Справа № 500/5603/18
Провадження № 2/500/3020/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2018 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді Грубіян Л.І.,

при секретарі Івановій Л.П..,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду м. Ізмаїл цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно.

Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що 14.01.2018 року померла його дружина ОСОБА_4. Після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, яке складається з частини земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0701 га, розташована за адресою: Одеська обл., м. Ізмаїл, вул. Грибоєдова, 44, кадастровий номер земельної ділянки :01:037:0108, яка належала померлій на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно №33288739 від 06.02.2015 року.

За життя ОСОБА_4 заповіт не залишила.

Спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_4 є позивач ОСОБА_1 та їх спільні діти з померлою ОСОБА_2, ОСОБА_3 Позивач прийняв спадщину після смерті дружини ОСОБА_4, померлої 14.01.2018 року у відповідності до норм ст. ст. 1269,1270 ЦК України.

Позивач звернувся до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва на право на спадщину за законом та 20 серпня 2018 року позивачем було отримано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, що находиться за адресою: Одеська обл., м. Ізмаїл, вул. Грибоєдова, 44, в той же час, листом № 342/02-14 від 20 серпня 2018 року приватний нотаріус Ізмаїльського міського нотаріального округу ОСОБА_5 повідомила позивачу про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: Одеська обл., м. Ізмаїл, вул. Грибоєдова, 44, у звязку з тим, що у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку не визначена частка померлої.

Позивач ОСОБА_1 та його представник у судове засідання не зявилися, від представника позивача ОСОБА_6 надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просять їх задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 у судове засідання не зявилися, надали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позов визнають, не заперечують проти його задоволення.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

У звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги можуть бути задоволені з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом встановлено, що 14.01.2018 року згідно свідоцтва про смерть, виданого Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 71, виданий 15.01.2018 р., ОСОБА_4 померла. (а.с.5).

Після смерті ОСОБА_4, згідно ст. 1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якого входить частина земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0701 га, розташованої за адресою: Одеська обл., м. Ізмаїл, вул. Грибоєдова, 44, кадастровий номер земельної ділянки :01:037:0108, яка належала померлій на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно №33288739 від 06.02.2015 року (а.с.16)

Згідно зі ст. 357 ЦК України частки в сумісній власності вважаються рівними, якщо інше встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Статтею 368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без значення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до вимог ст.370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 89 ЗК України, земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам. У спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки, зокрема, співвласників жилого будинку. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Таким чином, частка померлої 14 січня 2018 року ОСОБА_4 та позивача ОСОБА_1 у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку є рівними та складають по 1/2 частині кожному.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Письмовою відповіддю приватного нотаріусу Ізмаїльського міського нотаріального округу ОСОБА_5 №342/02-14 від 20.08.2018 року повідомлено позивачу про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину земельної ділянки площею 0,0701 га, що розташована за адресою: Одеська обл., м. Ізмаїл, вул. Грибоєдова, 44, у звязку з тим, що неможливо визначити частку яка спадкується. (а.с.13)

Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв'язку з чим задовольняє позов.

Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 83, 95, 141, 206, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 357, 368, 370, 1216,1217, 1220, 1221,1222, 1223,1261 ЦК України, ст.ст. 89, 120 ЗК України

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визначити, що частки ОСОБА_4, яка померла 14 січня 2018 року ОСОБА_1 у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) загальною площею 0,0701 га, розташованої за адресою: Одеська обл., м. Ізмаїл, вул. Грибоєдова, 44, кадастровий номер земельної ділянки :01:037:0108, є рівними та становлять по 1/2 частки кожному.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт серії КЕ № 919018, виданий Ізмаїльським МВ УМВС України в Одеській області 04.02.1998 року, РНОКПП НОМЕР_1, який зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) право власності у порядку спадкування за законом на 1/2 частину земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,0701 га, розташована за адресою: Одеська обл., м. Ізмаїл, вул. Грибоєдова, 44, кадастровий номер земельної ділянки :01:037:0108.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: ОСОБА_7