Житомирський апеляційний суд
Справа №286/2661/16-ц Головуючий у 1-й інст. Гришковець А. Л.
Категорія 30 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2018 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів: Миніч Т.І., Павицької Т.М.

з участю секретаря судового засідання Кучерявого О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 286/2661/16 за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Житомиргаз» про стягнення матеріальної та моральної шкоди

за апеляційними скаргами публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Житомиргаз» та ОСОБА_4 на рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 02.07.2018, ухваленого під головуванням судді А.Л. Гришковець в м. Овручі,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2016 року ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом, вимоги якого в подальшому уточнили, та просили стягнути з відповідачів на користь ОСОБА_1 3270 грн. 01 коп. матеріальної шкоди та 2000 грн. моральної шкоди, ОСОБА_2 - 3613 грн. 48 коп. матеріальної шкоди, ОСОБА_3 - 2551 грн. 96 коп. матеріальної шкоди (а.с. 4-5).

В обґрунтування позовних вимог зазначили, що 06.09.2016 близько 11 год. 00 хв. ОСОБА_4, який є власником трактора ЮМЗ-6 екскаватор марки ЕО 2121, стрілою екскаватора пошкодив металеву трубу газопроводу, по якій здійснювалося газопостачання до їх будинків, що розташовані по АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3. У зв'язку із відмовою ОСОБА_4 відшкодувати їх витрати на ремонт труби, а також, посилаючись на недотримання норм та стандартів при проектуванні та будівництві зазначеного газопроводу, яке було здійснено Овруцьким відділенням ПАТ «Житомиргаз», просили стягнути шкоду з відповідачів. Посилались на те, що вони понесли матеріальні витрати на відновлення газопостачання, які підлягають відшкодуванню з відповідачів. В обґрунтування моральної шкоди ОСОБА_1 зазначив, що внаслідок припинення газопостачання у нього змінився звичний спосіб життя, а тому він був змушений докладати додаткових зусиль для вирішення побутових питань. Оскільки до участі у справі було притягнуто як співвідповідача ПАТ по газопостачанню та газифікації «Житомиргаз», просили стягнути на їх користь завдану шкоду в порядку ст. 1190 ЦК України.

Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 02.07.2018 позов задоволено частково. Вирішено стягнути солідарно з ОСОБА_4 та публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Житомиргаз» на користь: ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 3150 грн. 01 коп. та моральну шкоду в сумі 924 грн. 00 коп., ОСОБА_2 матеріальну шкоду в сумі 1413 грн. 48 коп. та ОСОБА_3 матеріальну шкоду в сумі 2266 грн. 96 коп. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено за безпідставністю. Вирішено питання про відшкодування судових витрат.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Житомиргаз» та ОСОБА_4 подали апеляційні скарги. ПАТ «Житомиргаз» просило скасувати рішення суду в повному обсязі та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог. ОСОБА_4 просив скасувати рішення суду в частині задоволення позову до нього та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Зокрема Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Житомиргаз» у своїй апеляційній скарзі зазначило, що відшкодовувати шкоду повинен ОСОБА_4, оскільки пошкодження газової труби відбулося з його вини та він є власником транспортного засобу, що є джерелом підвищеної небезпеки. Відповідач зазначив, що висновок будівельно-технічної експертизи не можна брати до уваги, оскільки він є необ'єктивним, так як висвітлює тільки одну частину обставин та в ньому відсутній причинно-наслідковий зв'язок між висотою прокладеного газопроводу та подією, пов'язаною із завданням шкоди наземному газопроводу у зв'язку із зіткненням трактора. Вказав, що в розумінні ЦК України газова труба не є джерелом підвищеної небезпеки, а тому відсутні підстави для застосування положень ст. 1187 ЦК України. Окрім того позивачі не ставили вимог до ПАТ «Житомиргаз» як до відповідача. Також, суд першої інстанції всупереч нормам матеріального права дійшов помилкового висновку про стягнення завданої шкоди в солідарному порядку.

ОСОБА_4 у своїй апеляційній скарзі вказує, що докази його вини відсутні, жодних протиправних дій він не вчиняв, а тому відсутні підстави для застосування положень ст. 1187 ЦК України. Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які докази належності газопроводу позивачам, а тому існують сумніви щодо належності позивачів. Також судом не вирішено питання щодо понесених ним витрат на оплату експертизи.

Відзивів на апеляційні скарги не надходило.

В суді апеляційної інстанції представники ПАТ «Житомиргаз» свою апеляційну скаргу підтримали, надали пояснення аналогічні викладеному в ній, проти доводів апеляційної скарги ОСОБА_4 заперечили.

Інші учасники справи до суду апеляційної інстанції не з'явились, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, заяв чи клопотань до апеляційного суду не направляли.

Розглянувши справу в межах, визначених ст.367 ЦПК України, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають до часткового задоволення з огляду на таке.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи 06.09.2016 близько 11 год. 00 хв. ОСОБА_4, який є власником трактора ЮМЗ-6 екскаватор марки ЕО 2121, стрілою екскаватора пошкодив металеву трубу газопроводу, який був підключений до будинків позивачів.

Вказані обставини не заперечуються відповідачем ОСОБА_4 та підтверджуються його письмовим поясненням від 06.09.2016 (а.с.16, том 1), висновком, затвердженим начальником Овруцького ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області від 20.09.2016, про результати розгляду звернення ОСОБА_5, (а.с. 11), актом про порушення №5 від 06.09.2016 (а.с. 79 том 1).

В матеріалах справи містяться акти виконаних підрядних робіт від 06.10.2016, з яких вбачається, що Овруцьким УЕГГ ПАТ «Житомиргаз» здійснено відновлення газопостачання за замовленнями ОСОБА_1 до АДРЕСА_1 на суму 2070, 01 грн , ОСОБА_6 до буд. АДРЕСА_1 на суму 1413, 48 грн, ОСОБА_3 по АДРЕСА_4 на суму 1351, 96 грн. (а.с. 5-7).

Копії товарного чеку від 15.10.2016, акту встановлення лічильника газу після державної повірки від 18.10.2016, рахунку до сплати №8687 від 13.10.2016 підтверджують факти понесених затрат за газові лічильники: ОСОБА_1 на суму 1080 грн. та ОСОБА_3 на суму 915 грн. ( а.с.32-37том 1).

Матеріалами справи підтверджено, що позивачі звернулись з позовною заявою до суду з вимогами до ОСОБА_4 (а.с.4 том 1).

Проте, в ході розгляду справи за клопотанням позивачів до участі у справі було залучене ПАТ «Житомиргаз» - спочатку як третя особа, а потім -як співвідповідач (а.с.121том 1).

Як співвідповідач ПАТ «Житомиргаз» надавало заперечення на позовну заяву позивачів (а.с.147-148 том 1), чим фактично визнало пред'явлення до себе вимог.

А тому доводи ПАТ «Житомиргаз» в своїй апеляційній скарзі про те, що вимоги до нього не пред'являлись є безпідставними.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що газова труба є джерелом підвищеної небезпеки. При цьому суд керувався положеннями ч.ч.1,2 ст.1187 ЦК України, роз'ясненнями, які містяться постановах Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (п.4) та Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ №4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» (п.5) відповідно до яких джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену небезпеку завдання шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність, пов'язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

А тому, дослідивши обставини справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що за своїми технічними характеристиками облаштований наземний газопровід над автомобільною (грунтовою) дорогою між житловими будинками АДРЕСА_1, зважаючи на місце його розташування (дорога) можна визнати джерелом підвищеної небезпеки, враховуючи його хімічні, токсичні, вибухові характеристики та керуючись нормами Закону України «Про об'єкти підвищеної небезпеки».

Посилання в апеляційній скарзі ПАТ «Житомиргаз» на Узагальнення судової практики розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки у 2010-2011 роках, не можуть бути враховані, оскільки із вказаного аналізу по спірному питанню газопроводу як джерелу підвищеної небезпеки надано оцінку, виходячи із умов його використання. В даному випадку суд оцінив рівень безпеки пошкодженого об'єкта, виходячи із місця розташування газопроводу, а саме біля автомобільної дороги, де існує більша ймовірність створення аварійних ситуацій, зокрема з участю інших об'єктів, розцінених як джерело підвищеної небезпеки, внаслідок взаємодії яких можуть настати наслідки більш тяжчі, ніж у разі пошкодження газової труби, розміщеної в квартирі, яка контролюється власником житла.

