АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2018 року м. Чернівці

справа № 718/2762/17

Апеляційний суд Чернівецької області у складі суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Половінкіної Н. Ю.

суддів Міцнея В.Ф.,Одинака О.О.

секретаря Конецької Д.Г.

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, державний нотаріус Теофіпольської державної нотаріальної контори Хмельницької області

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Кіцманського районного суду Чернівецької області від 20 грудня 2017 року, головуючий у першій інстанції Олексюк Т.І.,

встановила:

ОСОБА_1 у грудні 2017 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, державного нотаріуса Теофіпольської державної нотаріальної контори Хмельницької області про визнання заповіту недійсним.

Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 20 грудня 2017 року справу надіслано за підсудністю до Теофіпольського районного суду Хмельницької області.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить ухвалу Кіцманського районного суду Чернівецької області від 20 грудня 2017 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції,

Справа №718/2762/17 Провадження №22-ц/794/214/18 Категорія 39

Головуючий у 1-й інстанції Олексюк Т.І.

Доповідач Половінкіна Н.Ю.

пославшись на порушення норм процесуального права.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд першої інстанції керувався положеннями ч.9 ст.187 ЦПК України та вважав, що справа не підсудна Кіцманському районному суду Чернівецької області.

На обґрунтування висновку про передачу справи на розгляд іншому суду суд першої інстанції послався на правила ч.1 ст.27 ЦПК України та зазначив про реєстрацію у встановленому законом порядку місця проживання ОСОБА_2 у будинку АДРЕСА_2

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення наведеним нормам не відповідає.

На підставі ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Як убачається з матеріалів справи, предметом позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, державного нотаріуса Теофіпольської державної нотаріальної контори Хмельницької області є визнання заповіту недійсним.

Згідно із абз.2 п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України у абз.2 п.18 постанови від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» заповіт є правочином, тому на нього поширюються загальні положення про правочини, якщо у книзі щостій ЦК немає відповідного правила. За змістом позовної заяви ОСОБА_4 до складу спадщини входить право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Згідно ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Відповідно до абзацу 4 пункту 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про визнання права на таке майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов'язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним (незалежно від заявлення вимоги про застосування наслідків недійсності правочину) тощо.

За змістом п.42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Отже, у даному випадку поширюються правила виключної підсудності.

Ураховуючи наведене суд першої інстанції дійшов висновку про те, що справа не підсудна Кіцманському районному суду Чернівецької області на порушення норм процесуального права.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З огляду на наведене ухвала Кіцманського районного суду Чернівецької області від 20 грудня 2017 року підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись п.6 ч.1 ст.374, п.4 ч.1ст.379 ЦПК України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Кіцманського районного суду Чернівецької області від 20 грудня 2017 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий - підпис (Половінкіна Н.Ю.)

Судді - підписи (Міцней В.Ф., Одинак О.О.)

З оригіналом згідно: