Номер провадження 2/754/115/18
РІШЕННЯ

Іменем України

12 листопада 2018 року Деснянський районний суд м. Києва в складі

головуючого-судді: Панченко О.М.

за участі секретаря судового засідання - Табачука Д.О.

представника Позивача - ОСОБА_1

представника Відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства СК «Галицька», ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування, відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В:

27.10.2016 року ОСОБА_4 (надалі - Позивач) звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства СК «Галицька» (надалі - Відповідач 1) та ОСОБА_2 (надалі - Відповідач 2) про стягнення страхового відшкодування, відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позовні вимоги Позивача обґрунтовані тим, що 14.04.2016 року по вулиці Жукова, буд. 23 у місті Києві сталась дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю автомобіля ЗАЗ 11028, державний номерний знак (надалі - д.н.з.) НОМЕР_2, під керуванням Відповідача 2 та автомобіля ВАЗ 21070, д.н.з. НОМЕР_3, що належить Позивачу. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 11.05.2016 року по справі № 754/5599/16-п Відповідача 2 було визнано винним у вчиненні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність Відповідача 2 була застрахована Відповідачем 1. Виконуючи приписи ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон), Позивач звернувся до Відповідача 1 із заявою про настання страхового випадку. В подальшому, Позивач звернувся до Відповідача 1 з заявою про здійснення страхового відшкодування. При цьому, Позивач надав Відповідачу 1 всі, передбачені Законом, документи, зокрема й щодо розміру матеріальних збитків, визначених на замовлення Позивача СОД ФОП ОСОБА_5 11.08.2016 року Відповідач 1 здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 9555,77 грн. Позивач вважає, що вказана сума страхового відшкодування є замалою та не відповідає дійсності, а тому звернувся до суду з позовом до Відповідача 1 про стягнення страхового відшкодування в розмірі різниці між здійсненою виплатою Відповідачем 1 та оціночною вартістю завданих збитків. Окрім цього зазначив, що внаслідок ДТП йому було завдано моральної шкоди, яку Позивач оцінив у 15000,00 грн. та просив, з урахуванням приписів Цивільного кодексу України, стягнути їх з Відповідача 2.

З урахуванням заяви про уточнення до позовної заяви, Позивач просив суд стягнути на його користь з Відповідача 1 - 12275,61 грн. страхового відшкодування та судових витрат у вигляді витрат на проведення оцінки вартості матеріального збитку у розмірі 1200,00 грн. та витрат на проведення судової автотоварозначної експертизи у розмірі 1500,00 грн., а з Відповідача 2 розмір моральної шкоди у розмірі 15000,00 грн. та 4000 грн. витрат на отримання юридичної допомоги, а також з обох відповідачів судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1 929,21 грн.

Відповідач 1 проти позову щодо нього заперечував, надав суду письмовий відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що згідно Звіту № 67С/04/16 від 12.05.2016 року про оцінку вартості матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП Позивачу, остання складає 12724,54 грн. При цьому, з урахуванням приписів Закону щодо здійснення страхового відшкодування з урахуванням франшизи та фізичного зносу автомобільних запчастин, реальна сума страхового відшкодування склала 9603,79 грн., яка і була виплачена Позивачу. За таких обставин Відповідач 2 вважав, що спору між ним та Позивачем немає і просив суд у позові до нього відмовити у повному обсязі.

Відповідач 2 проти позову щодо себе заперечував, надав суду відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що він не визнає розмір моральної шкоди, завданої Позивачу внаслідок ДТП, вважає, що Позивачем жодним чином не доведено заявлений розмір завданої моральної шкоди. Окрім цього вважає, що розмір витрат на отримання юридичної допомоги, заявлений Позивачем, не є співрозмірним із сумою позову, а тому у позові щодо нього просив суд відмовити у повному обсязі.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 30.11.2016 року позовну заяву прийнято до провадження судді Ярошенко С.В. та відкрито провадження у справі.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 02.02.2017 року, у зв'язку із закінченням 5-ти річного строку повноважень судді Ярошенко С.В., справу прийнято до провадження судді Журавської О.В.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 06.11.2017 року клопотання представника Позивача про призначення автотоварознавчої експертизи задоволено, призначено у справі автотоварознавчу експертизу, провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 21.02.2018 року у зв'язку із поверненням матеріалів справи з експертизи та необхідністю поновити провадження у справі та у зв'язку із перебуванням судді Жураської О.В. на лікарняному, справу прийнято до провадження судді Панченко О.М., поновлено провадження по справі.

Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та за участі його представника.

Представник Позивача під час розгляду справи заявляла заяви та клопотання про ознайомлення з матеріалами справи, про призначення автотоварознавчої експертизи, про залучення додаткових пояснень та розрахунків, які судом розглянуті та задоволенні. Представником Позивача надано суду відповіді на відзиви відповідачів та додаткові пояснення по суті спору, які залучені судом до матеріалів справи. У судовому засіданні представник Позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити з підстав, викладених у позові, відповідях на відзиви та додаткових поясненнях.

Представник Відповідача 1 у судове засідання не з'явився, направив до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. Просив суд у позові відмовити з підстав, викладених у відзиві.

Відповідач 2 під час розгляду справи заявляв клопотання про ознайомлення з матеріалами справи, яке судом розглянуто та задоволено. У судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник Відповідача 2 під час розгляду справи заяв та клопотань не заявляла. У судовому засіданні просила суд у позові відмовити з підстав, викладених у відзиві.

Заслухавши пояснення представника Позивача, представника Відповідача 2, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, судом встановлені наступні фактичні обставини.

31.03.2016 року між Відповідачем 1 та Відповідачем 2 було укладено Договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується копією Полісу № АЕ/7686294 (а.с. 59).

14.04.2016 року близько 19:20 год. за адресою м. Київ, вул. Маршала Жукова, 23, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ЗАЗ 11028, державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням Відповідача 2 та автомобіля ВАЗ 21070, державний номерний знак НОМЕР_3, що належить Позивачу. Дана обставина підтверджується копією Довідки № 89959136 від 27.05.2016 року (а.с. 69).

15.04.2016 року Відповідача 1 було повідомлено про настання страхового випадку (а.с. 66).

20.04.2016 року між Позивачем та ФОП ОСОБА_5 був укладений Договір № 179/4-16 на проведення експертної оцінки (а.с. 38, 39), на виконання якого 03.05.2016 року ФОП ОСОБА_5 було складено Звіт про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику волісного транспортного засобу № 179/4-16 (а.с. 14-32), згідно якого вартість матеріального збитку Позивача внаслідок ДТП складає 23283,16 грн.

11.05.2016 року Постановою Деснянського районного суду м. Києва по справі № 754/5599/16-п Відповідача 2 було визнано винним у ДТП, відповідно до ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. (а.с. 11).

12.05.2016 року ПП «ГАЛАВТОЕКСПЕРТИЗА» було складено Звіт про оцінку вартості матеріальної шкоди завданої власнику КТЗ № 67С/04/16 (а.с. 60-64), відповідно до якого матеріальний збиток, завданий Позивачу внаслідок ДТП складає 12724,54 грн.

24.05.2016 року Позивач звернувся до Відповідача 1 з заявою про здійснення страхового відшкодування (а.с. 65).

11.08.2016 року Відповідач 1 перерахував Позивачу страхове відшкодування у розмірі 9603,79 грн. (а.с. 55).

07.02.2018 року судовим експертом ОСОБА_6, на виконання Ухвали Деснянського районного суду м. Києва від 06.11.2017 року, було складено висновок № 815/17, згідно якого вартість матеріального збитку, завданого Позивачу внаслідок пошкодження його автомобіля у ДТП станом на дату ДТП становить 22831,38 грн. (а.с. 133-156).

Згідно приписів ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно п. 22.1. ст. 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

У даній справі спір між Позивачем та Відповідачем 1 виник виключно у розмірі страхового відшкодування, тобто Відповідач 1 не оспорює факту настання страхового випадку, однак не погоджується із розміром суми збитку, заявленого Позивачем.

За приписами ч. 1 ст. 103 Цивільного процесуального кодексу України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов, зокрема, для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Сторонами надано до суду в якості доказів суми збитку, завданого Позивачу внаслідок ДТП, різні звіти суб'єктів оціночної діяльності, які, в розумінні ст. 72, 102 Цивільного процесуального кодексу України не є експертами, а надані звіти не є висновками експертів, тому судом зазначені звіти до уваги не приймаються як неналежні та допустимі докази. З цих підстав, оскільки в даній справі виникла необхідність встановити обставини, встановлення яких потребує спеціальних знань, судом, за клопотанням Позивача, було призначено проведення судової автотоварознавчої експертизи.

За приписами ст. 110 Цивільного процесуального кодексу України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких підстав, суд приходить до висновку, що розмір матеріального збитку Позивача, визначений судовим експертом, відповідає реальним обставинам справи, а тому Відповідач 1, в силу приписів ст. 979 Цивільного кодексу України та п. 22.1 ст. 22 Закону, зобов'язаний відшкодувати Позивачу реальний розмір завданих Відповідачем 2 збитків. А тому, позовні вимоги Позивача у частині стягнення з Відповідача 1 суми страхового відшкодування, яка визначена як різниця між реальним розміром збитків та здійсненою виплатою Відповідачем 1, зменшеною на суму франшизи, підлягають задоволенню як такі, що підтверджені достатніми та допустимими доказами.

