Справа №173/2221/18
Провадження №2-о/173/116/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2018 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючої судді - Петрюк Т.М.

При секретарі Рудовій Л.В.

За участю заявника ОСОБА_1

Представника заявника - адвоката ОСОБА_2

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні в місті Верхньодніпровську цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа, приватний нотаріус Верхньодніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_3 про встановлення факту родинних відносин,-

ВСТАНОВИВ:

14.09.2018 року до суду звернулася заявник ОСОБА_1, з заявою про встановлення факту родинних відносин заінтересована особа: приватний нотаріус Верхньодніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_3.

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 14 вересня 2018 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в спрощеному провадженні на 31 жовтня 2018 року.

Заінтересована особа в установлений судом строк відзиву на заяву не надала.

31.10.2018 року в судовому засіданні оголошена перерва в зв'язку з необхідністю виклику свідків в судове засідання. Справу призначено до розгляду на 06.11.2018 року

Учасникам розгляду справи роз'яснені права та обов'язки у відповідності до ст. 43, 44, 49 ЦПК України.

06.11.2018 року у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення

Згідно поданої заяви заявниця просить визнати факт родинних відносин між нею та ОСОБА_4, померлою 23 вересня 2016 року визнавши їх матір'ю та донькою.

В обґрунтування заявлених вимог посилаючись на наступне: 23 вересня 2016 року померла її ОСОБА_1, ( дошлюбне прізвище ОСОБА_4) мати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після смерті матері відкрилась спадщина.

З метою отримання спадщини вона звернулась за місцем відкриття спадщини до приватного нотаріуса Верхньодніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_3В, де під час перевірки поданих нею документів нотаріусом з'ясувалось, що свідоцтві про її народження, її матір'ю зазначена ОСОБА_5, в той час як у свідоцтві про смерть, ім'я її матері зазначене ОСОБА_4, що не дає можливість встановити факт родинних відносин між ними. В зв'язку з чим нотаріусом було винесено постанову від 03.04.2018 року про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, що й стало підставою звернення до суду.

В судовому засіданні заявниця та представник заявниці заявлені вимоги підтримали, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. Також заявниця пояснила, що її мати переїхала жити до сел. Новомиколаївка з м. Бердянська. Вона весь час проживала разом зі своєю матір'ю, спочатку в одному будинку. Потім в цьому ж дворі був побудований будинок для неї. Так вони і проживали мати в старому будинку, вона з сім'єю в новому. Так як її матір було звати Іуліта, остання соромилась цього імені і називала себе ОСОБА_5. Тому всі оточуючі знали її як ОСОБА_5. Хоч згідно документів її мати була ОСОБА_4.

Заінтересована особа, приватний нотаріус Верхньодніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_3, в судове засідання не з'явивсь, подавши заяву про слухання справи у її відсутність.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором

При цьому, предметом позову (заяви) є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом (заяви), права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених чи невизнаних прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, з'ясувавши зміст заявленої вимоги,заслухавши заявницю, свідків, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини

Судом встановлено, що 23.09.2016 року померла ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією свідоцтва про смерть та копією паспорту.

На день смерті ОСОБА_4, залишилась спадщина.

З метою отримання спадщини заявниця звернулась за місцем відкриття спадщини до приватного нотаріуса Верхньодніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_6, де під час перевірки поданих заявницею документів нотаріусом з'ясувалось, що згідно свідоцтва про народження, матір'ю заявниці зазначена ОСОБА_5, в той час як у свідоцтві про смерть, ім'я її матері зазначене ОСОБА_4, що не дає можливість встановити факт родинних відносин між ними та має наслідком необхідність встановлення факту родинних відносин. На підставі чого заявниці постановою нотаріуса від 03.04.2018 року було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до п. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Факт родинних відносин між заявницею та померлою ОСОБА_4, підтверджується показаннями свідків: ОСОБА_7, ОСОБА_8. та ОСОБА_9

Так свідок ОСОБА_7, в судовому засіданні пояснила, що вона є донькою заявниці та онукою померлої ОСОБА_4 Її мати весь час проживала разом зі своєю мамою ОСОБА_4, в одному дворі. В сел. Новомикоалївка вони переїхали з Бердянська. Її мати доглядала свою матір ОСОБА_4, поховала її. Все життя між ними. як членами сім'ї, були добрі стосунки. Свою бабусю ОСОБА_4, вона називала бабушка ОСОБА_5.

