КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/824/1944/2018 Головуючий у 1-й інстанції: Котлярова І. Ю.
363/2775/15-ц Доповідач-ЧобітокА.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

12 листопада 2018 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів :

головуючого - Чобіток А.О.

суддів - Немировської О.В.,Ящук Т.І.

секретар - Казанник М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Києва апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 02 травня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про виділення часток із складу земельної ділянки, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_2 про виділення зі складу земельної ділянки та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_3 про виділення земельних ділянок, -

у с т а н о в и в :

У червні 2015 року позивачі звернулися до суду із позовом до відповідачів про виділення часток із складу земельної ділянки, в якому просили виділити із складу земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1 ОСОБА_4 частку земельної ділянки площею 0,0409 га, користувач № 3 виділу часток здійснений спеціалістом, що відповідає ідеальній частці позивача; ОСОБА_5 виділити частку земельної ділянки площею 0,0614 га - землекористувач №2 та ОСОБА_2 виділити частку земельної ділянки площею 0,0614 га - землекористувач № 1.

В обґрунтування позову зазначили, що позивачі та відповідач отримали у встановленому порядку після смерті ОСОБА_6 у спадщину земельну ділянку площею 0,1637 га по АДРЕСА_1, кадастровий номер якої НОМЕР_1. Частка ОСОБА_4 у спадщині відповідно до свідоцтв про право на спадщину, виданих 21.04.2015 року складає 1/4 від земельної ділянки, частка ОСОБА_5 складає 3/8 від земельної ділянки, частка ОСОБА_2 складає 3/8 від земельної ділянки. Зазначили, що після отримання свідоцтв про право на спадщину позивачі запропонували відповідачу поділити ділянку в натурі з метою можливості отримання державних актів та подальшого користування, проте остання відмовилася і продовжує безпідставно користуватись частиною земельної ділянки, що відповідно до правовстановлюючих документів належить позивачам. З метою обрання найкращого варіанту виділення частки, належної сторонам на праві власності ОСОБА_4 звернулася до ТОВ «Інгер - Град», спеціалістом, якого на підставі даних обмірів земельної ділянки та пояснень сторін стосовно фактичного порядку користування будівлями і спорудами було складено кадастрову зйомку земельної ділянки з будівлями і спорудами і запропоновано на плані земельної ділянки найбільш доцільний варіант виділу в натурі часток для кожного власника. В такому випадку, позивачі вважають, нічиї інтереси при виділі часток порушені не будуть.

18.04.2017 року ухвалою суду до участі у розгляді цивільної справи за даним позовомзалучено ОСОБА_3, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

У вересні 2017 року ОСОБА_3 подав зустрічну позовну заяву, в якій просив виділити йому зі складу земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1 частку земельної ділянки площею 0, 0786 га.

В обґрунтування зустрічного позову зазначив, що він є власником 12/25 частини житлового будинку з відповідними частинами надвірних будівель, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, згідно договору дарування, укладеного 28 грудня 2007 року з ОСОБА_6 Право власності на земельну ділянку, на якій знаходиться зазначений житловий будинок посвідчується державним актом серії НОМЕР_2, виданого Вишгородським районним відділом земельних ресурсів 20 листопада 2008 року на ім'я ОСОБА_6, площа земельної ділянки становить 0,1637 га.

02.04.2003 р. ОСОБА_6 склала заповіт, яким спірну земельну ділянку заповіла ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 отримала обов'язкову частку, як непрацездатна дитина померлої. Зазначив, що вказаний державний акт на право власності на земельну ділянку був виданий померлій ОСОБА_6 не у відповідності до вимог чинного законодавства, оскільки у власності померлої перебував житловий будинок, а земельну ділянку було передано саме для обслуговування зазначеного будинку. Пояснив, що оскільки померла ОСОБА_6 відчужила будинок до моменту набуття нею права власності на спірну земельну ділянку, призначену для його обслуговування, вся земельна ділянка під будинком перейшла на підставі ст. 120 Земельного кодексу України до обдарованих.

У січні 2018 року ОСОБА_2 подала до суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа: ОСОБА_3 про виділення земельних ділянок в якій просила виділити їй в натурі частку із земельної ділянки площею 0,0600 га; ОСОБА_5 - площею 0,0600 га; ОСОБА_4 - площею 0,0398 га; земельну ділянку, площею 0,0038 га, виділити в натурі в спільну сумісну власність ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 Пояснила, що запропонований нею розподіл передбачає доступ сторін до спільного городу і річки Десна, а також пропорційний до часток у праві власності, виділ часток в натурі в правильній геометричній формі, що збереже їхню ринкову вартість.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 02 травня 2018 року позов ОСОБА_4 та ОСОБА_5 задоволено та виділено зі складу земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1 ОСОБА_4 частку земельної ділянки площею 0,0409 га., відповідно до висновку наданого ТОВ «Інгер-град» позначеної на плані штриховкою у вигляді клітинки та визначеною як землекористувач 3.

