Житомирський апеляційний суд
Справа №295/6502/17 Головуючий у 1-й інст. Чішман Л. М.
Категорія 43 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2018 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т. М.,

суддів Трояновської Г. С., Миніч Т. І.,

за участю секретаря Кучерявого О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №295/6502/17 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_1 про визнання неправомірними та скасування рішень за апеляційною скаргою військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 29 травня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Чішман Л.М. в м. Житомирі,

в с т а н о в и в :

У червні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом про визнання незаконними та скасування рішення житлово-побутової комісії військової частини № НОМЕР_1 від 30.11.2016 (протокол №18) про перенесення черговості надання йому та членам його сім`ї житлового приміщення у всіх чергах частини на п`ять років та рішення від 27.04.2017 (протокол №5) про зняття позивача і членів його сім`ї із квартирного обліку частини, поновлення його на квартирний облік частини в позачергову чергу для поліпшення житлових умов, стягнення із відповідача 5000,00 грн моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовував тим, що житлово-побутова комісія при ухваленні рішення від 30.11.2016 (протокол №18) посилалась на норму закону яка не регулює дані правовідносини, а у рішенні від 27.04.2017 (протокол №5) не вказано дійсних причин зняття позивача з квартирного обліку, посилання на ст.40 ЖК України є безпідставними, оскільки не було зазначено які саме відомості подані позивачем є неправдиві, крім того, військова частина не вправі була вимагати подання інших документів, ніж визначених ст.39 ЖК РСР.
Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 29 травня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано незаконним та скасовано рішення житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_1 від 30.11.2016 (протокол №18), визнано незаконним та скасовано рішення житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_1 від 27.04.2017 (протокол №5). Поновлено ОСОБА_1 на квартирний облік військової частини НОМЕР_1 в позачергову чергу для поліпшення житлових умов.
Додатковим рішення Богунського районного суду м. Житомира від 13.08.2018 стягнуто із військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України 2114 грн 40 коп. судового збору.
В апеляційній скарзі військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. При цьому, посилається на те, що оскаржуване рішення було ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Війська частина НОМЕР_1 Національної гвардії України зазначає, що відповідно до Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою КМУ від 03.08.2006 №1081, однією із підстав зняття військовослужбовців із квартирного обліку є подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік. Таким чином, у 2006 році, коли позивача було поставлено на облік, як громадянина, який потребує поліпшення житлових умов, у нього та дружини перебували у приватній власності дві квартири, про які він не повідомив військову частину. Разом з тим, судом першої інстанції, всупереч вимогам ст. 264 ЦПК України не було взято до уваги таку обставину, як штучне погіршення житлових умов позивачем та членами його родини. А тому, рішення суду ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 був призваний на військову службу з 27 травня 1984 року. Зі змісту витягу з протоколу №3 засідання житлово- побутової комісії військової частини НОМЕР_1 ВВ МВС України від 27.11.2006 року ОСОБА_1 та його сім`я, були прийняті на квартирний облік частини в загальну чергу.

Згідно витягу із протоколу №2 засідання житлово-побутової комісії військової частини 3047 ВВ МВС України від 18.02.2010 ОСОБА_1 із сім`єю було зараховано на квартирний облік частини в позачергову чергу, на підставі п. 3.21, 4.6 Наказу МВС України від 28.07.2007 №278.

Рішенням комісії, яке внесене до протоколу №18 засідання житлово- побутової комісії військової частини НОМЕР_1 від 30.11.2016 перенесено черговість надання старшому прапорщику у відставці ОСОБА_1 та членам його родини житлового приміщення у всіх чергах частини на п`ять років з моменту відчуження нерухомого майна. Зараховано перебування на квартирному обліку з 17.07.2011 року. Рішення мотивоване ст. 35 ЖК Української РСР, а також тим, що під час постановки на квартирний облік 27.11.2006 не було надано дані щодо відчуження у 17.07.2006 нерухомого майна, яке було у власності ОСОБА_3 , а саме двокімнатної квартири загальною площею 49,84 кв.м., що знаходилась за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до витягу із проколу №5 засідання житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_1 від 27.04.2017 старшого прапорщика у відставці ОСОБА_1 разом із членами його сім`ї було знято із квартирного обліку частини, на підставі п. 5 ст. 40 ЖК Української РСР та ст. 30 Постанови Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 №1081, а саме за подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік.

Рішенням житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_3 та її чоловіка ОСОБА_1 постановлено на квартирний облік.

