ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1657/18 Справа № 183/6124/16 Суддя у 1-й інстанції - Парфьонов Д.О. Суддя у 2-й інстанції - Варенко О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Варенко О.П.,

суддів - Лаченкової О.В., Свистунової О.В.,

за участю секретаря Василенко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 квітня 2018 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Новомосковської міської ради, про встановлення порядку спілкування батька з дитиною та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

В листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що з 05 липня 2013 року він перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають спільну дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Він неодноразово намагається домовитися з відповідачем з приводу часу, місця, тривалості спілкування з дитиною, однак відповідач домовитися самостійно не бажає. Для усунення перешкод в спілкуванні з дитиною він був змушений звертатися до органів внутрішніх справ, однак профілактичні бесіди, які відбувалися за наслідками звернення не допомогли. Відповідач з приводу створення перешкод у спілкуванні нічого не пояснює, приховує місцезнаходження дитини, створює перешкоди в спілкуванні батька з дитиною, негативно висловлюється з приводу його особистості.

У зв'язку з зазначеним просив встановлення порядку спілкування батька з дитиною, шляхом надання йому права:

на спілкування з ОСОБА_3 в будь-який день тижня з понеділка по неділю сім днів на тиждень з залишенням дитини на ночівлю у нього;

на безперешкодне відвідування місця проживання, лікування, освіти, виховання ОСОБА_3;

на безперешкодну участь у вихованні ОСОБА_3 сім днів на тиждень на протязі життя;

на виїзд за межі країни з ОСОБА_3 на оздоровлення, відпочинок, екскурсії під час відпустки тривалістю від семи до двадцяти одного дня;

на перебування з ОСОБА_3 під час половини осінніх, зимових, весняних та літніх канікул;

на перебування з ОСОБА_3 в святкові дні - день народження дитини, брата, сестри, дідуся, бабусі, племінника, сестри доньки, племінника брата доньки, нового року, парних календарних років, 9 травня, Різдва, Пасхи, та інших;

на відвідування дошкільних закладів, дитячих садків, нянь, освітніх гуртків, спортивних секцій, під час їх відвідування ОСОБА_3;

на отримання інформації щодо переміщення ОСОБА_3 за власним бажанням чи без такого;

2)зобов`язання ОСОБА_2:

- не залишати межі Дніпропетровської області без його письмової згоди,

- раз у тиждень надавати дані про відвідування дитиною школи, дитячого садка, курсів по підготовці до школи, спортивних секцій а також медичних та інших закладів при особистому спілкуванні або за телефоном.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 квітня 2018 року позов задоволено частково.

Визначено ОСОБА_1 наступний порядок спілкування з дитиною - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1:

1) побачення щосуботи протягом місяця з 10:00 год. до 17:00 год. та щовівторка та щочетверга протягом місяця у період з 17:30 до 20:00 год.;

2) відвідування дитячих заходів у дошкільних та навчальних закладах;

3) відвідування місця проживання, лікування, освіти, виховання ОСОБА_3 за домовленістю з матір'ю дитини - ОСОБА_2;

4) спілкування з дитиною за допомогою технічних засобів з урахуванням віку, дотримуючись режиму дня дитини;

5) святкові дні (Новий рік, Різдво, Великдень, День народження ОСОБА_1, наступний день після Дня народження дитини) - за попереднім узгодженням з матір`ю дитини - ОСОБА_2;

6) забезпечення оздоровчого відпочинку дитини в присутності ОСОБА_2 протягом 28 діб на рік (14 діб - у літні місяці, 14 діб - протягом року) з правом відвідування розважальних, спортивних, оздоровчих закладів, виїзду до інших міст України.

В решті позову - відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погодившись з таким рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просив змінити рішення суду та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В апеляційній скарзі позивач посилається на те, що висновки суду не відповідають обставинам справи. Також наголошує, що відповідач намагається обмежити право батька на спілкування з дитиною та її виховання, а суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні решти позовних вимог необґрунтовано зазначає, що він має дійти згоди з відповідачем щодо відвідування місця проживання та навчання дитини.

Передбаченим ст.360 ЦПК України правом на подання відзиву відповідач не скористалась.

Вислухавши позивача, розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 05 липня 2013 року сторони уклали шлюб (а.с.5) та є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6).

Сторонами у справі визнано, що станом на день розгляду справи дитина проживає із матір'ю.

Згідно характеристики ОСОБА_1, виданої директором ПП «Безпека Комплекс» 02 вересня 2015 року, з 26 червня 2015 року позивач працював на підприємстві, за час роботи зарекомендував себе з позитивної сторони, сумлінно ставився до своїх обов'язків. В позаштатних ситуаціях діє оперативно, відповідно до вимог закону, посадових інструкцій. Завжди охайний, підтягнутий. З оточуючими веде себе ввічливо та коректно (а.с.30).