Виділенозіскладу земельної ділянки кадастровий НОМЕР_1 ОСОБА_5частку земельної ділянки площею 0,0614 га., відповідно до висновку наданого ТОВ «Інгер-град» позначеної на плані білим кольором та визначеного як землекористувач 2.

Виділенозіскладу земельної ділянки кадастровий НОМЕР_1 ОСОБА_2частку земельної ділянки площею 0,0614 га.,відповідно до висновку наданого ТОВ «Інгер-град» позначеної на плані смугастою штриховкою та визначеною як землекористувач 1.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 та зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.

Не погодившись з вищезазначеним рішенням суду ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали апеляційні скарги.

ОСОБА_2 в апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог за первісним позовом та задовольнити її позовні вимоги за зустрічним позовом.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що її позовні вимоги є аналогічними первісним позовним вимогам позивачів, в частині визначення площі часток, що виділяються, проте відрізняються лише конфігурацією самих часток, оскільки забезпечується право проходу для всіх учасників справи до р. Десни та спільної земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1. Вважає, що суд не прийняв до уваги один із запропонованих варіантів плану пропозиції щодо розподілу земельної ділянки, а саме план-пропозиція № 3.

Суд у рішенні зазначив, що відповідач за первісним позовом не погоджується із висновком наданим ТОВ «Інтер-Град», посилаючись на необхідність виділення зі складу земельної ділянки площею 0,0409 га - земельну ділянку площею 0, 0038 га для проходу до іншої земельної ділянки та виходу до річки Десна. Спростовуючи зазначене, зазначає, що вищевикладене відповідає поданим нею варіантом № 2, який вона запропонувала як запасний варіант, а ніяк не основний.

ОСОБА_3 в своїй апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги за зустрічним позовом. Вважає рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим та прийняте з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Судом першої інстанції було не вірно зазначено позовні вимоги за його зустрічним позовом та вказано, що він просить виділити зі складу земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1 ОСОБА_5 частку земельної ділянки площею 0, 0354 га, ОСОБА_4 - частку площею 0,0143 га, ОСОБА_2 - частку площею 0, 0354 га, проте ним було заявлено лише одна вимога, а саме:про виділення йому зі складу земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1 часткиземельної ділянки площею 0, 0786 га.

Суд, як на підставу відхилення його зустрічних позовних вимог послався на існування рішення Вишгородського районного суду Київської області від 03.09.2014 р. у справі № 363/1377/14 та рішення Вишгородського районного суду Київської області від 29.08.2016 р. у справі № 363/185/16-ц.З таким висновком суду не погоджується, оскільки в даних справах не вирішувалося питання про виділення зі складу земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1 йому, як третій особі, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору частки земельної ділянки площею 0,0786 га.

Рішенням 22 сесії IV скликання Хотянівської сільської ради Вишгородського району Київської області від 21.10.2005 р. ОСОБА_6 було передано у власність земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1 площею 0, 1637 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку. На підставі зазначеного рішення Вишгородський районний відділ земельних ресурсів видав Державний акт на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_2 від 20.11.2008 р., яким було посвідчено право на земельну ділянку.

Згідно здоговоромдарування № 4863 від 12.08.2004 р., за життя ОСОБА_6 подарувала ОСОБА_5 13/25 частку зазначеного будинку, а згідно з договором дарування від 28.12.2007 р. ОСОБА_7 подарувала йому12/25 частокзазначеного будинку. В результаті укладання Договору дарування від 28.12.2007 р. він набув не лише право на 12/25 часток зазначеного будинку, а і право на 12/25 часток земельної ділянки на якій розташований будинок, тобто на 0,0786 га земельної ділянки.

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін та їх представників, обговоривши доводи апеляційної скарги,обставини справи,колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 12 серпня 2004 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 було укладено договір дарування, яким дарувальник ОСОБА_6 передає у власність обдарованому ОСОБА_5 13/25 частини житлового будинку з відповідними частинами надвірних будівель, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, посвідченого приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Голуб Л.А.(т. 1 а.с. 62).