Свідок ОСОБА_10, в судовому засіданні пояснив, що вона є близькою подругою заявниці та проживає напроти неї. ОСОБА_11, мати заявниці весь час проживала разом з заявницею в одному дворі. Вона працювала медсестрою та часто надавала медичну допомогу ОСОБА_4 Матір заявниці вона знає по імені «Ліда». Весь час називала її тьотя ОСОБА_11. Часто спілкувалась з нею. Мати заявниці розповідала, що до переїзду в сел. Новомиколаївка вони проживали м. Бердянськ.

Свідок ОСОБА_8, пояснила суду, що вона з заявницею подруга з дитинства. Разом вони ходили до школи. Жили по сусідству. Вона часто бувала в заявниці в дома, добре знає її маму, яку всі називали тьотя ОСОБА_11. Прізвище її було - ОСОБА_4 і у заявниці також було таке прізвище до укладення шлюбу.

Факт родинних відносин між заявницею та померлою підтверджується також і наданими суду документами. Так в свідоцтві про народження заявниці вказується, що її дошлюбне прізвище ОСОБА_4, а матір'ю є ОСОБА_5. 04.12.. 1971 року заявниця одружилась із ОСОБА_12, що підтверджується даними паспорта. При цьому прізвище та по батькові матері заявниці, вказаному в свідоцтві про її народження та ОСОБА_4 в свідоцтві про смерть. повністю співпадають. Всі свідки підтвердили, що ОСОБА_13, в побуті називали ОСОБА_5, ОСОБА_5, і всі знали її саме під цим іменем. Заявниця в судовому засідання пояснила, що таким іменем її мама іменувала себе, так як соромилась імені даного їй при народженні.

Оцінюючи надані докази в їх сукупності, суд вважає їх належними, достовірними, доповнюючи ми один одного та такими, що підтверджують факт родинних в відносин між заявницею та померлою ОСОБА_4, а саме що заявниця є дочкою померлої ОСОБА_4П 209.07.1921 року народження.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає за можливе встановити факт родинних відносин між заявницею та ОСОБА_1, та ОСОБА_4П,. ІНФОРМАЦІЯ_3, померлою 23.09.2016 року, визнавши їх донькою та матір'ю.

Встановлення даного факту родинних відносин потрібно заявниці для отримання спадщини. В іншому порядку заявниця встановити цей факт не має можливості. Так як заявниця намагалась внести зміни до актового запису про своє народженні та зверталась з цього приводу до органів реєстрації актів цивільного стану. Але їй було відмовлено у внесені змін до актового запису про народження щодо запису відомостей про її матір в зв'язку відсутністю актового запису про народження матері заявниці ОСОБА_4

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не передбачене законом.

Таким чином понесені заявницею судові витрати по сплаті с удового збору в сумі 320 грн., покладаються на заявницю

Керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Вимоги за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа, приватний нотаріус Верхньодніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_3 про встановлення факту родинних відносин - задовольнити

Встановити факт родинних відносин між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованою за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПН НОМЕР_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, померлою 23 вересня 2016 року, визнавши їх донькою та матір'ю.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 352 грн. 40 коп., покласти на заявницю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованою за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_1.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення апеляційного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду

Повний текст рішення виготовлений 16.11.2018 року

Суддя Петрюк Т.М.

Зареєстроване 16.11.2018 року

Оприлюднене 16.11.2018 року

Дата набрання законної сили 18.12.2018 року.