За характеристикою голови квартального комітету № 31 м.Новомосковська Дніпропетровської області від 20 жовтня 2016 року, ОСОБА_1, за час проживання за адресою місця проживання, зарекомендував себе з позитивної сторони, скарг та зауважень на нього не надходило (а.с.29).

24 грудня 2013 року позивачем отримано сертифікат про проходження обов'язкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів, відповідно до якого психіатричних протипоказань для провадження діяльності охоронника без зброї не виявлено (а.с.33).

30 вересня 2017 року позивачем отримано сертифікат про проходження профілактичного наркологічного огляду, відповідно до якого наркологічні протипоказання до служби у Збройних Силах України на контрактній основі відсутні (а.с.33).

ОСОБА_1 працює, отримує доходи, які за період з серпня 2016 року по січень 2017 року становлять суму в розмірі 22 723,12 грн. (а.с.91).

Також надані в справу матеріали свідчать про наявність спору між сторонами з приводу побачення дитини із батьком, звернення позивача до правоохоронних органів з приводу поведінки відповідача щодо перешкод в побаченні дитини із батьком (а.с.32).

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 листопада 2015 року присуджено до стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі у розмірі 350 гривень 00 копійок, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 19 серпня 2015 року (а.с.88-91).

26 липня 2017 року за № 2662 Виконавчим комітетом Новомосковської міської ради складено висновок органу опіки та піклування про способи участі у вихованні дитини, місця та часу спілкування з малолітнім ОСОБА_3, у відповідності до якого, враховуючі інтереси малолітньої дитини, її вік та стан здоров'я, інші обставини справи Виконавчий комітет Новомосковської міської ради визначив наступний спосіб участі у вихованні, спілкуванні ОСОБА_1 з ОСОБА_3, а саме: щосуботи протягом місяця з 10.00 до 17.00 год., а також за згодою з ОСОБА_2, на наступний день після Дня народження дитини, Нового року, Різдва, Великодня (а.с.59-61). При цьому, у висновку встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками малолітнього ОСОБА_3 Вони розлучені, проживають окремо. Хлопчик проживає разом зі своєю матір'ю. Зі слів ОСОБА_4, фактично з вересня 2016 року вона з сином проживає в м.Дніпро. За інформацією КНП «Новомосковський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» за час проживання родини ОСОБА_3 на території м. Новомосковська дитина ОСОБА_3 знаходився на диспансерному обліку у сімейного лікаря амбулаторії № 7 з приводу атопічного дерматиту та частих простудних захворювань. Частіше з дитиною до сімейного лікаря зверталася мати дитини.

Відповідно до інформації з ДНЗ № 5 «Веселка» м. Новомосковська за вісім місяців відвідування дошкільного закладу ОСОБА_3 щомісяця хворів простудними захворюваннями.

Батько дитини проживає за адресою: АДРЕСА_1. Вказаний будинок на праві власності належить ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (рідні дідусь та бабуся дитини). Одноповерховий житловий будинок, який складається з 4-х житлових кімнат, житловою площею близько 56 кв.м. В будинку є ванна кімната, туалет. Житло обладнано всіма комунальними зручностями (автономне опалення, водопостачання, газопостачання, електрозабезпечення). Всі приміщення будинку обладнані сучасними меблями, побутовою технікою. Санітарно-гігієнічний стан житла задовільний. Кухня розташована окремо у дворі. На даний час в будинку проживають ОСОБА_5 та ОСОБА_1 Для проживання ОСОБА_3 є окрема кімната. Її житлова площа близько 10 кв.м. В кімнаті зроблений ремонт. В дитячій кімнаті є шафа для одягу, диван. В будинку є місце для фізичних занять, навчання, відпочинку. Для хлопчика є іграшки, книжки, постільна білизна. ОСОБА_1 працює на посаді охоронця об'єктів підприємства ТОВ «Логістик Юніон», матеріально забезпечений.

За документами, які надані заявником його доходи складаються із заробітної плати, графік його роботи не вказаний, що не дає зрозуміти про можливість систематично приймати участь у вихованні сина.