28 грудня 2007 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 було укладено договір дарування, яким дарувальник ОСОБА_6 передає у власність обдарованому ОСОБА_3 12/25 частини житлового будинку з відповідними частинами надвірних будівель, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, посвідченого державним нотаріусом Вишгородської районної державної нотаріальної контори Фоєю Л.А. (т. 1 а.с. 44-45.)

Відповідно до п.6 договору дарування, дарувальний стверджує, що земельна ділянка,на якій розташований зазначений в договорі житловий будинок, не приватизована і державного акту на право приватної власності на землю не отримувала.

20 листопада 2008 року ОСОБА_6 отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,1637 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий номер НОМЕР_1 (т. 1 а.с.6).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла.

Відповідно до складеного заповіту від 02.04.2003 року ОСОБА_6 заповіла все своє майно, де б воно не було, із чого б воно не складалося, що буде належати на день її смерті ОСОБА_2 таОСОБА_5 в рівних частинах.

ОСОБА_5 та ОСОБА_2отримали свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 3/8 (три восьмих) частки земельної ділянки площею 0,1637 га, кадастровий номерНОМЕР_1 , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку (т. 1 а.с. 9).

ОСОБА_4 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/4 (одну четверту) частки зазначеної земельної ділянки (т. 1 а.с. 8).

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 03.09.2014 року, яке набрало законної сили, у задоволенні позову ОСОБА_3 до Хотянівської сільської ради Вишгородського району Київської області, Вишгородського Відділу земельних ресурсів, Відділу державної реєстраційної служби Вишгородського району Київської області, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права на частину земельної ділянки - відмовлено у повному обсязі (т. 2 а.с. 24-26).

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 29.08.2016 року, яке набрало законної сили, у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 Управління Держгеокадастру у Вишгородському районі Київської області, Вишгородської районної державної нотаріальної контори Київської області, треті особи - Вишгородське районне управління юстиції та Хотянівська сільська рада Вишгородського району Київської області про визнання недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, припинення права власності на земельну ділянку та про вчинення певних дій - відмовлено у повному обсязі (т. 1 а.с. 114-118).

Сторони не можуть дійти згоди щодо порядку користування належними їм на праві власності земельними ділянками, оскільки належні їм частки земельних ділянок не співпадають із фактичним порядком користування спірною земельною ділянкою.

Згідно із ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом.

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності, згідно ч.1ст. 356 ЦК України, є спільною частковою власністю.

Відповідно до ст. 361 ЦК України, співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Статтею 364 ЦК України визначено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

З висновку наданого ТОВ «Інгер-град» убачається, три варіанти виділу часток земельних ділянок, площею 0,0409 га позначеної на плані штриховкою у вигляді клітинки та визначено як землекористувач 3, площею 0,0614 га, позначеної на плані білим кольором та визначено як землекористувач 2 та площею 0,0614 га позначеної на плані смугастою штриховкою та визначено як землекористувач 1.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЗК України, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЗК України, учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації.

ОСОБА_2 не погоджується із висновком наданим ТОВ «Інгер-град», посилаючись на необхідність виділення зі складу земельної ділянки площею 0, 0409 га - земельну ділянку площею 0, 0038 га для проходу до іншої земельної ділянки та виходу до річки Десна.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та виділивши із складу земельної ділянки кадастровий номер : НОМЕР_1 ОСОБА_4 частку земельної ділянки площею 0,0409 га, відповідно до висновку наданого ТОВ «Інгер-град», позначеної на плані штриховкою у вигляді клітинки та визначеною як землекористувач 3, ОСОБА_5- частку земельної ділянки площею 0,0614 га, відповідно до висновку наданого ТОВ «Інгер-град», позначеної на плані білим кольором та визначеного як землекористувач 2, ОСОБА_2- частку земельної ділянки площею 0,0614 га, відповідно до висновку наданого ТОВ «Інгер-град», позначеної на плані смугастою штриховкою та визначеною як землекористувач 1., суд прийшов до висновку, що запропонований ТОВ «Інгер-град» варіант виділу часток спірної земельної ділянки відповідає ідеальним часткам сторін.

Відмовляючи в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2, суд прийшов до висновку, що запропонований нею виділ часток зі складу земельної ділянки порушує частку належну на праві власності іншим співвласникам.

Стосовно відмови в зустрічних позовних вимог ОСОБА_3, суд зазначив про те, що рішенням суду у визнанні за ним права власності на частину спірної земельної ділянки відмовлено, як і відмовлено у визнанні недійсним державного акту на право власності на спірну земельну ділянку виданого ОСОБА_6, а тому підстав для виділу зі складу земельної ділянки площею 0,1637 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий номерНОМЕР_1 останньому частку земельної ділянки площею 0,0786 га судом не вбачається. Крім того питання про встановлення сервітуту ним перед судом не ставилося.

