Ухвала

12 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 333/7269/15-ц

провадження № 61-2090 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Ступак О. В. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_4

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21 липня 2016 року у складі головуючого судді Кулик В. Б. та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 24 листопада 2016 року постановлену у складі суддів: Воробйової І. А., Бєлки В. Ю., Онищенко Е. А.,

ВСТАНОВИВ :

У вересні 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» ( далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що відповідно до укладеного договору від 28 квітня 2005 року № ZPS0RK10020188 відповідач отримав кредит у розмірі 21 268 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У зв'язку з порушеннями відповідачем зобов'язань за кредитним договором, станом на 18 вересня 2015 року, утворилась заборгованість у розмірі 225 400 грн 89 коп., яка складається з: 39 316 грн 04 коп. - проценти за користування кредитом, 4 647 грн 03 коп. - комісія за користування кредитом, 181 437 грн 82 коп. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська

від 25 березня 2013 року було стягнуто заборгованість у розмірі 160 577 грн 32 коп. Різниця по заборгованості становить 64 823 грн 57 коп., яку позивач просив стягнути з відповідача.

Відповідач ОСОБА_4 з позовом не погодився та на заперечення зазначив, що метою отримання у банку кредиту було придбання телевізору з кінцевим строком повернення кредиту - 27 квітня 2007 року. Комунарським районним судом

м. Запоріжжя 26 березня 2009 року було видано судовий наказ, яким з нього стягнуто заборгованість за вищезазначеним кредитним договором. Судовий наказ був повністю виконаний 30 грудня 2009 року, що підтверджується квитанціями, таким чином нарахування відсотків та комісії за користування кредитом повинно було припинитися 30 грудня 2009 року, у зв'язку з повним погашенням кредиту.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21 липня 2016 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» залишено без задоволення.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що позивачем не доведено з яких саме складових частин складається сума заборгованості у розмірі 64 823 грн

57 коп., та за який період здійснено нарахування цієї суми, як наслідок суд позбавлений можливості здійснити перевірку дотримання позивачем строків позовної давності за заявленою сумою, про застосування яких заявлено відповідачем.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 24 листопада 2016 року апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» відхилено. Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21 липня 2016 року залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» не підлягають задоволенню у зв'язку зі спливом строку позовної давності.

У грудні 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 24 листопада 2016 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права та неправильним застосування норм матеріального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд не встановив факту припинення договірних зобов'язань сторін у справі за кредитним договором від 28 квітня

2005 року № ZPS0RK10020188, не встановив належного його виконання, сплати процентів і комісії за користування ним. Крім того, зазначає, що апеляційний суд залишив без змін рішення суду першої інстанції, при цьому змінив підставу для відмови у задоволенні позову, зазначивши «у зв'язку зі спливом позовної давності», чим порушив норми процесуального права.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 грудня 2016 року відкрито касаційне провадження в указаній справі.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон від 3 жовтня

2017 року), за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до пункту 4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У січні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ передано Верховному Суду вказану цивільну справу.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною п'ятою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Керуючись статтею 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ :

Справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Комунарського районного суду

м. Запоріжжя від 21 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 24 листопада 2016 року призначити до судового розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Ступак

С.О. Погрібний

Г.І. Усик