За місцем роботи та проживання характеризується позитивно. ОСОБА_7 веде здоровий спосіб життя, спиртними напоями не зловживає, іншої сім'ї не має. На сьогоднішній день ОСОБА_1 виконує покладені на нього обов'язки: піклується про розвиток, виховання сина, купує їжу, речі, іноді надає матеріальну допомогу. Аліменти на дитину сплачує щомісячно в розмірі від 360,00 грн. до 500,00 грн. ОСОБА_1 бажає піклуватися про сина, забирати його до себе, проводити з ним час, оздоровлювати влітку. Вважає, що це необхідно для того, щоб дитина відчувала себе повноцінною і такою, яка не обділена батьківською увагою.

Згідно медичної картки позивача, розлади здоров'я в нього відсутні.

Мати дитини зазначає, що звинувачення батька про те, що вона чинить йому перешкоди у вихованні дитини є безпідставними. Зі слів ОСОБА_7 та ОСОБА_4, малолітній ОСОБА_3 по декілька днів знаходиться за місцем проживання батька та бабусі у м. Новомосковську. В липні 2017 року ОСОБА_1 під час перебування дитини у нього залишив хлопчика на догляд літньої та хворої матері, оскільки працював в нічний час, що є небезпечним для малолітнього. ОСОБА_4 акцентує увагу на те, що ОСОБА_7 в присутності сина лає та принижує свою матір, при цьому використовує ненормативну лексику, дуже гучно ображає літню жінку. Після такої емоційно нестриманої поведінки батька, ОСОБА_3 деякій час замкнений, що негативно впливає на нормальний розвиток дитини. Також в липні 2017 ОСОБА_2 записала сина в «Книгу обліку майбутніх вихованців» КЗ «ДНЗ № 4 «Дивосвіт» Слобожанської селищної ради для відвідування ним дитячого навчального закладу. Тому ОСОБА_2 вважає тривалі побачення за місцем проживання батька у м. Новомосковську недоцільними. Однак не заперечує проти систематичних зустрічей батька та сина один раз на тиждень без ночівлі (а.с.59-61).

Встановивши зазначені обставини, керуючись ст.ст. 150, 151, 153, 155, 157, 159 СК України, ст.ст.11, 15 Закону України «Про охорону дитинства», суд першої інстанції ухвалив обґрунтоване рішення, яке відповідає інтересам дитини та принципу рівності прав батьків по відношенню до виховання дитини.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, підлягають відхиленню, оскільки судом в повному обсязі досліджено обставини справи та надано належну оцінку наявним в матеріалах справи доказам.

При цьому, з урахуванням віку дитини, стану її здоров'я, необхідності адаптації дитини до соціального життя, виходячи з рівності прав батьків на виховання дитини та спілкування з нею, визнання обставин щодо фактичного припинення шлюбних стосунків між батьками та поважаючи право кожного з батьків на особисте життя, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що не є прийнятним способом участі у вихованні: спілкування батька з дитиною в будь-який день тижня з понеділка по неділю сім днів на тиждень з залишенням дитини на ночівлю у ОСОБА_1; безперешкодне відвідування місця проживання, лікування, освіти, виховання ОСОБА_3; безперешкодну участь у вихованні ОСОБА_3 сім днів на тиждень на протязі життя; перебування з ОСОБА_3 в святкові дні - день народження брата, сестри, дідуся, бабусі, племінника, сестри доньки, племінника брата доньки, парних календарних років, 9 травня, та інших; відвідування дошкільних закладів, дитячих садків, нянь, освітніх гуртків, спортивних секцій під час їх відвідування ОСОБА_3; отримання інформації щодо переміщення ОСОБА_3 за власним бажанням чи без такого. Оскільки задоволення позову в такій редакції призведе до порушення звичайного укладу життя дитини, порушить право на всебічний розвиток дитини, як конкретної особистості, право матері на повагу до її особистого життя та значно обмежить право матері на виховання дитини.

Вимоги щодо виїзду дитини з батьком за межі країни на оздоровлення, відпочинок, екскурсій під час відпустки тривалістю від семи до двадцяти одного дня також можуть призвести до істотного порушення прав відповідача на участь у вихованні дитини з огляду на Правила перетинання державного кордону громадянами України, унеможливить право на спілкування дитини з матір'ю.

Не дивлячись на неприязні стосунки між сторонами спору, на чому наголошує позивач в апеляційній сказі, спосіб захисту прав батька на спілкування з дитиною не повинен обмежувати права та інтереси матері. Тому колегія суддів вважає, що визначений судом порядок спілкування позивача з сином забезпечить дотримання балансу інтересів сторін та добробуту дитини.

Передбачених ст.376 ЦПК України порушень норм матеріального чи процесуального права, які б могли призвести до скасування судового рішення, колегією суддів не встановлено, тому оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін.

Судові витрати, понесені в зв'язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 квітня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: О.В.Лаченкова

О.В.Свистунова