В травні 1991 року ОСОБА_1 та його дружині ОСОБА_3 виділено однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 .

05 червня 1995 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 приватизували квартиру АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою КП «Харківське міське БТІ» від 23.10.2018 за №1194/04-13.

07 липня 1998 року ОСОБА_3 за договором купівлі-продажу придбала двокімнатну квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 49,84 кв.м., жилою площею 26,2 кв.м.

16 лютого 2001 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 за договором купівлі- продажу продали квартиру АДРЕСА_2 .

За договором купівлі-продажу від 17 липня 2006 року ОСОБА_3 продала квартиру АДРЕСА_3 .

На підставі договору купівлі-продажу від 23.08.2006 року ОСОБА_1 купив квартиру АДРЕСА_4 , загальною площею 34,3 кв.м., жилою - 18,3 кв.м.

22 вересня 2006 ОСОБА_1 звернувся до військової частини НОМЕР_1 із довідкою заявою про постановлення на квартирний облік в складі 3 осіб (він, дружина та син).

27 листопада 2006 року ОСОБА_1 та члений його сім`ї дружина ОСОБА_3 , син ОСОБА_4 прийняті на квартирний облік в загальну чергу військової частини НОМЕР_1 ВВ МВС України.

Питання взяття на облік та зняття з обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, врегульовано у ЖК України та Правилах обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11 грудня 1984 року № 470 (далі - Правила).

Згідно ч. 1 ст. 35 ЖК УРСР громадяни, які штучно погіршили житлові умови шляхом обміну займаного жилого приміщення, його псування або руйнування, відчуження придатного і достатнього за розміром для проживання жилого будинку (частини будинку), а також громадяни, у яких потреба в поліпшенні житлових умов виникла внаслідок вилучення жилого приміщення, використовуваного для одержання нетрудових доходів (стаття 96), не беруться на облік потребуючих поліпшення житлових умов протягом п`яти років з моменту погіршення житлових умов.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.34 ЖК та п.13 Правил потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни: забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається в порядку, встановленому Радою Міністрів Української РСР і Українською республіканською радою професійних спілок.

Постановою виконавчого комітету Житомирської обласної ради народних депутатів та президії обласної ради професійних спілок від 07 січня 1985 року «Про ведення обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в області» встановлено: мінімальний рівень забезпеченості жилою площею на одного члена сім`ї 6 кв.м.; рівень середньої забезпеченості жилою площею в м.Житомирі 7,5 кв.м.

Отже, на час відчуження 17.07.2006 ОСОБА_3 квартири АДРЕСА_3 , її сім`я, яка складалася із 3-х чоловік ( вона, чоловік ОСОБА_1 , син ОСОБА_4 ) була забезпечена житловою площею в межах норми передбаченої ст.34 ЖК України ( норма на 3-х осіб =7,5x3=22,50 кв.м., при наявній 26,2 кв.м.).

Таким чином, ОСОБА_1 штучно погіршив житлові умови шляхом відчуження придатного і достатнього за розміром для проживання жилого приміщення, а тому він не мав права на взяття на квартирний облік в 2006 році. Таке право в нього виникло, виходячи із змісту ст.35 ЖК лише в 2011 році.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів відносно того, що квартира АДРЕСА_3 була продана у зв`язку із тяжкими обставинами, а саме хворобою ОСОБА_1 та ОСОБА_4 . Надані медичні документи стосуються значно пізніших років 2013, 2017, 2018, а не спірного періоду 2006 року.

Доводи представника ОСОБА_3 про те, що квартира АДРЕСА_3 була продана в липні 2006 року для погашення позики, яка бралася для купівлі цієї квартири є безпідставними, оскільки після придбання цієї квартири в 1998 році, сім`я ОСОБА_1 в 2001 році продала однокімнатну квартиру в м. Харкові.

Відповідно до п. 3.15 Інструкції про організацію забезпечення, надання військовслужбовцям Націоннальної гвардії України та членам їх сімей житлових приміщень, затверджених наказом МВС України від 28.07.2007 №278, зареєстрованої в МЮ України 15 вересня 2007 року за №942/14209 військовослужбовці та особи, звільнені з військової служби, знімаються з обліку у разі: подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на квартирний облік.

Згідно п.5 ч.2 ст.40 ЖК України та п.26 Правил громадяни знімаються з квартирного обліку у випадку подання відомостей, що не відповідають дійсності, які стали підставою для взяття на облік, або неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про взяття на облік.

