактичні обставини справи та дано невірну оцінку доказам. Зазначає, що позивач звернувся до суду з вимогою про захист свого цивільного права у межах позовної давності, оскільки строк дії карти відповідача встановлений до жовтня 2015 року. Крім того, 27 серпня 2014 року ОСОБА_2 було здійснено оплату по кредитній заборгованості, що свідчить про переривання строку позовної давності.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняте нове, яким позов задоволити.

В судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на мотиви, викладені в ній.

Відповідач в судове засідання повторно не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, доводи, зазначені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає виходячи із наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що на момент звернення до суду з позовом трирічний строк позовної давності сплинув.

З таким висновком колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Судом встановлено наступні обставини.

01 квітня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено договір, який складається із заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною картою.

Згідно з цим договором відповідач отримала кредит у розмірі 5000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Рішенням Загальних зборів акціонерів від 30 квітня 2009 року змінено найменування позивача з Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», про що свідчить статут ПАТ КБ «ПриватБанк».

Як вбачається з заяви позичальника № 054347034 від 01 квітня 2008 року, у ній зазначені реквізити клієнта, адреса, дата укладення заяви, відомості про його фінансовий стан. Також в заяві зазначено, що ОСОБА_2 надається кредитна картка з валютою гривня, кредитний ліміт 5000 гривень, базова відсоткова ставка за кредитним лімітом на момент підписання договору 36,00% із розрахунку 360 днів у році. Строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки. Порядок погашення заборгованості щомісячними платежами в розмірі 7% від суми заборгованості.

Будь-яка інформація про термін дії отриманої ОСОБА_2 картки у вказаній заяві відсутня. Відомості про продовження строку дії виданої відповідачу карти також суду не надані, як і пам»ятка клієнта, яка є складовою укладеного договору про надання банківських послуг, довідка про умови кредитування та рішення банку, яким встановлено кредитний ліміт на кредитну картку, якщо таке рішення приймалось банком.

Пунктом 4.6 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що клієнт доручає банку здійснювати списання грошових коштів з рахунку клієнта, відкритих у валюті кредитного ліміту, в межах суми, підлягаючих сплаті банку за даним договором, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з картрахунку у разі настання строків платежів за іншими договорами клієнта в межах, встановлених цими договорами (договірне списання), в межах платіжного ліміту картрахунку.

Відповідно до п.5.6. Правил користування платіжною карткою (далі Правила), боржник доручає списувати з будь-якого рахунку, відкритого в Банку, в тому числі з картрахунку, грошові кошти для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашення боргових зобов'язань. За несвоєчасне виконання боргових обов'язків (використання простроченого кредиту та овердрафту) власник картки сплачує проценти за підвищеною процентною ставкою або додаткову комісію, розміри яких встановлюються тарифами (п. 5.5.1 Правил). У п. 6.5 Правил зазначено, що позичальник зобов'язується здійснювати погашення кредиту та відсотків за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 не виконувала належним чином взятих на себе зобов'язань за кредитним договором.

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором № б/н від 01 квітня 2008 року, станом на 30 квітня 2017 року відповідач має загальну заборгованість у розмірі 12475.08 гривень, яка складається з:

- 1693.77 гривень заборгованість за кредитом;

- 9711.07 гривень заборгованість за процентами за користування кредитом; 500 гривень штраф (фіксована частина);

- 570.24 гривень штраф (процентна складова).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Згідно доданого ПАТ КБ «ПриватБанк» розрахунку за кредитним договором з 30 вересня 2011 року позивачу було відомо про порушення зі сторони відповідача взятих на себе зобов'язань [а.с. 3].

Отже, в позивача виникло право на звернення з позовом до суду, однак у період з 30 вересня 2011 року по 17 травня 2017 року банком не пред'являлося вимог про стягнення боргу з ОСОБА_2

Відповідно до статті 256 ЦК України , позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України ).

З матеріалів справи вбачається, що 06 червня 2017 року ОСОБА_2 подала до суду першої інстанції заперечення проти позову, в якому просить застосувати строк позовної давності [а.с.25-26].

Банк звернувся до суду з позовом по даній цивільній справі про стягнення заборгованості за кредитним договором 18 травня 2017 року.

Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

При цьому початок перебігу позовної давності повязується не стільки зі строком дії (припиненням дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Аналізуючи умови укладеного між сторонами договору та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку про те, що в разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредиту, погашення якого відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу

Отже, оскільки за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватися позичальником частинами кожного місяця, то початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником цього зобов'язання.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові № 6-154 цс15 від 30 вересня 2015 року.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позов подано з пропуском трирічного строку позовної давності, встановленого ст. 257 ЦК України.

Крім того, колегія суддів вважає безпідставними наведені в апеляційній скарзі твердження представника банку про автоматичне неодноразове продовження дії картки, оскільки автоматичне неодноразове продовження дії картки не змінює терміну виконання кредитного зобов'язання, а тому продовження дії картки для настання кінцевого терміну повернення заборгованості значення не має.

Подальше продовження дії картки є способом виконання зобов'язання щодо повернення простроченого кредиту, процентів і неустойки.

Аналогічні за змістом правові висновки викладено у постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року №6-14 цс 14, від 18 червня 2014 року № 6-61цс14, від 22 жовтня 2014 року №6-127, від 12 листопада 2014 року №6-167цс14.

Крім того, банком не подано суду належних доказів про те, що відповідач отримала нову картку та який строк дії нової картки.

Довідка ПАТ КБ «Приватбанк» № 30.1.0.0/2-2-20170516/63 від 02 серпня 2017 року про те, що Клієнт ОСОБА_1 згідно з кредитним договором отримала картки № НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3 та НОМЕР_4, остання з яких має термін дії до останнього дня жовтня 2015 року [а.с. 46], не є належним доказом на підтвердження зазначених обставин, оскільки не містить відомостей ні про дати перевипуску зазначених карток, ні підтвердження про фактичне їх отримання відповідачем.

Долучена позивачем анкета-заява, підписана 14 липня 2011 року, не містить жодних даних ні про перевипуск карти, ні про її номер, ні про вид послуг, які відповідач мала намір отримати, підписуючи цю анкету-заяву.

Колегія суддів вважає, що твердження представника апелянта про те, що строк позовної давності у зв'язку з проплатою відповідачем заборгованості за кредитним договором від 27 серпня 2014 року перервався є необґрунтованими з наступних підстав.

В силу ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як слідує із матеріалів справи, жодного доказу того, що саме боржник ОСОБА_2 здійснювала таку проплату банком не надано.

Відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку, в силу частини третьої статті 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

При цьому якщо виконання зобов'язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

Саме така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 09 листопада 2016 року у справі за № 6-1457цс16.

Подана банком виписка за період з 01 січня 1999 року по 31 липня 2017 року по карті № НОМЕР_5 [а.с.41-42], без надання квитанцій, касових ордерів та іншого підтвердження, щодо здійснення платежу за кредитом від 27 серпня 2014 року особисто ОСОБА_2 та про визнання нею боргу не може братись до уваги.

Згідно з вимогами ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч.2 ст.89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відмовляючи в позові, судом першої інстанції вірно встановлено фактичні обставини справи та дано правильну оцінку доказам.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно.

Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у сукупності колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 жовтня 2017 року - залишити без змін.

Судові витрати залишити в межах, понесених сторонами.

Дата складення повного тексту постанови - 13 лютого 2018 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області О.З. Костів