АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

28 березня 2018 року

м. Харків

справа № 629/4076/17

провадження № 22-ц/790/1918/18

Апеляційний суд Харківської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Кругової С.С.,

суддів Колтунової А.І., Маміної О В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

третя особа - ОСОБА_3

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні суду в м. Харкові цивільну справу за позовом представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, про стягнення аліментів на утримання дитини, що продовжує навчання, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 10 січня 2018 року ухвалене суддею Каращуком Т.О., -

в с т а н о в и в :

У жовтні 2017 року представник позивача звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання сина, який продовжує навчання у ХНУПС ім.І.Кожедуба у розмірі ? частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з дня звернення з позовом та до закінчення навчання чи досягнення сином двадцятитрьохрічного віку.

Позов мотивований тим, що перебувала з відповідачем у шлюбних відносинах, який на теперішній час розірваний. Від цього шлюбу мають сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

До досягнення повноліття сином, відповідач не добросовісно сплачував аліменти частинами по 100-200 грн, а після повноліття сина категорично відмовився сплачувати аліменти, обґрунтовуючи це тим, що син знаходиться на державному утриманні.

Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 10 січня 2018 року позов задоволенно у повному обсязі.

Стягнуто з відповідача аліменти на користь позивача, на утримання сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та стягнення їх починати з 31.10.2017 і до досягнення ОСОБА_3 двадцятитрьохрічного віку або до закінчення навчання. Стягнуто з відповідача судовий збір у розмірі 704, 80 грн. на користь держави.

Рішення мотивоване тим, що суд врахував не тільки заробітну плату платника аліментів, а і всі інші види його доходів, і вважав за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частки від усіх видів його доходів, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою і просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачем не було надано доказів того, що вона утримує сина, який продовжує навчання.

Зазначає, що суд першої інстанції у судовому рішенні вказав, що він має малолітнього сина у другому шлюбі, проте оцінку даному факту не надав.

Вважає, що судом не оцінені та не враховані при ухваленні рішення важливі обставини у справі, а саме те, що він надає сину грошову допомогу і надалі її буде надавати відповідно до потреб сина та своїх можливостей.

Рішення суду вважає, необґрунтованим, необ'єктивним та таким, що ухвалене з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права.

До апеляційного суду поштою надійшов від позивача відзив на апеляційну скаргу, в якому вона просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін та викликати в судове засідання свідків.

Відзив мотивований тим, що відповідачем не надано а ні суду першої, а ні апеляційній інстанції будь-яких доказів погіршення свого матеріального стану. Вважає, що доводи відповідача, що в суді першої інстанції не були доведені потреби третьої особи його сина в наданні йому матеріальної допомоги не звільняють його від обов'язку утримувати свого сина до 23 річного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що позивач з відповідачем знаходились у шлюбі, який відповідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Лозівського міського управління юстиції Харківської області 14 березня 2003 року між ними було розірвано (а.с.7).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_4, виданого Панютинською селищною радою народних депутатів Лозівського району батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.8).

Відповідно довідки ХНУ ПСУ ім. Івана Кожедуба ОСОБА_3 перебуває на військовій службі та навчається на 2 курсі на денній формі навчання (а.с.10), отримує стипендію у розмірі 208 грн, як вбачається з довідки про доходи за період з 01.01.2017 по 30.09.2017 (а.с.9).

Як вбачається з копії свідоцтва про народження відповідач ОСОБА_2 має малолітнього сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 43).

Статтею 180 Сімейного Кодексу України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати дитину по досягненню нею повноліття.

Відповідно до вимог ч.3 ст.181 СК України (з урахуванням змін від 17.05.2017 року), за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ЗУ "Про Державний бюджет України на 2018 рік" прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років з 1 січня 2018 року становить 1860 грн.

Відповідно до статті 199 СК України, якщо повнолітній син продовжує навчання і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

У зазначеній нормі права законодавець пов'язує обов'язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.

Частиною другою статті 199 СК України встановлено, що право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Згідно з частини першої статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.182 СК України (з урахуванням змін від 17.05.2017 року), при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

У п. 20 постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

З урахуванням положень ст.182 СК України, враховуючи фактичні обставини справи, зокрема те, що у відповідача є малолітній син, беручи до уваги спроможність відповідача надавати матеріальну допомогу своєму синові, який продовжує навчання, колегія суддів Апеляційного суду Харківської області приходить до висновку, що визначений судом першої інстанції розмір аліментів є завищеним, а тому рішення суду в цій частині слід змінити, розмір аліментів на утримання сина ОСОБА_3, який продовжує навчання у ХНУПС ім. І. Кожедуба слід зменшити до 1/6 частини щомісячно до закінчення навчання, але не пізніше ніж до досягнення ним 23 років, що відповідатиме принципам розумності та справедливості.

Системно аналізуючи норми матеріального права та надані сторонами докази, судова колегія вважає, що аргументи викладені в апеляційній скарзі відповідача, а саме, що він має від іншого шлюбу малолітнього сина, заслуговують частково на увагу, оскільки утримання дитини потребує витрат. Доводи позивача стосовно цього питання, зазначені у відзиві судова колегія відхиляє, оскільки вони не грунтуються на фактичних обставинах справи.

Аргументи щодо знаходження сина на державному забезпеченні під час навчання, не доводять необхідність звільнення відповідача від сплати аліментів. Законодавець не передбачає такі підстави.

Доводи апеляційної скарги щодо надання добровільної допомоги відповідачем на утримання сина також не спростовують висновків суду.

Матеріали справи не містять доказів неспроможності відповідача на час розгляду справи надавати матеріальну допомогу сину.

У відповідності з вимогами ст.191 Сімейного кодексу аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390, 391 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 10 січня 2018 року -змінити.

Позов представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, про стягнення аліментів на утримання дитини, що продовжує навчання задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця смт.Панютине м.Лозова Харківської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 аліменти на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, уродженки с. Степанівка Лозівського району Харківської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3, на утримання сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який продовжує навчання у Харківському національному університеті повітряних сил ім.Івана Кожедуба, в розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та стягнення їх починати з 31.10.2017 року і до досягнення ОСОБА_3 двадцятитрьохрічного віку або до закінчення навчання.

В іншій частині рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 10 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. В силу ст.389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий С.С. Кругова

Судді А.І. Колтунова

О.В. Маміна

Повний текст постанови

складено 28 березня 2018 року