Такий висновок суду колегія суддів вважає відповідним обставинам справи та вимогам закону,що регулює правовідносини між сторонами.

Доводи апеляційних скарг висновок суду не спростовують.

Відповідно до п. 4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як убачається з матеріалів справи, то рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 03.09.2014 року, яке набрало законної сили, у задоволенні позову ОСОБА_3 до Хотянівської сільської ради Вишгородського району Київської області, Вишгородського Відділу земельних ресурсів, Відділу державної реєстраційної служби Вишгородського району Київської області, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права на частину земельної ділянки - відмовлено у повному обсязі (т. 2 а.с. 24-26).

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 29.08.2016 року, яке набрало законної сили, у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4,ОСОБА_5 ОСОБА_2, Управління Держгеокадастру у Вишгородському районі Київської області, Вишгородської районної державної нотаріальної контори Київської області, треті особи - Вишгородське районне управління юстиції та Хотянівська сільська рада Вишгородського району Київської області про визнання недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, припинення права власності на земельну ділянку та про вчинення певних дій - відмовлено у повному обсязі (т. 1 а.с. 114-118).

Таким чином вказаними рішеннями було встановлено, що відповідно до умов договору дарування від 28 грудня 2007 року частини будинку АДРЕСА_1,укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_3, дарувальник ОСОБА_6 передає у власність обдарованому ОСОБА_3 12/25 частини житлового будинку з відповідними частинами надвірних будівель. Відповідно до п.6 договору дарування, дарувальник стверджує, що земельна ділянка на якій розташований зазначений в договорі житловий будинок, не приватизована і державного акту на право приватної власності на землю не отримувала. Лише 20 листопада 2008 року ОСОБА_6 отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 площею 0,1637 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий номер НОМЕР_1.

У зв'язку з зазначеним колегія суддів вважає безпідставними аргументи апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що вказані судові рішення не позбавляли його звернутися до суду з вимогою про виділення частини земельної ділянки площею 0,0786 га зі складу земельної ділянки кадастровий номер, оскільки мова йде не про позбавлення його вказаними судовими рішеннями звертатися до суду з такими вимогами в розумінні ст. 4 ЦПК України,а про встановлення цими судовими рішеннями обставин, які не потребують доказуванню, а саме : відсутність у нього права на виділення частини земельної ділянки з зазначених ним підстав.

Суд апеляційної інстанції відхиляє аргумент апеляційної скарги ОСОБА_3 про наявність у нього права на частину спірної земельної ділянки відповідно до ст. 120 ЗК України в редакції, яка діяла на час укладення договору дарування частини будинку АДРЕСА_1, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_3, враховуючи, що на момент укладення цього договору земельна ділянка не була приватизована і ним не було реалізовано право на приватизацію відповідної частки земельної ділянки.

У даному випадку наведені в апеляційній скарзі правові позиції Верховного Суду України не підлягають застосуванню.

Підлягає відхиленню аргумент апеляційної скарги ОСОБА_2 про наявність всіх підстав для розподілу земельної ділянки між нею та позивачами за варіантом №3 висновку наданого ТОВ «Інгер-град», за яким враховуються ідеальні частки сторін,максимально зручною для всіх конфігурації цих часток та наявність проходу для позивачів та для неї,відповідно до фактичного користування,без позбавлення її найбільш зручного проходу до належної їй суміжної земельної ділянки та виходу до річки Десна.

Колегія суддів погоджується в цій частині з рішенням суду першої інстанції,а запропонований ОСОБА_2 варіант поділу спірної земельної ділянки є таким, що істотно порушують інтереси інших співвласників земельної ділянки.

Заслуговує на увагу відзив позивачів на вказаний аргумент про те,що при поділі земельної ділянки за варіантом №3 частина земельної ділянки,належна на праві власності ОСОБА_5 знаходилася б під частиною будинку,яким володіє ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а частина земельної ділянки ОСОБА_2 знаходилася б під житловими кімнатами ОСОБА_5.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо,а також достатність і взаємний зв&quss;язок доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість рішення ухваленого по даній справі та відсутність підстав до його скасування.

Керуючись ст.ст. 374,375,381-384,389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Вишгородського районного суду м. Києва від 02 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: А.О. Чобіток

Судді: О.В. Немировська

Т.І. Ящук