Справа №766/7441/17
Пров. №2/766/1803/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.2018

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючий суддя Гаврилов Д.В.,

секретар Рєпа А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку "Укрсоцбанк" в особі Херсонської філії АКБ СР "Укрсоцбанк" про визнання недійсним частини договору кредиту,

в с т а н о в и в:

Представник позивача звернувся до суду з позовом до Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку "Укрсоцбанк" в особі Херсонської філії АКБ СР "Укрсоцбанк", в якому просив визнати недійсним п. 6.2. договору кредиту №051/8/104 від 14.11.2008 року.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 14.11.2008 року між ОСОБА_1 та АКБ СР "Укрсоцбанк" було укладено договір кредиту №051/8/104, згідно якого, позивачу було надано кредит в сумі 201056,25 грн. зі сплатою 22% річних. В умовах підрозділу 6.2. договору визначено третейське застереження, де вказується таке: "У випадку неможливості вирішення спорів шляхом переговорів, сторони, керуючись ст.5 ЗУ "Про третейські суди", домовляються про те, що спір розглядається одноособово третейським суддею Ярошовцем Василем Миколайовичем Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків, що знаходиться за адресою 02002, м. Київ, вул. М. Раскової,15. У випадку неможливості розгляду спору вказаним третейським суддею спір розглядається третейським суддею Мороз Оленою Анатоліївною або ОСОБА_2 у порядку черговості, вказаному у даному пункті. У разі якщо спір не може бути розглянутий визначеними у даному пункті суддями, суддя призначається Головою Постійного діючого Третейського суду при Асоціації українських банків у відповідності до чинного регламенту постійного діючого Третейського суду при Асоціації українських банків." Представник позивача зазначає, що зазначене третейське застереження суперечить актам цивільного законодавства та Конституції України , а також порушує права ОСОБА_1 на судовий захист та ставить її у нерівні умови порівняно з банком. Позивач не має права на вибір звернення до суду, зобов'язана сплачувати судовий збір, незважаючи на те, що згідно ЗУ "Про захист прав споживачів" вона як споживач звільняється від сплати судового збору. У судове засідання позивач не з'явилась, подала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, надав письмові заперечення та заяву про застосування строків позовної давності. В останнє судове засідання також не зявився, подав заяв про розгляд справи за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з урахуванням наступного.

Судом встановлено, що 14.11.2008 року між ВАТ АКБ СР "Укрсоцбанк" та ОСОБА_1 укладено договір кредиту №051/8/104 (далі договір), за умовами якого відповідач надав позивачу грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового використання в сумі 201056,25 грн., зі сплатою 22 процентів річних, з кінцевим терміном погашення 13.11.2012 року.

Пунктом 6.2 договору передбачено, що у випадку неможливості вирішення спору шляхом переговорів, сторони, керуючись ст.5 ЗУ "Про третейські суди", домовляються про те, що спір розглядається одноособово третейським суддею Ярошовцем Василем Миколайовичем Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків, що знаходиться за адресою 02002, м. Київ, вул. М. Раскової,15. У випадку неможливості розгляду спору вказаним третейським суддею спір розглядається третейським суддею Мороз Оленою Анатоліївною або ОСОБА_2 у порядку черговості, вказаному у даному пункті. У разі якщо спір не може бути розглянутий визначеними у даному пункті суддями, суддя призначається Головою Постійного діючого Третейського суду при Асоціації українських банків у відповідності до чинного регламенту постійного діючого Третейського суду при Асоціації українських банків.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

Частиною першою ст. 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно з роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", відповідно до частини 1 ст. 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину.

На час укладання договору (14.11.2008 року) ЗУ "Про третейські суди" не містив заборону на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

ЗУ "Про внесення змін до ст. 6 ЗУ "Про третейські суди" щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам" частину першу статті 6 ЗУ "Про третейські суди" доповнено пунктом 14, згідно якого третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

ОСОБА_3 набрав чинності лише 12.03.2011 року, а тому підстави для визнання недійсними окремих положень договору кредиту та договору іпотеки, які містять третейське застереження відсутні, тому посилання позивача на ЗУ "Про внесення змін до ст. 6 ЗУ "Про третейські суди" щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам", який набрав чинності 12.03.2011 року є безпідставним.

