Єдиний унікальний номер 725/6025/18
Номер провадження 2/725/987/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.11.2018 року м. Чернівці

Суддя Першотравневого районного суду м. Чернівці Федіна А.В., розглянувши заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за їх позовом до АТ КБ «ПриватБанк», ТзОВ «Естейт Селлінг» про визнання договору іпотеки недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2018 року позивачі звернулись до суду з вище вказаним позовом та просили визнати недійсним договір іпотеки №104 від 26.01.2016 року, укладений між відповідачами.

Одночасно з позовною заявою позивачі подали до суду заяву про забезпечення позову в якій просили накласти заборону на вчинення будь-яких дій з боку АТ КБ «ПриватБанк» відносно квартири АДРЕСА_1 направлені на продаж, передачу або інше відчуження третім особам даної квартири, а також виселення позивачів з цієї квартири.

Необхідність вжиття вказаних заходів забезпечення позову обґрунтовували тим, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право власності на вказану вище квартиру за АТ КБ «ПриватБанк» на підставі оскаржуваного ними договору іпотеки, у звязку з чим банк може розпоряджатись квартирою на власний розсуд, при цьому метою оскарження ними договору іпотеки №104 від 26.01.2016 року є скасування вказаного запису про проведено державну реєстрацію права власності та відновлення їх прав на вказаний обєкт нерухомості. Вважають, що не вжиття визначених ними заходів забезпечення позову може призвести до втрати актуальності даного спору та ускладнити відновлення їх порушених прав.

Так, у відповідності до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Згідно розяснень, які містяться в абз. 2 ч. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22.06.2006 року, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній.

Ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 13.11.2018 року відкрито провадження у вище вказаній справі.

Дослідивши матеріали справи, зміст заяви про забезпечення позову, вважаю, що така заява задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Пунктами четвертим та десятим ч. 1 ст. 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобовязання; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Як вбачається з розяснень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22.06.2006 року, забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

З наданих позивачем доказів на обґрунтування заявлених ним вимог, а також зі змісту позовної заяви, вбачається, що між сторонами існує спір щодо права власності на квартиру АДРЕСА_1, яка була передана позивачами в іпотеку банку в якості забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором, а в подальшому в рахунок погашення заборгованості реалізована банком шляхом продажу ТзОВ «Естейт Селлінг», яке в свою чергу передало таку квартиру банку в іпотеку на підставі оспрюваного договору іпотеки.

Крім того, за наслідками розгляду заяви встановлено, що рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 25.11.2013 року та рішенням Апеляційного суду Чернівецької області від 22.01.2014 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в розмірі 40157,88 доларів США в тому числі сума основного боргу 23726,92 долари США, сума нарахованих і несплачених відсотків 8976,77 доларів США, комісія за користування кредитом 857,94 доларів США, пеня 6596,25 доларів США звернено стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 шляхом її продажу ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу з будь-якою іншою особою за початковою ціною 176750 грн., з отримання витягу з Державного реєстру, дублікатів документів та вчинення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами дій, необхідних для продажу предмету іпотеки.

Також, вказаними судовими рішеннями виселено позивачів з квартири АДРЕСА_2 зі зняттям їх з реєстраційного обліку.

Вказані рішення набрали законної сили та є обовязкові до виконання, при цьому матеріали справи не містять доказів протилежного.

Згідно ч. 5 ст. 124, п. 9 ст. 129 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. До основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню по всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

У відповідності до розяснень, які містяться в п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22.06.2006 року, недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Отже, заявляючи вимоги про забезпечення позову шляхом накладення заборони банку відчужувати вказану квартиру, а також виселяти їх із зазначеного житлового приміщення, позивачі фактично ставлять вимогу про тимчасове зупинення виконання судового рішення на час дії заходу забезпечення позову, що є неприпустимим.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 7, 19, 26-30, 34, 83, 84, 128, 149-153, 258, 260, 272, 353 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволені заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за їх позовом до АТ КБ «ПриватБанк», ТзОВ «Естейт Селлінг» про визнання договору іпотеки недійсним - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня її вручення до Апеляційного суду Чернівецької області в порядку визначеному главою першою розділу пятого ЦПК України або через Першотравневий районний суд м.Чернівці в порядку визначеному главою першою розділу пятого та п. 15.5 розділу тринадцятого ЦПК України.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці А. В. Федіна