Справа № 361/1977/17 Головуючий у І інстанції Петришин Н. М.
Провадження № 22-ц/780/353/18 Доповідач у 2 інстанції Кулішенко Ю. М.
Категорія 26 07.02.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

07 лютого 2018 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Кулішенка Ю.М.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Сушко Л.П.,

за участю секретаря: Марченка Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 серпня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 року позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з вказаним позовом. Свої вимоги мотивувало тим, що 15 листопада 2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 укладено договір № б/н, відповідно до якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 2500 грн. на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У порушення норм закону та умов Договору, відповідач зобов'язання за вказаним Договором належним чином не виконує, у зв'язку із чим утворилася заборгованість, яка становить 31 877,08 грн.

Позивач просив, стягнути із відповідача на свою користь заборгованість з урахуванням заборгованості за тілом кредиту 20890,91 грн., заборгованості по процентах за користування кредитом6834,90 грн., заборгованості за пенею 2157,12 грн., а також штрафи в розмірі 1994,15 грн. та судові витрати

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 серпня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу та просив рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову,посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції даним вимогам закону не відповідає в повній мірі.

Судом встановлено, що 15 листопада 2011 року ОСОБА_2 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (а.с.11).

За умовами вказаного договору, відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифи складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

З розрахунку, наданого ПАТ КБ «Приватбанк», заборгованість ОСОБА_2 перед банком станом на 29 грудня 2016 року складає 31877грн. 06 коп. ,з яких 20890 грн. 91 коп. - заборгованість за кредитом; 6834 грн. 90 коп. - заборгованість по процентах за користування кредитом; 2157 грн. 12 коп. заборгованість за пенею; 1994 грн. 15 коп. - штраф (а.с.8-9).

Вирішуючи вказаний спір та відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив із його недоведеності, вважав, що позивачем не надано доказів наявності у відповідача заборгованості у розмірі 31 877 (тридцять одна тисяча вісімсот сімдесят сім) грн. 08 коп..

З вказаним висновком не погоджується колегія суддів виходячи з наступного:

Згідност. 526 ЦК Українизобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості, позивач не надав належних та допустимих доказів наявності між сторонами договірних відносин щодо нарахування відсотків за користування кредитом, комісії за користування кредитом, пені та штрафу.

Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ПАТ КБ «Приватбанк» зазначає, що сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов договору, підписавши заяву-анкету.

Однак, такі доводи позивача не можуть бути прийняті до уваги, оскільки матеріали справи не містять доказів, які підтверджують факт ознайомлення позичальника з усіма істотними умовами договору. Відсутність підпису відповідача на умовах та правилах надання споживчого кредиту фактично надає можливість банку надавати умови в будь-якій редакції та стверджувати, що зазначені умови погоджені з відповідачем. Зазначення в заяві на видачу кредиту про ознайомлення відповідача з умовами надання кредиту без ідентифікації самих умов, як таких, що погоджені підписом відповідача, не може бути належним доказом ознайомлення та погодження відповідача саме з тією редакцією умов, на якій наполягає банк.

Умови та Правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача. Позивач не надав доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника.

Зазначена правова позиція міститься у постанові Верховного суду України від 22 березня 2017 року (справа № 6-2320цс16).

Позивачем не доведено, що між сторонами досягнуто згоди щодо розміру відсотків за користування кредитом, пені, комісії та штрафу.

З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки клієнта ОСОБА_2, вбачається, що остання зміна кредитного ліміту була 17.09.2015 р. та його розмір становив 2500 грн.

У своїх вимогах позивач просить стягнути із ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 31 877,08 грн., яка також складається із тіла кредиту у розмірі 20 890,91 грн. Однак, при цьому, позивачем не надано будь-яких доказів того, що кредитний ліміт збільшувався до такого розміру і відповідач отримав його.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що позовні вимоги Банку в частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитом, процентами за користування кредитом підлягають задоволенню, а їх розмір відповідно до ст. 1048 ЦК України визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Розрахунок відсоткових коштів за несвоєчасне виконання зобов'язання ОСОБА_2 за період з 04 червня 2015 року по 29 грудня 2016 року , на рівні облікової ставки Національного банку України, колегією суддів здійснюється за формулою:

[ Сума боргу]х [ Ставка (%)] /100% / 365 днів х[ Кількість днів ] =[ Сума]

В сумі заборгованість за несвоєчасне виконання зобов'язань складає 1634,25 грн.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції не відповідає матеріалам справи, ухвалене з порушенням норм матеріального права і відповідно до ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, про часткове задоволення позовних вимог Банку та стягнення з ОСОБА_2 на його користь заборгованості по кредиту в сумі 2500 грн. та заборгованості по відсотках в розмірі 1634,25 грн., в задоволенні інших позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а у разі задоволення позову - на відповідача.

На користь Банку необхідно стягнути з ОСОБА_2 понесені ним судові витрати у сумі 470 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 серпня 2017 року скасувати і ухвалити нове. Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором від 15 листопада 2011 року заборгованість за кредитом в розмірі 2500 грн. (дві тисячі п'ятсот гривень) відсотки за користування кредитом в розмірі 1634,25 грн. (одна тисяча шістсот тридцять чотири тисячі гривень двадцять п'ять копійок), пеня 614,80 (шістсот чотирнадцять гривень вісімдесят копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» судовий збір в розмірі 470,40 ( чотириста сімдесят гривень сорок копійок).

В задоволені іншої частини позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: