пр. № 6/759/37/18
ун. № 2-699/11
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2018 року Святошинський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Миколаєць І.Ю.

за участю секретаря судових засідань Шелудько В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 яка здійснює представництво інтересів ОСОБА_2 звернулась із заявою про визнання виконавчого листа, виданого Святошинського районним судом м. Києва 25.07.2012 року по цивільній справі № 2/2608/209/12 про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» таким, що не підлягає виконанню та скасувати постанову державного виконавця Святошинського ВДВС м. Київ ГТУЮ в м. Києві про відкриття виконавчого провадження № 54594832 від 31.08.2017року.

В обгрунтування заяви посилається на видачу 25.07.2012 року Святошинським районним судом м. Києва виконавчого листа № 2/2608/209/12 про стягнення заборгованості з ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» за кредитними договорами. Вказує що, строк пред'явлення виконавчого листа до виконання становить 1 рік. Виконавчий лист повернуто стягувачу без виконання 20.04.2015 року про що, міститься відмітка на виконавчому листі. Обгрунтовуючи заяву посилається на наступні обставини. 31.08.2017 року державним виконавцем Святошинського РВДВС м. Києва було ухвалено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі заяви стягувача та виконавчого листа № 2/2608/209/12. Представник заявник вважає дану постанову неправомірною та такою, що підлягає скасуванню. Оскільки виконавчий лист № 2/2608/209/12 було повернуто стягувачу 20.04.2015 року, наступний строк пред»явлення зазначеного виконавчого листа був продовжений до 20.04.2016 року. Тобто, стягувачем пропущено термін пред»явлення виконавчого листа до виконання. Крім того, стягувачем не поновлено строки на повторне пред'явлення виконавчого листа до виконання, а тому відкриття виконавчого31.08.2017 року відбулося з порушенням законодавчо встановлених строків. 05.10.2016 року набув чинності ЗУ «Про виконавче провадження» (№ 1404-VІІІ). За положеннями ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред»явлені до примусового виконання протягом трьох років. Пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом пред»являються до виконання у строки, встановлені цим Законом. Разом з тим, згідно ст. 4 ЦК України основу цивільного законодавства України становить Конституція України. Заявник вважає, що положення ЗУ від 02.06.2016 року «про виконавче провадження» в частині строків пред»явлення виконавчих документів до виконання, зазначених у ч. 1 ст. 12 цього Закону, в аспекті положень пункту 5 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» цього закону розповсюджуються виключно на виконавчі документи видані з дня прийняття цього Закону та до набрання ним чинності, оскільки застосування поняття «Набрання чинності законом» у спірних правовідносин не може зводитись лише до визначення певної календарної дати, а повинно невід'ємно пов»язуватись із моментом прийняття відповідного закону при неухильному дотримуванні принципу незворотності дії законів у часі. А тому п.5 Прикінцеві та перехідні положення ЗУ «Про виконавче провадження» не може застосовуватись до спірних правовідносин, оскільки такі припинились до набрання чинності до набрання даним законом.

Сторони у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, клопотання про розгляд справи за своєю відсутністю не подавали, що не перешкоджає розгляду заяви судом.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції.

При цьому, за умовами п.9 Перехідних Положень ЦПК України визначено, що справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 14.05.2012 року задоволено позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» та стягнуто з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № SAМDN5414 від 14.12.2007 року у розмірі 88068,49 грн. та заборгованість за кредитним договором № SAМDN0006 від 13.06.2006 року у розмірі 32556,38 грн./а.с. 67-69/.

25.07.2012 року на підставі вищевказаного рішення суду видано виконавчий лист № 2/2608/209/12/а.с.88-89/.

20.04.2015 року виконавчий лист 2/2608/209/12 повернуто стягувачу на підставі п.2ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» (що діяв на той час)/а.с.89/.

Постановою старшого державного виконавця Щербак В.В. 31.08.2017 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2/2608/209/12 виданого 25.07.2012 року /а.с.86/.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 27.09.2017 року визнано виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною 23 травня 2016 року, зареєстрований в реєстрі за №4245, яким запропоновано задовольнити вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» за договором про відкриття картрахунку № SAMDN0006 від 13 червня 2006 року у розмірі: 10 209, 27 доларів США, з яких 3 000,00 доларів СІНА залишок заборгованості за кредитом, 7 209,27 доларів США залишок заборгованості завідсотками, 1 700 грн.. витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису, а всього у гривневому еквіваленті: 261 867 грн. 70 коп., таким, що не підлягає виконанню/а.с.117-119/.

Відповідно до ч. 1 ст. 432 ЦПК України, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Згідно ч. 2 ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Частиною п»ятою передбачено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв'язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Відповідно до п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про виконавче провадження» (№ 1404-19) виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред»являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Норму перехідних положень на яку посилається заявник не визнано неконституційною, а тому суд виходить з даної норми ЗУ «Про виконавче провадження».

Також, відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

З огляду на зазначене ухвала суду про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, є перепоною в завершенні судового провадження, оскільки така ухвала унеможливлює виконання судового рішення про задоволення вимог кредитора, тому перешкоджає подальшому розгляду та провадженню у справі.

Щодо скасування постанови державного виконавця Святошинського ВДВС м. Київ ГТУЮ в м. Києві про відкриття виконавчого провадження№ 545948832 від 31.08.2017 року дане питання стосується дій державного виконавця в ході вчинення виконавчих дій, а тому повинно розглядатися відповідно до вимог розділу VІІ ЦПК України.

Керуючись ст.ст.12, 13,81,89, 432 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя І.Ю.Миколаєць