Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2018 року м.Волноваха

Волноваський районний суд Донецької області в складі:

головуючої судді ПИСАНЕЦЬ Н.В.

при секретарі Метьолкіній Н.В.,

за участі позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі відокремленого підрозділу Регіональна філія «Донецька залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі, -

ВСТАНОВИВ:

14 грудня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі відокремленого підрозділу Регіональна філія «Донецька залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі, інфляційних втрат та відшкодування моральної шкоди, посилаючись на наступні обставини.

В період з 03 серпня 2016 року по 17 липня 2017 року ОСОБА_1 працював на посаді начальника сектору судових спорів та виконання судових рішень юридичного відділу Структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця». Після чого, він був звільнений у зв»язку із переведенням до структурного підрозділу «Волноваське локомотивне депо» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» на посаду інженера-технолога, де працює й на теперішній час. Під час роботи у Структурному підрозділі «Донецька дирекція залізничних перевезень», відповідачем не було виплачено заробітну плату ОСОБА_1 за відпрацьований час у період з 01.03.2017р. по 22.05.2017р., за 17.07.2017р. за розрахунком позивача, за березень 2017р. 8056 грн., за квітень 2017р. -8056 грн., за травень 2017р. 4813 грн. та за 17.07.2017р. 384 грн. На загальну суму 21309 грн. Також позивач просить стягнути з відповідача суму індексу інфляції від невиплаченої заробітної плати за весь час затримки оплати у розмірі 1510 грн. А також, у рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди просить суд стягнути з відповідача на його користь - 10000 грн.

Присутній у судовому засіданні позивач ОСОБА_1, уточнив позовні вимоги у частині суми інфляційних втрат від невиплаченої допомоги за весь час затримки оплати, що підлягає стягненню, зазначивши її у розмірі 1984,38 грн., наполягав на задоволенні інших позовних вимог у повному обсягу, не заперечував проти заочного розгляду справи.

Представник відповідача - Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі відокремленого підрозділу Регіональна філія «Донецька залізниця» - будучи належним чином сповіщеним про час та дату розгляду справи, до зали суду не з»явився, про причини неявки суд не повідомив, своє ставлення до позову не висловив, тому, у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України, суд розглядає справу в заочному порядку.

Заслухавши позивача, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст.81 ЦПК України кожна із сторін зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір.

Відповідно до ст. 263 ч.5 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно та всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Так, у судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1, з 03 серпня 2016 року по 17 липня 2017 року, перебував із відповідачем ПАТ «Українська залізниця» в особі відокремленого підрозділу Регіональна філія «Донецька залізниця» у трудових відносинах, працюючи на посаді начальника сектору судових спорів та виконання судових рішень, що підтверджується змістом його трудової книжки (а.с.10-13).

Під час роботи у Структурному підрозділі «Донецька дирекція залізничних перевезень», відповідачем не було виплачено заробітну плату позивачу ОСОБА_1 за відпрацьований час у період з 01.03.2017р. по 22.05.2017р. та за 17.07.2017р., при цьому за березень 2017р. 8056 грн., за квітень 2017р. -8056 грн., за травень 2017р. 4813 грн. та за 17.07.2017р. 384 грн. На загальну суму 21309 грн.

На підтвердження своїх доводів про належний розрахунок суми заборгованості, позивачем надано копію особового рахунку на його ім»я за період з 01.01.2017р. по 31.12.2017р. (а.с.14).

Згідно ч.1 ст. 115 КЗпП, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні в строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Відповідач в порушення положень ст. 115 КЗпІІ, проводив виплату заробітної плати не в повному обсязі. При звільненні з Підприємства з ним не був проведений повний розрахунок, хоча законодавством про працю передбачений чіткий порядок розрахунку при звільненні. Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться вдень звільнення.

Згідно ст. 117 КЗпП України у випадку невиплати з вини власника або уповноваженого нам органа належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України при відсутності суперечки про їхній розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за увесь час затримки по день фактичного розрахунку. Інфляційні втрати від суми невиплаченої допомоги по тимчасовій непрацездатності можливо віднести до категорії таких виплат.

