Справа № 740/589/18
Провадження № 2/740/742/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2018 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області

в складі: головуючої-судді ОСОБА_1,

при секретарі Філоненко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ніжині справу за позовом ОСОБА_2 до Великокошелівської сільської ради Ніжинського району про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом, який в подальшому було уточнено, вказавши, що будинок № 23 по вул. Гагаріна в с. Велика Кошелівка Ніжинського району Чернігівської області мав статус колгоспного двору і станом на 15 квітня 1991 року в ньому проживали та були зареєстровані ОСОБА_3 голова двору, ОСОБА_2 дружина та ОСОБА_4 - син. Вони володіли даним будинком в рівних частках, по 1/3 кожен. 04 жовтня 2002 року ОСОБА_3 помер, після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, до якого входить і 1/3 частина будинку. Спадщину після смерті чоловіка прийняла ОСОБА_2 позивач по справі. У 2012 році ОСОБА_2 та ОСОБА_4 отримали свідоцтво про право власності на належні їм частки будинку. Звернувшись до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом, вона отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки нею не було подано правовстановлюючого документу на належну частку спадкового будинку. В позові просить визнати за нею право власності на 1/3 частини житлового будинку № 23 по вул. Гагаріна в с. Велика Кошелівка Ніжинського району Чернігівської області в порядку спадкування після смерті чоловіка ОСОБА_3

Позивач в судове засідання не зявилася, в заяві про уточнення позовних вимог просила розглянути справу у її відсутність.

Відповідач - представник Великокошелівської сільської ради Ніжинського району в судове засідання не зявився надіславши заяву про визнання позовних вимог і розгляд справи в його відсутність.

Відповідно до ухвали від 13 лютого 2018 року справа призначена в підготовче судове засідання, враховуючи те, що представник відповідача не заперечував проти задоволення позовних вимог, суд приходить до висновку, що доречно застосувати ч. 3 ст. 200 ЦПК України в якій зазначено, що у випадку за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків.

Довідкою Великокошелівської сільської ради від 30.10.2017 року № 03-09/516 підтверджується, що станом на 15.04.1991 року домоволодіння, розташоване по вул. Гагаріна, 23 в с. Велика Кошелівка Ніжинського району мало статус колгоспного двору. В будинку мешкали: ОСОБА_3 голова двору, ОСОБА_2 дружина та ОСОБА_4 - син. (а.с. 10).

Відповідно до ст.ст.120, 123 ЦК Української РСР в редакції 1963 року, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.

Як суспільна група, колгоспний двір існував до 15 квітня 1991 року, тобто, до прийняття постанови Верховної Ради Української РСР № 885 - ХІІ, якою було введено в дію Закон України «Про власність».

Згідно розяснень п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року № 20, до правовідносин, які виникли до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність», застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулюють власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 як члени колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року не втратили права на спірний будинок, який належав їм в рівних частках по 1/3 частині кожному.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою.

Відмова в оформленні права власності на спірний будинок у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, необхідність складання яких на той час не була регламентована законодавством, свідчить про наявність правових підстав для визнання цього права в порядку цивільного судочинства, що є підставою для задоволення позову в частині визнання права власності на будинок.

Згідно свідоцтва про смерть (а.с.8) ОСОБА_3 помер 04 жовтня 2002 року.

Відповідно до свідоцтва про одруження ОСОБА_2 дружина ОСОБА_2Ю.(а.с.9).

Як вбачається з копії спадкової справи, наданої на запит суду, спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняла його дружина, якій було видано свідоцтва про право на спадщину на грошові вклади та права на земельну частку(пай).

Відповідно до свідоцтва про право власності, витягу про державну реєстрацію прав, довідки КП «Ніжинське МБТІ» та технічного паспорта, житловий будинок № 23 по вул. Гагаріна в с. Велика Кошелівка зареєстрований за ОСОБА_2 та ОСОБА_4 по 1/3 частці за кожним(а.с.13-18).

Таким чином, належна за життя частка ОСОБА_3 є не зареєстрованою.

Постановою державного нотаріуса Другої Чернігівської нотаріальної контори від 22 січня 2018 року ОСОБА_2 відмовлено в оформленні спадкових прав зважаючи на те, що не надано правовстановлюючого документу на належну спадкодавцю частку житлового будинку(а.с.19).

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Керуючись ст.1223 ЦК України, ст.ст.263 - 265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на 1/3 частини житлового будинку № 23 з господарськими будівлями і спорудами, що розташований по вул. Гагаріна в с. Велика Кошелівка Ніжинського району Чернігівської області, в порядку спадкування після померлого 04 жовтня 2002 року ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду шляхом подачі в 30-ти денний строк апеляційної скарги.

Суддя Ніжинського

міськрайонного суду ОСОБА_1Г