АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/249/17-ц 22-ц/774/26/К/18
ПОСТАНОВА

Іменем України

03 квітня 2018 року м. Кривий Ріг

Справа № 212/249/17-ц

Провадження № 22-ц/774/1105/К/17

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді -доповідача: Бондар Я.М.,

суддів: Барильської А.П., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання : Чубіна А.В.

сторони справи:

позивач -ОСОБА_1,

відповідачі - Приватне акціонерне товариство « Суха Балка»,Публічне акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Кривому Розі апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» та ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 16 березня 2017 року, ухваленого у складі судді Чорного І.Я. у м. Кривому Розі, повне судове рішення складено 21 березня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (надалі - ПАТ «Кривбасзалізрудком») та Приватного акціонерного товариства «ЄВРАЗ Суха Балка», яке під час розгляду справи змінило назву (надалі - ПрАТ «Суха Балка») про стягнення моральної шкоди. В мотивування заявлених вимог ОСОБА_1 посилається на отримання ним професійного захворювання внаслідок праці протягом тривалого часу в шкідливих умовах. Висновком МСЕК від 13.08.2008 року йому було первинно встановлено втрату професійної працездатності в розмірі 45% та третю групу інвалідності, які залишились незмінними при повторному огляді 23.09.2013 року і встановлені безстроково.

Вважаючи причиною отримання професійного захворювання тривалу роботу в умовах шкідливих факторів, що перевищують гранично допустимий рівень, просив суд стягнути з відповідача ПАТ «Кривбасзалізрудком» на його користь моральну шкоду у розмірі 100000 грн., з відповідача ПрАТ «Суха Балка» - моральну шкоду у розмірі 2000 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 16 березня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, завдану в зв'язку з ушкодженням здоров'я у розмірі 26000 грн. без утримання податку з доходу фізичних осіб. Стягнуто з ПрАТ « Суха Балка» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, завдану в зв'язку з ушкодженням здоров'я у розмірі 1000 грн. без утримання податку з доходу фізичних осіб. Стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь держави судові витрати в розмірі 608 грн. Стягнуто з ПрАТ «Суха Балка» на користь держави судові витрати у розмірі 32 грн. В решті позову - відмовлено.

В апеляційній скарзі представник відповідача ПАТ «Кривбасзалізрудком» ставить питання про скасування рішення суду і ухвалення нового рішення про відмову позивачу в задоволенні позовних вимог до ПАТ «Кривбасзалізрудком», посилаючись на недоведеність позивачем обставин справи, на які він посилається як на підставу своїх вимог, зокрема відсутні докази в підтвердження наявності факту заподіяння йому моральної шкоди та в підтвердження протиправності поведінки відповідача, при цьому позивач при укладенні трудового договору був повідомлений про наявність шкідливих умов праці. Також, зазначає, що ПАТ «Кривбасзалізрудком» є неналежним відповідачем в частині позовних вимог про стягнення моральної шкоди за період його роботи в шкідливих умовах праці на шахтах Першотравневого РУ ВО «Кривбасруда», оскільки правонаступником майна цих шахт згідно розподільчого балансу стало управління «Кривбасгідрозахист», а після ліквідації останнього - ДП «Кривбасшахтозакриття», тоді як ПАТ «Кривбасзалізрудком» не є правонаступником майнових прав та обов'язків цих шахт й не повинен нести відповідальність за шкоду, яка була заподіяна позивачу внаслідок його роботи на них.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про зміну рішення суду та збільшення суми моральної шкоди, стягнутої з відповідачів у відповідності до заявлених ним позовних вимог. Посилаючись на тривалість роботи в умовах впливу шкідливих факторів на підприємствах відповідачів, значний відсоток втрати професійної працездатності в розмірі 45% та отриману третю групу інвалідності, відсутність покращення стану здоров'я та ті моральні страждання, які він перекосить у зв'язку з цим, вважає, суми матеріального відшкодування за рішення суду першої інстанції не є тотожними розміру спричиненої йому моральної шкоди, а тому підлягають збільшенню.

Указом Президента України №452/2017 від 29 грудня 2017 року «Про ліквідацію апеляційних та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та Кривому Розі.