Підставою відповідальності власника, відповідно до ст.. 117 КЗпП, якою позивач обґрунтовував свої вимоги, є склад правопорушення, який включає два юридичних факта: порушення власником строків розрахунку при звільненні та вина власника. У судовому засіданні був встановлений факт несплати заробітної плати позивачу та вина у цьому ПАТ «Українська залізниця» в особі відокремленого підрозділу. Таким чином, з вказаного підприємства відповідача на користь позивача підлягають стягненню як сумма заборгованості 21 309,00 грн. так й інфляційні втрати у загальній сумі 1984,38 грн., виходячи з такого розрахунку:

-Індекс інфляції за час прострочення виплати заробітної плати за березень 2017 року 10,2%, згідно даних Національного Банку України на момент розгляду справи. Таким чином, сума інфляційних втрат від невиплаченої заробітної плати відраховується від суми заборгованості за цей період : 8056 х 10,2% = 821,71 грн.

-Індекс інфляції за час прострочення виплати заробітної плати за квітень 2017 року 9,3%, згідно даних Національного Банку України на момент розгляду справи. Таким чином, сума інфляційних втрат від невиплаченої заробітної плати відраховується від суми заборгованості за цей період : 8056 х 9,3% = 749,21 грн.

-Індекс інфляції за час прострочення виплати заробітної плати за травень 2017 року 8%, згідно даних Національного Банку України на момент розгляду справи. Таким чином, сума інфляційних втрат від невиплаченої заробітної плати відраховується від суми заборгованості за цей період : 4813 х 8% = 385,04 грн.

-Індекс інфляції за час прострочення виплати заробітної плати за 17 липня 2017 року 7,4%, згідно даних Національного Банку України на момент розгляду справи. Таким чином, сума інфляційних втрат від невиплаченої заробітної плати відраховується від суми заборгованості за цей період : 384 х 7,4% = 28,42 грн.

У трудовому законодавстві право працівника на відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням його трудових прав, визначено в статті 237-1 Кодексу, відповідно до якої відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

На відміну від цивільного законодавства, трудове законодавство детально не визначає способів захисту трудових прав. Пред»явленню працівниками позовів про стягнення моральної шкоди з підприємства за несвоєчасність виплати допомоги по тимчасовій непрацездатності, перерахованої Фондом, відповідає вимогам ст. 237-1 КЗпП України, якщо при цьому буде встановлена вина підприємства.

Враховуючи той факт, що в порушення вимог ч.1 ст. 115 КЗпП, підприємство своєчасно не розрахувалось з працівником по виплаті заробітної плати, суд вважає, що позивачеві спричинена моральна шкода, оскільки порушення його прав, які випливають з трудових відносин, на протязі декількох місяців, стосовно несвоєчасного отримання заробітної плати - стало причиною його душевних страждань. На підставі чого, положення позивача зазнало суттєвих змін погіршився налагоджений уклад його життя та життєвих зв»язків, нормалізація яких вимагає додаткових зусиль, він почував себе морально пригнічено та така ситуація є прямим наслідком дій відповідача у зв»язку із відсутністю розрахунку по заробітній платі.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує характер, глибину душевних страждань позивача, і виходячи з засад розумності та справедливості, частково задовольняє позовні вимоги ОСОБА_1 та стягує на його користь у рахунок відшкодування моральної шкоди 2000,00 грн.

Також підлягають стягненню з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі відокремленого підрозділу Регіональна філія «Донецька залізниця» на користь держави судові витрати по сплаті державного мита пропорційно до задоволених вимог - в розмірі 1100 (одна тисяча сто) грн..00 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 237-1, 116, 117 КЗпП України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 р. « Про практику розгляду судами трудових спорів», ст.ст. 13,81,263 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі відокремленого підрозділу Регіональна філія «Донецька залізниця» на користь ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 21 309,00 грн (двадцять одна тисяча триста дев»ять) грн. заборгованість по заробітній платі.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі відокремленого підрозділу Регіональна філія «Донецька залізниця» на користь ОСОБА_1 суму інфляційних втрат від невиплаченої заробітної плати і за весь час затримки оплати у розмірі 1984,38 (одна тисяча дев»ятьсот вісімдесят чотири) грн.38 коп.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі відокремленого підрозділу Регіональна філія «Донецька залізниця» на користь ОСОБА_1 у відшкодування спричиненої моральної шкоди 2000,00 (дві тисячі) грн..00 коп.

Відмовити у задоволенні інших позовних вимог за необґрунтованістю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі відокремленого підрозділу Регіональна філія «Донецька залізниця» на користь держави судові витрати по сплаті державного мита пропорційно до задоволених вимог - в розмірі 1100 (одна тисяча сто) грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя: Н.В.Писанець