Окрім того судом першої інстанції на підставі висновку експерта №620/12-2017 від 26.12.2017 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 26.12.2017 (а.с. 237-247 том 1) встановлено, що влаштований надземний газопровід над автомобільною (ґрунтовою) дорогою між житловими будинками АДРЕСА_1, не відповідає вимогам нормативних документів, а саме: - п 4.60 ДБН В.2.5-20-2001 «Інженерне обладнання будинків і споруд. Зовнішні мережі та споруди. Газопостачання»;

- п. 4.27* СНіП ІІ-89-80 СНиП П-89-80* «Генеральные планы промышленных предприятий», якими встановлено, що висоту від рівня землі до низу труб або поверхонь ізоляції, що прокладаються на високих опорах в місцях перетину з автодорогами (до верху покриття проїжджої частини) слід приймати -5 м.

Висота влаштованого надземного газопроводу над автомобільною (ґрунтовою) дорогою між житловими будинками АДРЕСА_1 на дату проведення натурного обстеження (17.11.2017) становила - 4,58 м - 4,65 м.

Експертом також встановлено, що згідно робочого проекту газопостачання житлового будинку №17 по вул. Механізації в м. Овручі №610-2005 ГП, розробленого ВАТ «Житомиргаз», висота газопроповоду від рівня землі повинна становити 4,20м., відповідно до протоколу огляду місця події від 06.09.2016, складеного слідчим СВ Овруцького ВП Коростенського ВП ГУ НП в Житомирській області вона становила 3,30м.

Доводи ПАТ «Житомиргаз» про неправильність чи недостовірність висновку експерта на суть спору не впливають. Окрім того, відповідач не був позбавлений можливості заявити клопотання про призначення по справі додаткової чи повторної експертизи, якщо вважав, що від її наслідків залежить вирішення спору.

У своїй апеляційній скарзі ПАТ по газифікації та газопостачанню «Житомиргаз» посилається також на те, що пошкоджений газопровід їм не належить. Проте в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження вказаних обставин.

Натомість, пунктом 2.1 розділу 2 Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15.05.2015 № 285 визначено, що спеціалізована організація - це організація, основний вид діяльності якої становлять роботи, пов'язані з проектуванням, будівництвом, експлуатацією систем газопостачання, димовідведення та вентиляції, і яка має необхідні дозвільні документи на виконання цих видів робіт.

Правила надання населенню послуг з газопостачання (п. 32) зобов'язують газопостачальне підприємство забезпечити безперервне постачання газу з відповідними якісними показниками в порядку, передбаченому договором, неухильно дотримуватися вимог Правил безпеки систем газопостачання.

Відповідно, ПАТ «Житомиргаз» у спірних правовідносинах виступає як спеціалізоване підприємство газового господарства та використовує на праві господарського відання розподільчі газопроводи, згідно з умовами укладеного з власником договору та положень законодавства.

Доводи в апеляційній скарзі ПАТ «Житомиргаз» про те, що суд при вирішенні спору застосував норми права, на які позивачі не посилались, не є порушенням процесуальних положень.

Так, Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїй постанові №5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснив, ухвалюючи рішення, суд має визначити, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. При цьому суд має навести у рішенні мотиви, з яких не застосував норми права, що на них посилалися особи, які беруть участь у справі. У зв'язку із цим посилання позивача у позовній заяві на норми права, які не підлягають застосуванню у даній справі, не є підставою для відмови в задоволенні пред'явленого позову, оскільки при вирішенні справи суд враховує підставу (обґрунтування) та зміст позовних вимог.

Звертаючись до суду з позовом, позивачі посилались на загальні норми, що регулюють підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду (статті 1166,1167 ЦК України).

Встановивши, що шкоду заподіяно джерелом підвищеної небезпеки, про що свідчить зміст позовних вимог, суд першої інстанції обгрунтовано застосував норми статей 1187,1188 ЦК України, як спеціальні, для стягнення з відповідачів заподіяної шкоди.

Стосовно апеляційної скарги ОСОБА_4 необхідно зауважити таке.

В суді першої інстанції ОСОБА_4 не заперечував, що він керував трактором ЮМЗ-6 (екскаватор) і стрілою пошкодив газопровід, який був підключений до будинків позивачів.

Проте, як в суді першої інстанції так і в апеляційній скарзі ОСОБА_4 посилався на те, що жодних нормативних документів не порушував, жодних протиправних дій (винних чи необережних) не вчиняв, а пошкодження газопроводу відбулося саме з вини його власника, який виготовив проектну документацію та побудував газопровід з грубим порушенням чинного законодавства.

