Справа №463/1821/17
Провадження №2/463/357/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2018 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді - Лакомської Ж.І.

з участю секретаря - Скочко А.В.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» до ОСОБА_2 управління внутрішніх справ у Львівській області, третя особа: ОСОБА_3 про звільнення майна з-під арешту, -

в с т а н о в и в:

Позивач ПАТ «ВіЕс Банк» звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 управління внутрішніх справ у Львівській області, третя особа ОСОБА_3 про звільнення 1/2 частки квартира №7а в будинку №32 по вул. Шота Руставелі в м. Львові, що перебуває в іпотеці ПАТ «ВіЕс Банк» та належить ОСОБА_3 з-під арешту, що був накладений ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 18.09.2015 року по справі №461/2623/15-к.

Ухвалою судді Личаківського районного суду м.Львова Головатого Р.Я. від 13.04.2017 відкрито провадження у справі.

У зв'язку з припиненням повноважень (закінчення пятирічного строку призначення) судді Головатого Р.Я. справу передано на розгляд судді Лакомській Ж.І., ухвалою якої від 18.09.2017 справу прийнято до свого провадження.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав. Пояснив, що 18.07.2008 між ПАТ «ВіЕс Банк» (правонаступник ВАТ «Електрон Банк») та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № КF50930, згідно з яким ОСОБА_3 було надано кредит в розмірі 120000 доларів США з кінцевим строком погашення не пізніше 18.07.2023 під 13,50% річних.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між позивачем та ОСОБА_3, ОСОБА_4 укладено іпотечний договір від 18.07.2008, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу, ОСОБА_5 та зареєстрований в реєстрі за №5238, згідно з яким ОСОБА_3, ОСОБА_4 надали в заставу позивачу нерухоме майно, а саме: квартиру №7а, загальною площею 88,8 м.кв., житловою площею 59,0 м.кв., що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Руставелі Ш., буд. 32, що належить ОСОБА_3, ОСОБА_4 на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 19 червня 2008 року.

ОСОБА_3 не виконує належним чином взяті на себе зобов'язання, зокрема не погашає кредит та відсотки за користування кредитом. Внаслідок чого, ПАТ «ВіЕс Банк» звернувся до Личаківського районного суду м Львова з позовною заявою про стягнення боргу за кредитним договором, за якою 31.03.2017 відкрито провадження у справі.

Оскільки іпотечний договір між ПАТ «ВіЕс Банк» та ОСОБА_3, ОСОБА_4 укладено 18.07.2008, тобто до накладення арешту, вважає, що накладення арешту на вищенаведене майно порушує права позивача як іпотекодержателя на пріоритетне задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки, оскільки робить неможливим реалізацію предмета іпотеки та задоволення вимог Банку за Кредитним договором, тому просить позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_6 в судове засідання не з'явилася. Разом з тим, подала клопотання про закриття провадження у справі, яке просила розглянути без участі представника ГУМВС України у Львівській області. Вважає, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки арешт на нерухому майно накладено на досудовому розслідуванні кримінального провадження, яке на даний час перебуває на стадії судового розгляду в Миколаївському районному суді Львівської області. Посилаючись на Постанову пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 3 червня 2016 року N 5, зазначає, що за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов'язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

Вважає, що у разі, якщо потреби в підтвердженні права власності на майно немає, то питання щодо звільнення такого з-під арешту повинно вирішуватися в порядку кримінального судочинства.

Третя особа ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_7 в судове засідання не з'явилися, причин неявки суду не повідомили, про дату, час і місце судового засідання належним чином повідомлені.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України у порядку цивільного судочинства розглядаються справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

З матеріалів справи вбачається, що позивач, не заявляючи вимоги про захист свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності як власник чи інший володілець 1/2 частки квартири №7а в будинку №32 по вул. Шота Руставелі в м. Львові, звернувся до суду із вимогою про звільнення вказаного майна з-під арешту, який накладено слідчим суддею Галицького районного суду м.Львова в порядку досудового розслідування кримінального провадження №0000026.

Судом встановлено, що за результатами досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні до Миколаївського районного суду Львівської області скеровано обвинувальний. Кримінальне провадження призначено до судового розгляду на 28.02.2018 11:30.

Як вбачається з роз'яснень пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, наданих у п.1 Постанови «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 3 червня 2016 року N 5 за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов'язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

Згідно з ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вищенаведене, оскільки заявлені позивачем вимоги не повязані із захистом порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності як власника чи іншого володільця 1/2 частки квартира №7а в будинку №32 по вул. Шота Руставелі в м. Львові, а арешт на вказане майно накладено в межах кримінального провадження, суд приходить до висновку, що вимоги ПАТ «ВіЕс Банк» про звільнення 1/2 частки квартири №7а в буднику №32 по вул. Шота Руставелі в м. Львові, що перебуває в іпотеці ПАТ «ВіЕс Банк» та належить ОСОБА_3 з-під арешту, що був накладений ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 18.09.2015 року по справі №461/2623/15-к не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, тому провадження у справі слід закрити та повідомити заявникові, що розгляд таких справ віднесено до юрисдикції суду, який здійснює розгляд кримінального провадження.

При цьому, оскільки провадження у справі закрито у зв'язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, на підставі ч.2 ст.255 ЦПК України, п.5 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» позивачу слід повернути суму судового збору у розмірі 1600 грн., сплачену на рахунок №0006, (код отримувача 38007620, код банку отримувача 825014), згідно з платіжним дорученням №68397 від 05.04.2017.

Керуючись ст.ст.19, 133, 255, 256, 259, 260, 261 ЦПК України,

ухвалив:

Закрити провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» до ОСОБА_2 управління внутрішніх справ у Львівській області, третя особа: ОСОБА_3 про звільнення 1/2 частки квартири №7а в будинку №32 по вул. Шота Руставелі в м. Львові, що перебуває в іпотеці ПАТ «ВіЕс Банк» та належить ОСОБА_3 з-під арешту, що був накладений ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 18.09.2015 року по справі №461/2623/15-к.

Повідомити Публічному акціонерному товариству «ВіЕс Банк», що заявлені ним вимоги підлягають розгляду в порядку кримінального судочинства Миколаївським районним судом Львівської області, в провадженні якого перебуває кримінальне провадження №0000026.

Повернути Публічному акціонерному товариству «ВіЕс Банк» з державного бюджету 1600 грн. (одну тисячу шістсот гривень) судового збору.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга протягом 15 днів з дня її проголошення до Апеляційного суду Львівської області безпосередньо або через Личаківський районний суд м.Львова. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Лакомська Ж. І.