За частиною 6 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Пунктом 8 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції, яка діє з 15.12.2017) передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Таким чином, Апеляційний суд Дніпропетровської області продовжує здійснювати свої повноваження до початку роботи Дніпровського апеляційного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та Кривому Розі.

Рішення суду в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ПрАТ «Суха Балка» про стягнення моральної шкоди оскаржується позивачем тільки щодо розміру стягнутої моральної шкоди, а тому відповідно до вимог ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового провадження, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 працював на посадах в періоди часу: з 23.06.1977р. по 01.11.1977р. - слюсаря по ремонту обладнання котельні енергоцеху Першотравневого рудоуправління Виробничого об'єднання по видобутку руд підземним способом «Кривбасруда» (далі - ВО «Кривбасруда»); з 01.11.1977р. по 01.11.1979р. та з 21.10.1980р. по 15.04.1981р. - підземного електрослюсаря по ремонту обладнання шахти «Об'єднана» Першотравневого рудоуправління ВО «Кривбасруда»; з 15.04.1981р. по 01.07.1981р. - підземного гірника шахти «Об'єднана» Першотравневого рудоуправління ВО «Кривбасруда»; з 01.07.1981р. по 01.11.1987р. - підземного бурильника свердловин шахт «Об'єднана» Першотравневого рудоуправління та «Першоравнева-2» ВО «Кривбасруда»; з 01.11.1987р. по 01.09.1990р. - підземного машиніста бурової установки шахти «Першотравнева-2» ВО «Кривбасруда»; з 01.09.1990р. по 14.02.1994р. - підземного гірника очисного забою шахти «Першотравнева-2» ВО «Кривбасруда»; з 21.02.1994р. по 29.07.1994р. - машиніста бурової установки шахти «Ювілейна» ВАТ «Суха Балка»; з 09.08.1994р. по 23.04.2007р. - підземного машиніста бурової установки шахти «Гвардійська» ВАТ «Кривбасзалізрудком» та був звільнений за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України у зв'язку з виходом на пенсію (а.с. 9-10).

Працюючи протягом тривалого часу (28 років 5 місяців) в умовах важкої фізичної праці та несприятливого мікроклімату, позивач отримав професійне захворювання - з діагнозом: радикулопатія шийна і попереково-крижова, полісигментарна на фоні остеохондрозу, деф. спондильозу і спондилоартрозу шийного та попереково-крижового відділів хребта з вираженим порушенням біомеханіки хребта на шийному та поперековому рівнях, стійким больовим і м'язово-тонічним синдромами, периферичним нейросудинним синдромом, нейродистрофією у вигляді: двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФС другого ст.), деф.артрозу ліктьових (ПФС першого ст.) і колінних (ПФС другого ст.) суглобів.

Висновком МСЕК від 13.08.2008 року позивачу первинно встановлено 45% втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності, які при наступних переоглядах залишено незмінним та висновком МСЕК від 23.09.2013 року встановлені безстроково (а.с. 14-22).

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з доведеності позовних вимог ОСОБА_1 і наявності у зв'язку з цим підстав, передбачених ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування позивачу у зв'язку з отриманими ним на виробництві професійним захворюванням моральної шкоди відповідачами, з вини, яких її й заподіяно.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Як вбачається з акту № 19 розслідування хронічного професійного захворювання від 13.06.2008 року (а.с. 11-15), причиною професійного захворювання ОСОБА_1 є тривала робота, протягом 25 років 5 місяців, в умовах важкої фізичної праці та несприятливого мікроклімату, яке виникло у зв'язку з порушенням керівництвом шахт «Об'єднана», «Першотравнева-2» Першотравневого РУ ВО «Кривбасруда», «Ювілейна ВАТ «Суха Балка», «Гвардіська» ВО «Кривбасруда» та ВАТ «Кривбасзалізрудком», де працював хворий, ст. 153 КЗпП України, ст. 13 Закону України «Про охорону праці», якими передбачений обов'язок власника або уповноваженого ним органу створити на робочому місці умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Таким чином, встановивши, що професійне захворювання позивача, яке завдає йому фізичного болю та душевних страждань, виникло, у тому числі, з вини ПАТ «Кривбасзалізрудком», яким не було виконано вимоги законодавства щодо створення на робочому місці ОСОБА_1 в період виконання ним робіт на підприємстві відповідача, умов праці відповідно до нормативно-правових актів, на думку колегії судів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивачу з вини відповідача ПАТ «Кривбасзалізрудком» була заподіяна моральна шкода, й саме на нього повинен бути покладений обов'язок з її відшкодування.