Разом з тим в силу п. 14 ст. 6 ЗУ "Про третейські суди" та розділу II Прикінцевих та перехідних положень ЗУ "Про внесення змін до статті 6 ЗУ "Про третейські суди" щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам", яким передбачено, що після набрання чинності цим законом третейські суди припиняють розгляд справ у справах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитні спілки), розгляд яких було розпочато до дня набрання чинності цим Законом, про що виноситься вмотивована ухвала, спори між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають, зокрема і під час виконання цього договору, відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 16 Закону "Про третейські суди", незважаючи на наявність третейського застереження в договорі" не може бути предметом третейського розгляду.

Відповідно до статті 21 ЦПК України сторони мають право передати спір на розгляд третейського суду, крім випадків, встановлених законом. Будь-які неточності в тексті угоди про передачу спору на вирішення до третейського суду та (або) сумніви щодо її недійсності, чинності та виконуваності повинні тлумачитися судом на користь її дійсності, чинності та винуватості. Рішення третейського суду може бути оскаржено в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Частиною 1 ст.5 ЗУ "Про третейські суди" (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

За змістом частин 1, 4 ст. 12 ЗУ "Про третейські суди", третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті, або у вигляді окремої письмової угоди. Третейська угода укладається у письмовій формі. Третейська угода вважається укладеною, якщо вона підписана сторонами чи укладена шляхом обміну листами, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням засобів електронного чи іншого зв'язку, що забезпечує фіксацію такої угоди, або шляхом направлення відзиву на позов, в якому одна із сторін підтверджує наявність угоди, а інша сторона проти цього не заперечує.

Рішенням Конституційного Суду України від 10.01.2008 року в справі за конституційним поданням 51 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень абзацу сьомого, одинадцятого ст. ст. 2, 3, п. 9 ст. 4 та розділу VIII "Третейське самоврядування" ЗУ "Про третейські суди" (справа про завдання третейського суду) визнано, що відповідно до чинного законодавства підвідомчий суду загальної юрисдикції спір у сфері цивільних і господарських правовідносин може бути передано його сторонами на вирішення третейського суду, крім випадків, встановлених законом (ст.17 ЦПК України. ст.І2 ГПК України, ст.6 ЗУ "Про третейські суди"), оскільки гарантуючи право на судовий захист з боку держави. Конституція України водночас визнає право кожного будь-якими не забороненими законом способами захистити свої права і свободи від порушень і протиправних посягань (ч. 5 ст. 55 Конституції України). Це конституційне право не може бути скасоване або обмежене (ч. 2 ст. 22 , ст. 64 Конституції України ).

Крім того, згідно з роз'ясненнями, викладеними з абз.5 ч.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" договір сторін про передачу спору на розгляд третейського суду не є відмовою від права на звернення до суду за захистом.

Таким чином, третейська угода (застереження) про передання спору на розгляд третейського суду не є відмовою від права на звернення до суду, а є одним із способів реалізації права на захист своїх прав.

Отже, третейське застереження, яке міститься у п. 6.2 кредитного договору узгоджується з вимогами законодавства, чинного на час укладення вказаного договору.

Позивачем не доведено наявність несправедливих умов третейського застереження, яке встановлює істотний дисбаланс прав на користь відповідача, оскільки дана третейська угода про передання спору на розгляд третейського суду, в розумінні ч. 2 ст. 18 ЗУ "Про захист прав споживачів", не суперечить принципу добросовісності, є одним із способів реалізації права відповідача на захист своїх прав.

На підставі викладеного, доводи позивача щодо обмеження його прав на судовий захист своїх інтересів, в результаті передбаченого в кредитному договорі третейського застереження, є безпідставним, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. 5,6,12 ЗУ "Третейські суди", ст. ст. 215, 203 ЦК України, ст.ст. 21,258, 259, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

В задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяОСОБА_4