Згідно витягу із проколу №5 засідання житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_1 від 27.04.2017 старшого прапорщика у відставці ОСОБА_1 разом із членами його сім`ї було знято із квартирного обліку частини, на підставі п. 5 ст. 40 ЖК Української РСР та ст. 30 Постанови Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 №1081, а саме за подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік. В протоколі зазначено, що 18.05.1991 ОСОБА_1 та членам його сім`ї була виділена квартира АДРЕСА_5 . Під час постановки на квартирний облік в 2006 році ОСОБА_1 не надав довідку про те чи перебувають члени сім`ї на квартирному обліку та довідку з попереднього місця служби щодо здачі займаної службової житлової площі. Крім того, було виявлено факт приховування даних, які б виключали можливість взяття на квартирний облік. Зокрема, під час постановки на квартирний облік 27.11.2006 не було надано дані щодо відчуження 17.07.2006 нерухомого майна, яке було у власності дружини ОСОБА_3 , двокімнатної квартири АДРЕСА_6 .

Так, в п.5 довідки заяви від 22 вересня 2006 року ОСОБА_1 не зазначив відомості про квартиру АДРЕСА_7 , яка належить йому на праві власності за договором купівлі-продажу від 23.08.2006 та проданої напередодні взяття на квартирний облік іншої двокімнатної квартири АДРЕСА_3 , яка належала дружині ОСОБА_3 і була нею продана 17.07.2006 року.

В рапорті , який ОСОБА_1 подав голові житової комісії 27.10.2006, а саме в п.9,12, 17 ОСОБА_1 також не зазначив відомості про наявність квартири, яка належить йому на праві власності та проданої квартири напередодні взяття на квартирний облік, яка була у власності сім`ї.

Твердження ОСОБА_1 про те, що до рапорту він надав довідку Житомирського обласного державного комунального підприємства по технічній інвентаризації у якій є дані, як про відчужену квартиру АДРЕСА_3 ОСОБА_3 , так і про придбану ним квартиру АДРЕСА_4 спростовуються матеріалами квартирної справи.

В копії довідки виданої Житомирським обласним державним комунальним підприємством по технічній інвентаризації 21 вересня 2006 року №1588, яка була подана ОСОБА_1 під час розгляду справи в суді першої інстанції, на звороті зазначено, що за ОСОБА_1 рахується квартира АДРЕСА_7 . Загальна площа квартири 34,3 кв.м., жила 18,3 кв.м. За ОСОБА_3 рахувалася квартира АДРЕСА_3 , загальною площею 49,84 кв.м., жилою 26,2 кв.м. Квартира ОСОБА_3 відчужена 20.07.2006 року.

Разом з тим, під час розгляду справи в апеляційній інстанції була оглянута квартирна справа №17 старшого прапорщика у відставці ОСОБА_1 , в якій знаходиться оригінал довідки №1588 від 21 вересня 2006 року виданої Житомирським обласним державним комунальним підприємством по технічній інвентаризації.

В оригіналі довідки виданої Житомирським обласним державним комунальним підприємством по технічній інвентаризації за №1588 від 21 вересня 2006 року на звороті містяться дані лише про придбану ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_7 .

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 в апеляційній інстанції не змогла пояснити суттєву різницю між оригіналом довідки та її копією.

Встановивши, що ОСОБА_1 подав відомості, що не відповідали дійсності, які стали підставою для взяття на облік, відповідач правомірно зняв його та членів сім`ї з квартирного обліку відповідно до п.5 ч.2 ст.40 ЖК.
Реєстрація ОСОБА_5 в квартирі АДРЕСА_4 24.11.2016, в даному випадку не має правового значення для збереження за позивачем права перебувати на квартирному обліку.
За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нового рішення - про відмову у задоволенні позову.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Згідно з п 9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів I та II груп.
Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується ст.141 ЦПК України .
Відповідно до частини 6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Встановлено, що відповідно до посвідчення серії НОМЕР_3 від 02 лютого 2015 року ОСОБА_1 є інвалідом II групи.
З огляду на наведене, судові витрати понесені військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України за подання апеляційної скарги в сумі 2 880 грн необхідно компенсувати за рахунок держави.

Керуючись статтями 258, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України задовольнити.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 29 травня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_1 про визнання неправомірними та скасування рішень.

Витрати понесені військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України в сумі 2 880 грн компенсувати за рахунок держави.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Дата складення повного судового рішення 16 листопада 2018 року.

Головуючий

Судді