Враховуючи те, що вищезазначеним актом № 19 розслідування хронічного професійного захворювання від 13 червня 2008 року повністю доводиться наявність вини відповідача у заподіянні ПАТ «Кривбасзалізрудком» моральної шкоди позивачу, колегія суддів вважає його доводи в цій частині безпідставними.

Безпідставними вважає колегія суддів й доводи апеляційної скарги представника відповідача про недоведеність факту заподіяння моральної шкоди позивачу, оскільки вирішуючи спір, суд першої інстанції, на підставі медичних документів про лікування позивача у зв'язку з професійним захворюванням, правильно визнав, що позивачу була заподіяна моральна шкода, так як він переносить фізичний біль, зазнав порушення свого звичайного способу життя і вимушений витрачати свої сили на організацію свого життя, внаслідок чого зазнає моральних страждань.

При цьому, посилання представника відповідача ПАТ «Кривбасзалізрудком» щодо обізнаності позивача про важкість та шкідливість технологічного процесу, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки здійснення відповідачем заходів для забезпечення працівникам безпечних умов праці, які не усунули впливу негативних факторів, не впливають на право позивача на відшкодування завданої моральної шкоди за умови доведеності такої шкоди й відповідно не знімають з роботодавця обов'язку з її відшкодування.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги представника відповідача ПАТ «Кривбасзалізрудком» про відсутність в нього обов'язку нести відповідальність з відшкодування моральної шкоди, заподіяної адміністрацією шахт «Об'єднана» Першотравневого рудоуправління та «Першотравнева-2» ВО «Кривбасруда», які ліквідовані, оскільки згідно розподільчого балансу ПАТ «Кривбасзалізрудком» не є їх правонаступником.

Згідно роз'яснень, наведених Пленумом Верховного Суду України в п.9 Постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995р. з подальшими змінами, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку, ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, характер отриманого професійного захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретні обставини по справі.

На думку колегії суддів, визначаючи розмір моральної шкоди, який підлягає стягненню з відповідача ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь позивача, суд першої інстанції не врахував наведені роз'яснення, невірно визначив стаж роботи позивача на підприємстві відповідача тривалістю в 28 років, дійшовши помилкового висновку про правонаступництво ПАТ «Кривбасзалізрудком» ліквідованих шахт ВО «Кривбасруда», у зв'язку з чим значно завищив розмір стягнутої моральної шкоди, виходячи з наступного.

Так, як зазначено вище, ОСОБА_1 працював у періоди: з 23.06.1977р. по 01.11.1977р. ,з 01.11.1977р. по 01.11.1979р., з 21.10.1980р. по 15.04.1981р., з 15.04.1981р. по 01.07.1981р., з 01.07.1981р. по 01.11.1987р., з 01.11.1987р. по 01.09.1990р., з 01.09.1990р. по 14.02.1994р., з 09.08.1994р. по 23.04.2007р. на посадах слюсаря по ремонту обладнання котельні енергоцеху, підземного електрослюсаря по ремонту обладнання, підземного гірника шахти «Об'єднана» Першотравневого рудоуправління ВО «Кривбасруда», підземного бурильника свердловин шахт «Об'єднана» Першотравневого рудоуправління та «Першоравнева-2» ВО «Кривбасруда»; підземного машиніста бурової установки та підземного гірника очисного забою шахт «Першотравнева-2» та «Гвардійська» ВО «Кривбасруда», виконуючи роботи в умовах важкої фізичної праці та несприятливого мікроклімату.

