Ухвала

16 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 462/143/16-ц

провадження № 61-7105 зп 18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Ступак О. В., вирішуючи питання про допуск справи до провадження за заявою ОСОБА_1 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 жовтня 2017 року

ВСТАНОВИВ :

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 30 листопада 2016 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Перша Львівська державна нотаріальна контора, про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, скасування державної реєстрації права власності, визнання права власності в порядку спадкування задоволено. Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане ОСОБА_2 Першою Львівською нотаріальною конторою 15 вересня 2014 року, зареєстроване в реєстрі за № 1-517. Визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на 1/12 частку квартири АДРЕСА_1. Скасовано запис про державну реєстрацію права власності за № 7000983 за ОСОБА_2 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 27 березня 2017 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задоволено. Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 30 листопада 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Перша Львівська державна нотаріальна контора, про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, скасування державної реєстрації права власності, визнання права власності в порядку спадкування - відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

18 жовтня 2017 року ухвалою колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: ОСОБА_4, ОСОБА_5, Ступак О. В. касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_7 відхилено. Рішення апеляційного суду Львівської області від 27 березня 2017 року залишено без змін.

12 грудня 2017 року ОСОБА_1 подано заяву до Верховного Суду України про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 жовтня 2017 року у зв'язку з неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції норм матеріального права.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон від 3 жовтня

2017 року), за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України у цивільних справах, які подані та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку колегією у складі трьох або більшої непарної кількості суддів за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У лютому 2018 року Верховним Судом України передано заяву ОСОБА_1 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 жовтня 2017 року до Верховного Суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду цієї заяви визначено суддю-доповідача Ступак О. В.

За правилами частини 3 статті 21 ЦПК України 2004 року, суддя, який брав участь у перегляді справи в суді касаційної інстанції, не може брати участь в розгляді цієї самої справи в суді першої чи апеляційної інстанції, у перегляді справи Верховним Судом України.

Оскільки за змістом Перехідні положення ЦПК України заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України у цивільних справах, які подані та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, тому правила щодо недопустимості повторної участі судді у розгляді справи повинно бути дотримано при розгляді цієї заяви Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду, незважаючи на те, що стаття 37 ЦПК України у новій редакції, яка визначає недопустимість повторної участі судді в розгляді справи, застереження для такої ситуації не містить, оскільки новий процесуальний закон не містить такого процесуального порядку перегляду рішень суду касаційної інстанції.

Враховуючи викладене, вважаю за необхідне заявити самовідвід та передати заяву ОСОБА_1 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 жовтня 2017 року для проведення повторного автоматизованого розподілу.

Керуючись статтями 37, 40 ЦПК України, підпунктом 1 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII

від 3 жовтня 2017 року,

УХВАЛИВ :

Заявити самовідвід у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 жовтня 2017 року.

Передати заяву ОСОБА_1 для проведення повторного автоматизованого розподілу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Ступак