Однак, згідно роз'яснень, які містяться в п.4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Щодо застосування судом до спірних правовідносин норм права, зокрема, ст. 1187 ЦК України, на які не посилались позивачі, на що також вказує ОСОБА_4 у своїй апеляційній скарзі, то такі доводи не можуть бути враховані з підстав, наведених раніше.

Доводи в апеляційній скарзі ОСОБА_4 про те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази належності газопроводу позивачам, а тому існують сумніви щодо належності позивачів є безпідставними, оскільки належність газопроводу іншій особі не виключає обов'язку відшкодування шкоди, заподіяної саме позивачам, пов'язаної з відновленням газопостачання та придбання нових лічильників.

Відповідно до ч.1 ст. 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Оскільки дії відповідачів щодо заподіяння шкоди не були сукупними, взаємопов»язаними, не містили єдності наміру, то підстав покладати на них солідарну відповідальність за заподіяння шкоди не було.

З огляду на наведене рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про покладення на відповідачів обов'язку щодо стягнення з них шкоди в рівних частках з кожного.

Стягуючи шкоду на користь усіх позивачів, суд першої інстанції виходив із того, що заподіяна їм шкода підтверджена належними доказами. Проте із такими висновками погодитися не можна в повному обсязі.

Із актів приймання виконаних підрядних робіт від 06.10.2016, вбачається, що Овруцьким УЕГГ ПАТ «Житомиргаз» здійснено відновлення газопостачання за замовленнями ОСОБА_1 до АДРЕСА_1, який сплатив 2070, 01 грн , ОСОБА_6 до буд. АДРЕСА_1, яка сплатила 1413, 48 грн, ОСОБА_3 по АДРЕСА_4, який сплатив 1351, 96 грн. (а.с. 5-7).

Виходячи із наведеного, ремонтні роботи були проведені ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на суму 2070,01 та 1351, 96 грн відповідно. Натомість, позивачка ОСОБА_2 в силу вимог ст. 77, 78 ЦПК України належними та допустимими доказами свої витрати не підтвердила, оскільки сума, стягнута судом першої інстанції на її користь у розмірі 1413,48 грн, визначена актом приймання виконаних підрядних робіт від 06.10.2016 здійснена на ім'я ОСОБА_6.

Отже, підстав для задоволення вимог ОСОБА_2 у суду першої інстанції не було, а тому рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові в цій частині.

Щодо розміру визначеної судом першої інстанції моральної шкоди, стягнутої на користь ОСОБА_1, колегія суддів вважає, що він відповідає положенням ст. 23 ЦК України та визначений з урахуванням роз'яснень Постанови пленуму ВСУ №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)».

Проте, визначений судом першої інстанції розмір моральної шкоди підлягає дольовому стягненню в рівних частках з кожного відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки колегія суддів прийшла до висновку про стягнення матеріальної шкоди з відповідачів порівну, тому і розподіл витрат підлягає стягненню з обох відповідачів.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 сплатив за проведення експертизи 3466, 40 грн. (а.с. 236), а тому із ПАТ по газопостачанню та газифікації «Житомир» газ підлягають стягненню на користь ОСОБА_4 судові витрати у розмірі 1733, 20 грн.

У зв'язку з відмовою вимог ОСОБА_2 підлягають перерахуванню стягнуті судові витрати.

А тому з кожного відповідача підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 по 215, 82 грн. понесених судових витрат, на користь ОСОБА_3 по 81, 61 грн. понесених судових витрат.

В решті рішення суду першої інстанції залишається без змін.

Керуючись ст.ст.259,268,367,368,374, 376,381-384, 390, 391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Житомиргаз» та ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 02.07.2018 в частині задоволених вимог скасувати та ухвалити нове судове рішення в цій частині.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 1575, 01грн. та моральну шкоду в сумі 462 грн. 00 коп.

Стягнути із публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Житомиргаз» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 1575, 01грн. та моральну шкоду в сумі 462 грн. 00 коп.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду в сумі 1133,48грн.

Стягнути із публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Житомиргаз» на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду в сумі 1133, 48 грн.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Стягнути із ОСОБА_4 та публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Житомиргаз» на користь ОСОБА_1 по 215, 82 грн. з кожного понесених судових витрат.

Стягнути із ОСОБА_4 та публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Житомиргаз» на користь ОСОБА_3 по 81, 61 грн. з кожного понесених судових витрат.

Стянути з та публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Житомиргаз» на користь ОСОБА_4 1733,20грн. понесених судових витрат за проведення експертизи.

В решті судове рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 19.11.2018.

Головуючий Судді