Як встановлено, з 1975 року до складу ВО «Кривбасруда» входили 11 рудоуправлінь на правах структурних одиниць, серед них рудоуправління Першотравневе, з якого почав свою трудову діяльність позивач.

Відповідно до наказів ВО «Кривбасруда» від 20 вересня 1989 року № 349 та від 01 листопада 1989 року № 423 з 01 жовтня 1989 року рудоуправління Першотравневе як структурну одиницю було ліквідовано та створено в складі ВО «Кривбасруда», зокрема шахти «Першотравнева-1» , «Першотравнева-2», «Гвардійська», на правах її структурних одиниць (а.с. 89-90).

Згідно з наказом ВО «Кривбасруда» від 26 грудня 1994 року № 169 з 01 січня 1995 року шахти «Першотравнева-1» та «Першотравнева-2» були ліквідовані та створено в складі ВО «Кривбасруда» як структурну одиницю шахту «Першотравнева» (пункти 1 та 2) (а.с. 91-92).

Відповідно до п. 1 наказу ВО «Кривбасруда» від 05 січня 1998 року № 1 з 01 січня 1998 року шахту «Першотравнева» як структурну одиницю було ліквідовано та наказом № 12 від 20 січня 1998 року створено на її базі шахту «Першотравнева-Дренажна». У подальшому в п.1 наказу ВО «Кривбасруда» від 11 вересня 1998 року № 139 було передбачено виключити зі складу структурних одиниць ВО «Кривбасруда», зокрема, шахту «Першотравнева-Дренажна» з моменту державної реєстрації Криворізького державного гірничорудного управління гідрозахисту (далі - управління «Кривбасгідрозахист») (а.с. 93-94, 95).

Відповідно до наказу Міністерства промислової політики України від 29 липня 1998 року № 262 на базі державного майна шахт «Гігант-Дренажна» та «Першотравнева-Дренажна» (структурних підрозділів ДВО «Кривбасруда») шляхом їх відокремлення було створено управління «Кривбасгідрозахист». Відповідно до пунктів 3 та 5 цього наказу було створено комісії з передачі майна від ДВО «Кривбасруда» та прийняття його управлінням «Кривбасгідрозахист» шляхом складання акта приймання-передачі для подачі його в місячний строк до міністерства для затвердження. На підставі затвердженого акта приймання-передачі було передбачено складання розподільчого балансу та внесення змін до обліку майна. Правонаступником усіх майнових прав та обов'язків реорганізованого ДВО «Кривбасруда» у частині, визначеній розподільчим балансом, було призначено управління «Кривбасгідрозахист», яке було ліквідовано 05 травня 2008 року відповідно до наказу Міністерства промислової політики України від 17 березня 2006 року № 104 (а.с. 96, 98).

Наказом Міністерства промислової політики України № 104 від 17 березня 2006 року призначено комісію з припинення діяльності ДП «Кривбасгідрозахист», шляхом його ліквідації та зобов'язано державне підприємство «Кривбасшахтозакриття» прийняти на баланс до статутного фонду майно ДП «Кривбасгідрозахист», яке залишиться після задоволення вимог кредиторів.

При цьому, згідно з наказом Міністерства промислової політики України (далі - Мінпромполітики) від 29 липня 1998 року № 263 ДВО «Кривбасруда» було перейменовано на «Криворізький державний залізорудний комбінат», що став правонаступником об'єднання (пункти 1 та 2).

Відповідно до п. 1 наказу Мінпромполітики від 12 липня 1999 року № 248 та п. 1 наказу Державної акцiонерної компанiї «Укррудпром» (далі - ДАК «Укррудпром») від 31 грудня 1999 року № 347 Державне підприємство «Криворізький державний залізорудний комбінат» шляхом реорганізації було перетворено на Дочірнє підприємство «Криворізький державний залізорудний комбінат» ДАК «Укррудпром».

У пункті 3 згаданого наказу ДАК «Укррудпром» указано, що зазначене дочірнє підприємство є правонаступником усіх майнових та немайнових прав та обов'язків реорганізованого Державного підприємства «Криворізький державний залізорудний комбінат».

