Справа № 333/6754/17
Пр. № 2/333/424/18
21 лютого 2018 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого - судді: Наумової І.Й.,
при секретарі: Кунець В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу надміру виплаченої пенсії у розмірі 114, 58 грн., -
Позивач звернувся з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначено наступне.
Представник позивача у судове засідання не зявилась, про час, дату та місце слухання справи повідомлялась, надала суду заяву з проханням розглянути дану справу за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає, відносно заочного розгляду справи не заперечує.
В судові засідання відповідач по справі не зявилась, з урахуванням положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, про час та місце судового розгляду повідомлена, причини неявки суду не повідомила, відзиву на позов та інших заяв та клопотань суду не надала. Враховуючи дані обставини, а також позицію представника позивача, на підставі ст. ст. 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника позивача та відповідача в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.
Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
На підставі ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ч. 1 ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у Шевченківському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Запоріжжя і отримує пенсію за віком відповідно до Закону. України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування , на теперішній час у розмірі 1235,67 грн.
Згідно з протоколом від 22.10.2015 року позивачем у період вересень-жовтень 2015 р. була виплачена відповідачу пенсія у розмірі 1074 грн., замість призначеної 1016,71 грн.
В жовтні 2016 р. позивачем на адресу відповідача направлені повідомлення про необхідність її явки до Управління з питання перевірки правильності нарахування та виплати пенсії. Докази отримання відповідачем даного повідомлення позивачем не надано.
З матеріалів справи вбачається, що між сторонами виникли правовідносини, що регулюються нормами глави 83 ЦК України, яка визначає загальні підстави для виникнення зобов'язання у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави.
Відповідно до ч.1 ст. 1215 ЦК України, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.
При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмується, отже, зазначене у ст.1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів (правова позиція, висловлена у постанові Верховного Суду України від 2 липня 2014 року у справі № 6- 91цс14)
Згідно ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.
Чинним законодавством встановлено спеціальний порядок стягнення надмірно сплаченої пенсії. Так, згідно ч.1 ст.103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.
Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, регулюється Порядком відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 року № 6-4.
Згідно п.3 цього Порядку, повернення коштів проводиться відповідно до ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у випадках виявлення подання громадянами недостовірних відомостей про заробітну плату чи інший дохід, стаж роботи, несвоєчасного подання відомостей про зміну у складі сім'ї тощо.
Відповідно п. 4 Порядку повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсій, що є безнадійними до стягнення, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 21.03.2003 №6-4 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 25.11.2014 №25-3), суми пенсії, виплачені надміру внаслідок рахункової помилки, у випадку відмови пенсіонера від добровільного повернення виплачених сум стягуються в судовому порядку.
Таким чином, повернення надмірно сплачених сум пенсій передбачає стягнення зазначених сум лише у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, а саме, через зловживання, зокрема у випадку надання недостовірної інформації або взагалі ненадання відповідної інформації.
Доказів умисної чи недобросовісної поведінки зі сторони відповідача представником позивача суду не надано.
У п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року роз'яснено, що до лічильних помилок належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період тощо. Не можуть вважатися ними не пов'язані з обчисленнями помилки в застосуванні закону та інших нормативно-правових актів, у тому числі колективного договору.
Позивачем не надано належних доказів на підтвердження того, що пенсія у вищезазначеній період виплачувались відповідачу у сумі, яка відрізняється від призначеного розміру пенсії, внаслідок рахункової помилки, також позивачем не доведені обставини, що надмірно виплачена пенсія відповідачу була здійснена внаслідок зловживання та недобросовісності з боку відповідача.
Таким чином, заявлені позовні вимоги необґрунтовані належним чином, в звязку з чим не підлягаю задоволенню.
Керуючись ст.ст. 7,10,89, 223, 258,259,263-265, 280-282, 430 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу надміру виплаченої пенсії у розмірі 114, 58 грн.,- залишити без задоволення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду позивачем подається через Комунарський районний суд м. Запоріжжя до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя ОСОБА_2