Справа №463/6057/17
Провадження №2/463/839/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2018 року Личаківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді: Стрепка Н.Л.,

з участю секретаря судових засідань: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Банк «ЮНІСОН» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

встановив:

Позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в розмірі 33 325,06 гривень, з яких 9 758,91 гривень прострочена заборгованість за кредитом, 32,53 гривень заборгованість за процентами, 3 468,86 гривень прострочена заборгованість за процентами, 9 660 гривень прострочена заборгованість за комісіями, 5 110,19 гривень пеня за прострочення сплати кредиту, 1 161,88 гривень пеня за прострочення сплати процентів, 3 232,69 гривень пеня за прострочення сплати комісії, 900 гривень штраф.

Позов мотивує тим, що між позивачем і відповідачем 19 грудня 2014 року було укладено кредитний договір № SA-000141, згідно з яким останній отримав кредит в розмірі 11 500 гривень, з кінцевим строком погашення до 19 грудня 2017 року, під 15% річних. Своїх договірних зобовязань відповідач належним чином не виконує, у звязку з чим виникла заборгованість. Звернення з приводу погашення заборгованості до відповідача, були ним проігноровані. В обґрунтування позовних вимог посилається на додані до позовної заяви письмові докази, які підтверджують право вимоги до відповідача та розмір його заборгованості. Як на підставу задоволення вимог вказує на положення ст.ст. 525, 526, 530, 610, 611, 629, 1049 ЦК України.

Представник позивача ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, подав клопотання відповідно до якого позов підтримує в повному обсязі, розгляд справи просить проводи у відсутності представника позивача та у випадку повторної неявки відповідача в судове засідання відносно постановлення заочного рішення не заперечував (а.с. 33).

Відповідач в судові засідання 12 січня 2018 року, 6 та 22 лютого 2018 року не зявився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце їх проведення, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву або клопотання про відкладення розгляду справи не подав.

За таких обставин, відповідно до ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести судове засідання у відсутності сторін у справі та постановити заочне рішення на підставі доказів, які знаходяться в матеріалах справи.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких мотивів.

В судовому засіданні встановлено, що 19 грудня 2014 року між сторонами було укладено кредитний договір № SA-000141, згідно з яким відповідач отримав кредит в розмірі 11 500 гривень, що стверджується меморіальним ордером № 134855 від 19 грудня 2014 року, з кінцевим строком погашення до 19 грудня 2017 року, під 15% річних (а.с. 4-9, 18).

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обовязків є у тому числі договори та інші правочини. Отже, вказаний вище договір породив певні права та зобовязання сторін.

Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Стаття 1048 ЦК України регламентує, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

У відповідності з ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Згідно з п. 2.5.1 кредитного договору позичальник сплачує банку щомісячну (періодичну) комісмію за забезпечення обслуговування кредитної заборгованості, яка сплачується щомісячно в розмірі 3% від суми кредиту, зазначеної в п. 1.1 цього договору (без ПДВ) згідно з періодичністю, що встановлена п. 2.1.1 цього договору, шляхом зарахування/переказу суми комісії на рахунок зазначяений в п. 2.1.1 цього договору.

У відповідності до п. 7.1 кредитного договору за порушення термінів сплати ануїтентних платежів за цим договором позичальник сплачує пеню за кожен день прострочення в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми прострочення платежу за кожний день прострочення, в тому числі за день погашення простроченої заборгованості.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Взятих на себе зобовязань відповідач належним чином не виконує, у звязку з чим виникла заборгованість за кредитним договором № SA-000141 від 19 грудня 2014 року в розмірі 33 325,06 гривень, з яких 9 758,91 гривень прострочена заборгованість за кредитом, 32,53 гривень заборгованість за процентами, 3 468,86 гривень прострочена заборгованість за процентами, 9 660 гривень прострочена заборгованість за комісіями, 5 110,19 гривень пеня за прострочення сплати кредиту, 1 161,88 гривень пеня за прострочення сплати процентів, 3 232,69 гривень пеня за прострочення сплати комісії, 900 гривень штраф, що стверджується розрахунком заборгованості по кредиту станом на 27 листопада 2017 року (а.с. 10-12).

Згідно з ст.ст. 526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та чинного законодавства. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Таким чином, суд приходить до висновку про порушення відповідачем умов кредитного договору № SA-000141 від 19 грудня 2014 року, що призвело до неналежного виконання взятих на себе зобовязань.

У звязку з наведеним з відповідача на користь позивача слід стягнути 33 325,06 гривень.

При цьому, у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати в розмірі 1 600 гривень судового збору.

Керуючись ст.ст. 141, 265, 273, 274, 280, 282-284, 289 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (дата народження 21 вересня 1962 року, місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) в користь публічного акціонерного товариства комерційний «Банк «ЮНІСОН» (місцезнаходження 03028, місто Київ, проспект Науки, будинок 30А, ) 33 325 (тридцять три тисячі триста двадцять пять) гривень 6 копійок, а також судові витрати в розмірі 1 600 (однієї тисячі шістсот) гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте за письмовою заявою відповідача, яка подається до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Личаківський районний суд м. Львова шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення складено та підписано 22 лютого 2018 року.

Суддя: Стрепко Н.Л.