Згідно з п.п.1 та 3.2 наказу ДАК «Укррудпром» від 30 липня 2001 року № 290 вказане дочірнє підприємство шляхом реорганізації було перетворено у Відкрите акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат» (далі - ВАТ «Кривбасзалізрудком»), яке стало правонаступником усіх майнових та немайнових прав та обов'язків дочірнього підприємства.

Відповідно до пункту 1.1 розділу «Загальні положення» Статуту ПАТ «Кривбасзалізрудком», що затверджений протоколом загальних зборів акціонерів ВАТ «Кривбасзалізрудком» від 30 березня 2011 року № 1/2011 та пройшов державну реєстрацію 4 квітня 2011 року, ВАТ «Кривбасзалізрудком» змінив найменування на ПАТ «Кривбасзалізрудком» та є правонаступником усіх прав та обов'язків ВАТ «Кривбасзалізрудком» (офіційний сайт ПАТ «Кривбасзалізрудком» у мережі Інтернет).

З контексту викладеного вбачається, що згідно розподільчого балансу ліквідованого ВО «Кривбасруда», його правонаступником став ПАТ «Кривбасзалізрудком», за винятком шахт Першотравневого рудоуправління, а також шахт «Першотравнева-1», «Першотравнева-2», «Першотравнева», «Першотравнева-Дренажна» ВО «Кривбасруда», правонаступником яких стало «Криворізьке державне гірничорудне управління гідрозахист», що підтверджується актами прийому-передачі основних фондів та майна станом на 01.07.1998 року (а.с. 101-118).

Таким чином, суд першої інстанції не встановивши за розподільчим балансом обсягу майнових прав та обов'язків управління «Кривбасгідрозахист», яке в подальшому було ліквідоване, та ДВО «Кривбасруда», правонаступником якого є ПАТ «Кривбасзалізрудком», дійшов помилкового висновку, що останнє є правонаступником не тільки шахти «Гвардійська» ВО «Кривбасруда», а й інших шахт реорганізованого ВО «Кривбасруда», в тому числі шахт Першотравневого рудоуправління, а також шахти «Першотравнева-2» ВО «Кривбасруда», де працював позивач в умовах впливу шкідливих факторів протягом 15 років 4 місяців.

За таких обставин, колегія суддів, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, й, беручи до уваги конкретні обставини по справі, характер професійного захворювання, і пов'язані з ним фізичні і моральні страждання позивача, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, і наслідків, що наступили, відсутність погіршення стану його здоров'я, тривалість роботи позивача в період з 09.08.1994р.по 23.04.2007р., тобто протягом 12 років 8 місяців, в умовах впливу шкідливих факторів на шахті «Гвардійська» ВО «Кривбасруда», правонаступником якої є ПАТ «Кривбасзалізрудком», припинення роботи за власним бажанням внаслідок виходу на пенсію, вважає необхідним змінити рішення суду в частині розміру моральної шкоди, стягнутої з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь ОСОБА_1, зменшивши його.

Рішення суду в частині визначення розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню з ПрАТ « Суха Балка» на користь позивача, колегія суддів вважає таким, що відповідає нормам матеріального і процесуального права, а також встановленим фактичним обставинам у справі. З огляду на те, що вирішуючи заявлені позовні вимоги, суду першої інстанції врахував всі обставини, на які посилається позивач, в тому числі й незначний час його роботи на підприємстві відповідача, який становить лише 5 місяців, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги позивача про заниження розміру стягнутої моральної шкоди.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги позивача, часткове задоволення апеляційної скарги ПАТ «Кривбасзалізрудком» та зміну рішення суду в частині визначеного судом першої інстанції розміру моральної шкоди, який піддягає стягненню з відповідача ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь позивача із зменшенням його розміру з 26000 грн. до 20000 грн., а в іншій оскаржуваній частині рішення залишає без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України Апеляційний суд Дніпропетровської області,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» - задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 16 березня 2017 року в частині розміру моральної шкоди, стягнутої з Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь ОСОБА_1 змінити, зменшивши цей розмір з 26000 грн. до 20000 грн.

В іншій оскаржуваній частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складений 03 квітня 2018 року.

Головуючий:

Судді: