Номер провадження: 22-ц/785/6673/18
Номер справи місцевого суду: 501/944/18
Головуючий у першій інстанції Пушкарський Д. В.
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Заїкіна А.П.., Таварткіладзе О.М.

за участю секретаря: Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, на рішення Іллічівського міського суду Одеської області, ухваленого під головуванням судді Пушкарського Д.В. 13 червня 2018 року у м. Чорноморськ о 11:35 год., -

встановила:

У квітні 2018 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів (а.с. 2).

В обґрунтування позову посилалася на те, що 07 грудня 2013 року між нею та ОСОБА_3 був укладений шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стау реєстраційної служби Овідіопольського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 266.

Від спільного шлюбу сторони мають сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні.

ОСОБА_4посилалася на те, що сім'я розпалася і її збереження неможливо, тому що між сторонами склалися вкрай неприязні стосунки, що призвело до втрати почуття любові та взаємоповаги один до одного. Разом вони не проживають, спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини припинені. Крім того, позивач просила суд вирішити питання щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання їх спільної малолітньої дитини ОСОБА_5, в розмірі 2 500 гривень щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання сина

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 13 червня 2018 року позов ОСОБА_4 задоволено. Розірвано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, зареєстрований 07 грудня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Овідіопольського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис №266. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 в розмірі 2 500 гривень щомісячно, починаючи з 19 квітня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн. Відповідно до ст.430 ЦПК України, допущено негайне виконання судового рішення у межах суми платежу за один місяць (а.с. 19-21).

В апеляційній скарзі ОСОБА_3просить скасувати судове рішення в частині розміру стягнення аліментів, ухвалити в цій частині нове рішення, яким встановити розмір аліментів у 2 000 гривень, посилаючись на його необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, а саме, на думку апелянта, судом першої інстанції не було враховано, що відповідно до довідки з місця роботи відповідача від 16 червня 2018 року, ОСОБА_3 працює у будівельному підприємстві ПКФ «Мегаполіс» на посаді бетонника. Середній розмір доходу за період з грудня 2017 року по травень 2018 року, з урахуванням податків і зборів, складає 29 913, 80 гривень, тобто, середній заробіток відповідача за один місяць дорівнює 4 985, 64 гривень. Таким чином, стягнення аліментів у розмірі 2 500 гривень, що становить 50% середнього заробітку ОСОБА_3за один місяць, можепризвести до погіршення матеріального стану апелянта (а.с. 32-35).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач є працездатною особою, інших неповнолітніх дітей на утриманні не має. Утримання малолітньої дитини потребує значних матеріальних коштів, зокрема, на придбання дитячого харчування, одягу, предметів гігієни, ліків тощо. Позивач не в змозі самостійно забезпечити утримання дитини. Оскільки між сторонами по справі в добровільному порядку не досягнуто домовленості про спосіб виконання батьківських обов'язків по утриманню дитини, з боку відповідача, який проживає окремо від дитини, суд першої інстанції вважав, що вимоги позивача про стягнення аліментів у розмірі 2 500 гривень щомісячно правомірні та основані на законі, а тому підлягають задоволенню.

Однак, колегія суддів частково не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_3 перебували у шлюбі, який зареєстровано 07 грудня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Овідіопольського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис №266 (а.с.5).

Від шлюбу сторони мають спільну дитину - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7). Як було встановлено судом і не заперечувалось сторонами, дитина проживає разом з матір'ю, перебуває на її утриманні. Відповідач мешкає окремо.

Сім'я розпалася, збереження її неможливо, у зв'язку із чим рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 13 червня 2018 року позов шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було розірвано.

На підставі ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1997 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

На підставі ст. 180 СК України, батьки несуть рівний обов'язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька (ст. 183 СК України) і (або) у твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) за вибором того з батьків, разом з ким проживає дитина.

При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 СК України).

При цьому, підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. ст. 183, 184 СК України.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років з 01 січня 2018 року встановлений у розмірі 1492 гривні.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_4визначила розмір аліментів у сумі 2 500 гривень щомісячно, посилаючись, зокрема, на працездатний вік відповідача, на те, що ОСОБА_3 отримує офіційну заробітну плату, та крім того, має неофіційний дохід.

Однак, на порушення вимог статті 81 ЦПК України, ОСОБА_4 не надано, а судом першої інстанції також не встановлено наявність належних, достовірних і достатніх доказів на підтвердження того, чи може відповідач може надавати матеріальну допомогу у визначеному позивачем розмірі.

Так, у матеріалах справи наявна довідка з місця роботи відповідача від 16 червня 2018 року, згідно якої ОСОБА_3 працює у будівельному підприємстві ПКФ «Мегаполіс» на посаді бетонника. Середній розмір доходу за період з грудня 2017 року по травень 2018 року, з урахуванням податків і зборів, складає 29 913, 80 гривень, тобто, середній заробіток відповідача за один місяць дорівнює 4 985, 64 гривень.

Таким чином, стягнення аліментів у розмірі 2 500 гривень, що становить 50% середнього заробітку ОСОБА_3 за один місяць, є таким, що можепризвести до погіршення матеріального стану відповідача.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_3 має інші види доходу, окрім офіційного, відсутні докази наявності грошових коштів на банківських рахунках та у фінансових установах, проте, з пояснень ОСОБА_3вбачається, що відповідач погоджується сплачувати аліменти у розмірі 2 000 гривень щомісячно.

Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 376 ЦПК України, підставами для зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи наведене, встановивши невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції частково задовольняє апеляційну скаргу, а оскаржене судове рішення змінює в частині визначення щомісячного розміру аліментів та постановляє стягнути з ОСОБА_3 кошти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_5 у розмірі 2 000 гривень щомісячно, починаючи з 30 жовтня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання постановою суду законної сили.

Керуючись ст. 374, ч.1 ст. 376, ст.ст. 381-384, ст.390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3- задовольнити частково.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 13 червня 2018 року- змінити в частині визначення щомісячного розміру аліментів.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: 65490, АДРЕСА_1), аліменти на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрована за адресою: 68005, АДРЕСА_2), на утримання сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 2 000 гривень щомісячно, починаючи з 30 жовтня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Повний текст судового рішення складений 12 листопада 2018 року.

Головуючий суддя: С.О. Погорєлова

Судді: О.М. Таварткіладзе

А.П. Заїкін