Справа №758/7859/18
Провадження № 2/438/494/2018
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

"16" листопада 2018 р. суддя Бориславського міського суду Львівської області Слиш А.Т. вивчивши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до державного нотаріуса Третьої Київської державної нотаріальної контори Мітрохіної В.Є. про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, -

в с т а н о в и в:

З Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області до Бориславського міського суду Львівської області поступила вищевказана справа відповідно до ухвали судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 04 жовтня 2018 року.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до державного нотаріуса Третьої Київської державної нотаріальної контори Мітрохіної В.Є. про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, в якому просить суд:

1) визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 14.11.2013, яке посвідчене державним нотаріусом Третьої київської державної нотаріальної контори Мітрохіною В.Є. про право ОСОБА_1 на спадщину за законом на 1/2 земельної ділянки, площа якої 0,1100 га, кадастровий номер НОМЕР_1 розташованої за адресою: АДРЕСА_1 цільове призначення (використання) земельної ділянки ведення садівництва (спадкова справа № 249/2012, зареєстровано в реєстрі за № 4-410;

2) скасувати державну реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, а саме: скасувати рішення державного реєстратора Мітрохіної Вікторії Євгенівни, Третя київська державна нотаріальна контора, м. Київ про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 7945838 від 14.11.2013; скасувати запис про свідоцтво про право на спадщину, за законом, серія та номер: 4-410, виданий 14.11.2013, видавник: Третя київська державна нотаріальна контора, як підставу виникнення права власності на земельну ділянку; скасувати запис кадастрового номеру: НОМЕР_1 який був внесений на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_2 від 04.08.2006.

Розглянувши позовну заяву та матеріали, додані до неї, приходжу до висновку, що вона подана з порушенням вимог ст.ст.175, 177 ЦПК України.

Відповідно до ч.4 ст.177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Підпунктом 2 пункту 1 частини 2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою належить сплатити судовий збір у розмірі - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 704,80 грн.

Частиною 3 ст.6 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Відтак, враховуючи ту обставину, що позивачем ОСОБА_1 у даній позовній заяві заявлено дві вимоги немайнового характеру, однак до позовної заяви додано оригінал квитанцій про сплату судового збору на суму 704,80 грн., тому позивачу необхідно надати документ, що підтверджує сплату судового збору в повному обсязі відповідно до заявлених позовних вимог.

Крім цього, відповідно до вимог ст.48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці керується тим, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов'язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

У цивільному процесі, що базується на засадах змагальності й диспозитивності, особливого значення набуває зміст позовної заяви, від якого залежать не тільки дії судді при вирішенні питання про відкриття провадження, а й позиція відповідача, котрий, як і позивач, має право на судовий захист, а для реалізації цього права відповідач має бути обізнаним з тим, які вимоги до нього заявлені, з яких підстав і якими доказами це підтверджується.

Так, позивач у позовній заяві зазначив у якості відповідача державного нотаріуса Третьої Київської державної нотаріальної контори Мітрохіну В.Є., однак у прохальній частині однією з вимог позивача є визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.11.2013, яке посвідчене державним нотаріусом Третьої київської державної нотаріальної контори Мітрохіною В.Є. про право ОСОБА_1 на спадщину за законом на 1/2 земельної ділянки, площа якої 0,1100 га, кадастровий номер НОМЕР_1 розташованої за адресою: АДРЕСА_1 цільове призначення (використання) земельної ділянки ведення садівницва, зі змісту якої не вбачається позовної вимоги саме до цього відповідача і відповідно у позовній заяві не вказано належного відповідача стосовно даної вимоги, тому позивачу необхіно уточнити зміст позовних вимог.

Крім цього, відповідно до п.8 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Відповідно до ч.2, ч.4, ч.5 ст.95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Однак, як випливає з матеріалів позовної заяви, позивачем, у порушення ч.5 ст.95 ЦПК України, надано копії документів, які не засвідчені підписом позивача та без зазначенння дати такого засвідчення.

Відтак, вважаю за необхідне залишити позовну заяву без руху та запропонувати позивачу усунути зазначені недоліки.

Відповідно дост. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п»яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

На підставі викладеного, керуючисьст. 185 ЦПК України, -

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до державного нотаріуса Третьої Київської державної нотаріальної контори Мітрохіної В.Є. про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом - залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність виправити зазначені в ухвалі недоліки позовної заяви протягом п'яти днів з дня отримання позивачем копії даної ухвали.

Роз'яснити позивачеві, що у випадку неусунення зазначених в ухвалі недоліків, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Слиш А.Т.