За приписами ст. 23, ч. 1 ст. 1167, ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів та душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Суд критично ставиться до позиції Відповідача 2 та пояснень, наданих його представником в судовому засіданні щодо необгрунтованості та не доведеності позивачем спричинення йому моральної шкоди. Оцінюючи розмір моральної шкоди, суд приймає до уваги, що внаслідок винних дій саме Відповідача 2, Позивач був позбавлений нормального устрою його життя, а тому в будь-якому випадку поніс моральні страждання. Окрім цього, суд зазначає, що Відповідач 2 жодним чином не намагався зменшити, завдану Позивачу моральну шкоду, не здійснив дій, направлених на досудове врегулювання можливого судового спору, а відтак Позивач змушений у судовому порядку захищати порушені права.

З урахуванням вище зазначеного, суд вважає, що саме на Відповідача 2 повинно бути покладено обов'язок відшкодувати Позивачу завдану внаслідок ДТП моральну шкоду. Аналізуючи матеріали справи, наявні в ній докази, пояснення представника Позивача, суд приходить до висновку, що внаслідок ДТП Позивачу було завдано моральної шкоди, однак заявлений позивачем у справі її розмір, суд вважає є завищеним, а тому, з урахуванням всіх встановлених обставин справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Позивача до Відповідача 2 про стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню у розмірі 10000,00 грн. При обгрунтуванні завданої позивчу моральної шкоди суд також враховує термін перебування даної цивільної справи в судових інстанціях - з 27.1.2016 року, що безумовно також підтверджує моральні страждання, які отримав позивач.

Відповідно до ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу; пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Позивачем заявлені вимоги щодо стягнення з Відповідача 1 судових витрат у вигляді витрат на проведення оцінки вартості матеріального збитку у розмірі 1200,00 грн. та витрат на проведення судової автотоварозначної експертизи у розмірі 1500,00 грн.

Позивачем також заявлені вимоги до Відповідача 2 щодо стягнення 4000 грн. витрат на отримання юридичної допомоги, а також з обох відповідачів судових витрат у вигляді судового збору у розмірі 1 929,21 грн.

Суд зазначає, що витрати на проведення оцінки вартості матеріального збитку у розмірі 1200,00 грн. не є судовими витратами у розумінні ст. 133 Цивільного кодексу України, а тому віднесення цих витрат на Відповідача 1 немає правових підстав, а тому в цій частині у позові слід відмовити. Витрати на проведення судової автотоварозначної експертизи у розмірі 1500,00 грн. слід покласти на Відповідача 1.

Окрім цього, суд констатує, що хоча матеріали справи і містять копію Договору про надання юридичних послуг від 15.03.2016 року, укладеного між Позивачем та ТОВ «Клевер Ексепрт» (а.с. 33-35), однак в матеріалах справи відсутні достатні та допустимі докази того, що представник Позивача здійснювала заходи з юридичного супроводу саме на виконання укладеного договору. Повноваження представника підтверджувались нотаріально посвідченою довіреністю від Позивача, а відтак в матеріалах справи немає підтверджень реального виконання договору, а тому суд не приймає зазначений договір як доказ понесення Позивачем витрат на професійну правничу допомогу, а тому в цій частині позову слід відмовити.

Що стосується розподілу судових витрат у вигляді судового збору, то суд наголошує на наступному. За звернення до суду із позовом Позивач мав сплатити судовий збір як за дві майнові вимоги, що на момент звернення складало 551,20 грн. за кожну вимогу. А тому саме така сума судового збору має бути стягнена з відповідачів на користь Позивача.

З цих підстав, керуючись статтями 3, 4, 10, 13, 76-82, 89, 223, 259, 263-265, 268, 272 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства СК «Галицька» (ІПН 22186790) на користь ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_4) страхове відшкодування за полісом НОМЕР_6, що становить різницю між вартістю матеріального збитку відповідно до Висновку експерта №815/17 судової автотоварознавчої експертизи (22 831 грн. 38 коп.) здійсненою виплатою (9 555,77 грн.) та франшизою (1000,00 грн.) в сумі 12 275 грн. 61 коп., витрати за проведення судової автотоварознавчої експертизи в розмірі 1 500,00 грн., а також судові витрати у справі у вигляді судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5) на користь ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_4) у відшкодування моральної шкоди 10 000,00 грн. та судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_4, 07400, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_4.

Відповідач 1: Приватне акціонерне товариство СК «Галицька», 76018, м. Івано-Франківськ, вул. Василіянок, 22, .

Відповідач 2: ОСОБА_2, 02156, АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_5.

Повний текст рішення складено 16.11.2018 року.

Суддя: