Справа № 456/1980/18
Провадження № 2/456/1098/2018
РІШЕННЯ

іменем України

05 листопада 2018 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої судді Гули Л. В. ,

з участю секретаря Петренко Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Стрию справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», ТОВ ГФ «Камаз-Транс-Сервіс», третя особа ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 просить стягнути з ПрАТ СК «ПЗУ Україна» (PZU Україна) на його користь матеріальну шкоду, заподіяну йому внаслідок пошкодження автомобіля марки «Шевролет Авео», в розмірі страхової суми за договором страхування №АІ/8885108, а саме: 50000 грн.; стягнути з ТзОВ «Камаз-Транс-Сервіс» на його користь матеріальну шкоду, заподіяну йому внаслідок пошкодження автомобіля марки «Шевролет Авео», в розмірі 57385,00 грн. та вартість експертного автотоварознавчого дослідження в розмірі 1000 грн., поклавши на відповідачів судові витрати по справі.

В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що 09.10.2016 на ділянці автодороги «Київ-Чоп», що в селі Гірне Стрийського району Львівської області, відбулося зіткнення між автомобілями марки «Шевролет Авео», р.н. НОМЕР_1, під його керуванням та автомобілем марки «Рено Меган», р.н. Республіки Польща НОМЕР_7, під керуванням ОСОБА_5, мотоциклом марки «Ямаха ХТ 600», р.н. Республіки Польща НОМЕР_8, під керуванням громадянина Республіки Польща Кіквінського Пьотра. Ще одним учасником ДТП був ОСОБА_6, який в момент ДТП керував вантажним автомобілем марки «Рено Т 430», р.н. НОМЕР_2, з напівпричепом «Шмітц», р.н.НОМЕР_3, на підставі трудового договору з ТзОВ «Камаз-Транс-Сервіс».

Внаслідок ДТП автомобіль марки «Шевролет Авео», р.н. НОМЕР_1, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_4, отримав значні технічні пошкодження, а він отримав тілесні ушкодження у вигляді забою грудини. Автомобіль «Шевролет Авео» згідно з реєстраційним свідоцтвом на транспортний засіб належить ОСОБА_2, його дружині, яка в момент ДТП знаходилася разом з ним у салоні автомобіля.

За фактом ДТП в той же день слідчим Стрийського відділу поліції ГУ НП у Львівській області були внесені відомості до ЄРДР за № 0002147 з попередньою кримінально-правовою кваліфікацією правопорушення за ч. 1 ст. 286 КК України.

Зважаючи на висновок судової медичної експертизи № 544 від 21.10.2016, якою встановлено, що отримані ним тілесні ушкодження відносяться до легких, та після проведення необхідних слідчих дій 26.07.2017 року слідчим Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області винесено постанову про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв'язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. Копію постанови направлено до відповідних органів поліції для вирішення питання про притягнення винуватців ДТП до адміністративної відповідальності.

Постановою Апеляційного суду Рівненської області від 02.02.2018 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що призвело до ДТП, визнано ОСОБА_6.

Автомобіль марки «Рено Т 430», р.н. НОМЕР_2, з напівпричепом «Шмітц», р.н. НОМЕР_3, якими під час ДТП керував ОСОБА_6, є забезпеченими транспортними засобами відповідно до договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземних транспортних засобів №АІ/8885108 від 11.11.2015. Відповідно до цих договорів власником автомобіля марки «Рено Т 430» та напівпричепу «Шмітц», чия відповідальність застрахована в Страховій компанії ПрАТ СК «ПЗУ Україна», є ТзОВ «Камаз-Транс-Сервіс».

Згідно з висновком № 158 експертного автотоварознавчого дослідження від 08.12.2016, складеного судовим експертом Галамай Я.І., вартість відновлювального ремонту автомобіля «Шевролет Авео» з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу становить 103380,84 грн. Вартість експертизи становить 1000 грн.

Водночас, фактичні витрати, пов'язані з відновленням автомобіля «Шевролет Авео» до попереднього стану, згідно з рахунками № 070-4 від 28.02.2017 та №070-5 від 17.02.2017 становлять 107385,00 грн.

Згідно з договором № АК/4695837 (забезпечений транспортний засіб - автопричеп марки «Шмітц», р.н. НОМЕР_5), страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, становить 100000 грн.

Згідно з договором № AI/8885108 (забезпечений транспортний засіб - автомобіль марки «Рено Т 430», р.н. НОМЕР_2) страхова сума становить 50000 гривень.

Розмір франшизи за обома договорами - 0 грн.

В березні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до СК «ПЗУ Україна» із заявою про виплату їй страхового відшкодування майнової шкоди, заподіяної внаслідок ДТП.

Листом-відповіддю від 23 березня 2018 року СК «ПЗУ Україна» повідомила, що розмір страхового відшкодування за даним страховим випадком становить 50000,00 грн. відповідно до страхової суми, передбаченої страховим полісом №AI/8885108 від 11.11.2015, за яким забезпеченим транспортним засобом є автомобіль марки «Рено Т 430», р.н. НОМЕР_2 (тягач в складі автопоїзду, яким керував ОСОБА_6 в момент ДТП). Водночас, ОСОБА_2 було відмовлено у виплаті страхового відшкодування на підставі п.п. 37.1.4. п. 37.1. ст.37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пропуском однорічного строку на звернення із заявою про страхове відшкодування.

Однак ОСОБА_2 зазначала про те, що лише в лютому місяці 2018 року в судовому порядку було остаточно встановлено особу, винувату в скоєнні ДТП. При цьому остання покликалася на згадане вище рішення Апеляційного суду Рівненської області від 02.02.2018 у справі про адміністративне правопорушення, відтак лише в лютому 2018 року в неї з'явилися достатні правові підстави для звернення до СК «ПЗУ Україна» із заявою про виплату страхового відшкодування. З цього випливає, що причина пропуску ОСОБА_2 однорічного строку на звернення до страховика із заявою про страхове відшкодування є поважною та такою, що носить об'єктивний стосовно неї характер.

Таким чином, у ОСОБА_2 є достатні правові підстави звернутися за захистом свого порушеного права до суду з позовом до СК «ПЗУ Україна» про стягнення страхового відшкодування.

Відповідно до ст.ст. 386, 395, 396 ЦК правила щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на законній підставі. Таким чином, право на звернення з таким позовом належить і йому (ОСОБА_1), оскільки він керував автомобілем «Шевролет Авео» на підставі документів, визначених Правилами дорожнього руху та в присутності самої потерпілої ОСОБА_2

Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди, зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 02.02.2018 встановлено, що винуватцем ДТП, відтак, і заподіювачем шкоди внаслідок цієї події, є ОСОБА_6, який під час ДТП виконував трудові обов'язки за завданням та в інтересах Товариства, з яким він перебував у трудових відносинах.

Таким чином, у позивача виникли достатні правові підстави звернутися до суду з позовом до ТзОВ «Камаз-Транс-Сервіс» про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, в частині, яка перевищує розмір страхового відшкодування, яке повинно бути виплачено ОСОБА_2 відповідно до договору від 11.11.2015 страхування цивільної відповідальності ТзОВ «Камаз-Транс-Сервіс».

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_8 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини.

Представник ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» Бугаєнко Ю.М. у судове засідання не з'явився, подав суду відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого покликається на те, що 11.11.2015 між ПрАТ СК «ПЗУ Україна» та ТзОВ «Камаз-Транс-Сервіс» був укладений поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів № АІ/8885108, забезпечений згідно з полісом є транспортний засіб «Рено», д.р.н. НОМЕР_2. Також 27.09.2016 між ПрАТ СК «ПЗУ Україна» та ТзОВ «Камаз-Транс-Сервіс» був укладений поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів №АК/4695837, забезпечений згідно з полісом є транспортний засіб «Шмітц», д.р.н. НОМЕР_5. 13.03.2018 позивач звернувся до ПрАТ СК «ПЗУ Україна» із заявою про пошкодження транспортного засобу «Шевролет Авео», д.н.з. НОМЕР_6, під час події 09.10.2016. Дану заяву було прийнято страховиком до розгляду та проведено дії по встановленню всіх обставин випадку, які б давали можливість прийняти рішення про виплату страхового відшкодування. 13.03.2018 працівником ПрАТ СК «ПЗУ Україна» був оглянутий та сфотографований транспортний засіб «Шевролет Авео», д.р.н. НОМЕР_1, та складено акт, в якому зазначено, що автомобіль відновлено, пошкоджень не виявлено. Крім цього, ОСОБА_2 звернулася до ПрАТ СК «ПЗУ Україна» із заявою про настання страхового випадку 13.03.2018, подія трапилася 09.10.2016, відтак строк звернення до ПрАТ СК «ПЗУ Україна» із заявою про страхове відшкодування закінчився 08.10.2017. Враховуючи вищевикладене, ПрАТ СК «ПЗУ Україна» листом № 2075-31 від 23.03.2018 відмовило власнику пошкодженого транспортного засобу ОСОБА_2 у виплаті страхового відшкодування стосовно події 09.10.2016.

Представник ТзОВ «Камаз-Транс-Сервіс» Опанасюк А.О. в судовому засіданні позовні вимоги заперечив, просить у їх задоволенні відмовити, покликаючись на те, що оскільки на момент ДТП цивільно-правова відповідальність ТзОВ «Камаз-Транс-Сервіс» була застрахована у ПрАТ СК «ПЗУ Україна», тому обов'язок відшкодувати шкоду позивачу покладається саме на страхову компанію.

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, хоча про дату, час та місце проведення судового засідання була належним чином повідомлена, причину неявки суду не повідомила.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача ТзОВ «Камаз-Транс-Сервіс», дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 09.10.2016 близько 14:00 год. на автодорозі «Київ-Чоп», що в селі Гірне Стрийського району Львівської області, а саме: 626км+500м, відбулося зіткнення між автомобілями марки «Шевролет Авео», р.н. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1, автомобілем марки «Рено Меган», р.н. Республіки Польща НОМЕР_7, під керуванням ОСОБА_5 та мотоциклом марки «Ямаха ХТ 600», р.н. Республіки Польща НОМЕР_8, під керуванням Кіквінського Пьотра, внаслідок чого транспортні засоби отримали технічні пошкодження, а ОСОБА_1 - тілесні ушкодження у вигляді забою грудини. За даним фактом 09.10.2016 було внесено відомості до ЄРДР за №0002147 за ч. 1 ст. 286 КК України.

Постановою Стрийського відділу поліції ГУ НП у Львівській області від 26.07.2017 кримінальне провадження № 0002147 від 09.10.2016 за ч. 1 ст. 286 КК України закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України через відсутність в діянні складу кримінального правопорушення. Копію постанови направлено за підсудністю для притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_6, ОСОБА_5 за ст.124 КУпАП /а.с. 7/.

З долученої до матеріалів справи постанови Апеляційного суду Рівненської області від 02.02.2018 судом встановлено, що 09.10.2016 біля 14:00 год. на автомобільній дорозі М-06 сполученням Київ-Чоп 626км+500м в с. Гірне Стрийського району Львівської області водій ОСОБА_6, керуючи вантажним автомобілем марки «Рено», р.н. НОМЕР_2, з напівпричепом «Шмітз», р.н.НОМЕР_5, не врахував дорожню обстановку, не виконав вимог дорожньої розмітки 1.1. дод. 1 (вузька суцільна смуга) та виїхав на смугу зустрічного руху, чим змусив водія ОСОБА_5, який рухався на легковому автомобілі марки «Рено Меган», р.н. Республіки Польща НОМЕР_7, в зустрічному напрямку, різко змінити напрямок руху та швидкість руху, внаслідок чого автомобіль марки «Рено Меган», р.н. Республіки Польща НОМЕР_7, будучи некерованим, виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем марки «Шевролет Авео», р.н. НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_1, який рухався у зустрічному напрямку прямо. Внаслідок ДТП автомобіль марки «Шевролет Авео», р.н.НОМЕР_1, та автомобіль марки «Рено Меган», р.н. Республіки Польща НОМЕР_7, отримали значні технічні ушкодження, а ОСОБА_1 - тілесні ушкодження у вигляді забою грудини.

Вищевказаною постановою ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та закрито провадження у справі на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП. Постанова набрала законної сили /а.с. 8-9/.

Згідно з нормою ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду в справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов'язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно з ч. 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Європейський суд з прав людини в пунктах 33, 34 рішення від 19.02.2009 в справі «Христов проти України» зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів. Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до остаточного рішення суду.

Таким чином, вина ОСОБА_6 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню.

ОСОБА_6 працює водієм у ТзОВ «Камаз-Транс-Сервіс» та перебуває з ним у трудових відносинах, що не заперечується сторонами. Відтак дорожньо-транспортна пригода сталася під час виконання водієм ОСОБА_6 своїх трудових обов'язків.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «Рено», р.н. НОМЕР_2, та напівпричепу «Шмітз», р.н. НОМЕР_5, застрахована у ПрАТ СК «ПЗУ Україна» на підставі Договорів (полісів) № АК/4695837 та № АІ/8885108 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів /а.с. 27-28/.

Автомобіль марки «Шевролет Авео», р.н. НОМЕР_6, належить ОСОБА_2, про що свідчить свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_12 /а.с. 32/.

Згідно з висновком № 158 експертного автотоварознавчого дослідження, складеного 08.12.2016 судовим експертом Галамай Я.І., вартість відновлювального ремонту автомобіля «Шевролет Авео», р.н. НОМЕР_1, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_4, від виявлених на момент його огляду 24.11.2016 пошкоджень внаслідок ДТП, яка сталася 09.10.2016, в цінах станом на вказану дату огляду становить 103380,84 грн. Ринкова вартість автомобіля «Шевролет Авео», р.н. НОМЕР_1, станом на 24.11.2016 становить 155213,28 грн. Вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу автомобіля «Шевролет Авео», р.н. НОМЕР_1, після його пошкодження в ДТП 09.10.2016 з врахуванням особливостей його стану та пошкоджень, які виявлені на момент огляду 24.11.2016, в цінах станом на час проведення дослідження становить 103380,84 грн./а.с. 10-15/.

Згідно з квитанцією № 1747 від 29.11.2016 вартість експертизи становить 1000,00 грн. /а.с. 33/.

З матеріалів справи встановлено, що 13.03.2018 ОСОБА_1 повідомив ПрАТ СК «ПЗУ Україна» про настання страхового випадку та подав заяву про здійснення страхового відшкодування /а.с. 94-102/.

Згідно з актом огляду транспортного засобу «Шевролет Авео», складеного ПрАТ СК «ПЗУ Україна», станом на дату огляду 13.03.2018 автомобіль відновлено, пошкоджень не виявлено /а.с. 92-93/.

Судом встановлено, що ПрАТ СК «ПЗУ Україна» листом № 2075-31 від 23.03.2018 відмовило ОСОБА_2, власнику автомобіля «Шевролет Авео», у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) у зв'язку з пропуском встановленого законом строку для звернення з такою вимогою, оскільки ОСОБА_2 звернулася до страхової компанії із заявою про настання страхового випадку 13.03.2018, подія трапилася 09.10.2016, відтак строк звернення до ПрАТ СК «ПЗУ Україна» із заявою про страхове відшкодування закінчився 08.10.2017 /а.с. 37/.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого (ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно з п. 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Згідно з п. 1.6 Методики відновлювальний ремонт є комплексом операцій щодо відновлення справності складових частин в єдине працездатне ціле.

Відповідно до п. 8.1 Методики для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту.

Згідно з п. 8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ (С) та величини втрати товарного виду (ВТВ).

Відповідно до п. 33.3. ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов'язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів). Особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обов'язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна.

У п. 37.1.3. ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов'язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.

Відповідно до п. 37.1.4. ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров'ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Згідно зі ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, зокрема, слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов'язку надати річ того ж роду і якості, виправити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі, застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. Як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв'язку з заподіянням шкоди майну.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Дослідженими в судовому засіданні обставинами справи встановлено, що 09.10.2016 близько 14:00 год. на автомобільній дорозі М-06 сполученням Київ-Чоп 626км+500м в с.Гірне Стрийського району Львівської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю вантажного автомобіля марки «Рено», р.н.НОМЕР_2, з напівпричепом «Шмітз», р.н. НОМЕР_5, та легкових автомобілів марки «Рено Меган», р.н. Республіки Польща НОМЕР_7, та «Шевролет Авео», р.н. НОМЕР_6, у зв'язку з порушенням водієм транспортного засобу «Рено», р.н.НОМЕР_2, з напівпричепом «Шмітз», р.н. НОМЕР_5, ОСОБА_6 Правил дорожнього руху.

Згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 158, складеного 08.12.2016 судовим експертом Галамай Я.І., який суд визнає належним та допустимим доказом, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Шевролет Авео», р.н. НОМЕР_1, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_4, від виявлених на момент огляду 24.11.2016 його пошкоджень внаслідок ДТП, яка сталася 09.10.2016, в цінах станом на вказану дату огляду становить 103380,84 грн. Ринкова вартість автомобіля «Шевролет Авео», р.н. НОМЕР_1, станом на 24.11.2016 становить 155213,28 гривень. Вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу автомобіля «Шевролет Авео», р.н. НОМЕР_1, після його пошкодження в ДТП 09.10.2016 з врахуванням особливостей його стану та пошкоджень, які виявлені на момент огляду 24.11.2016, в цінах станом на час проведення дослідження становить 103380,84 грн. /а.с. 10-15/. Вартість експертизи становить 1000,00 грн. /а.с. 33/.

Рахунки № 070-4 від 28.02.2017 та № 070-5 від 17.02.2017 про вартість запчастин та ремонтних робіт, наданих позивачем, не містять підтвердження про їх оплату, а тому не можуть бути належним та допустимим доказом фактичних витрат, понесених позивачем на ремонт автомобіля «Шевролет Авео» на суму 107385 грн. /а.с. 31/.

Судом встановлено, що позивач 13.03.2018 повідомив про настання страхового випадку ПрАТ СК «ПЗУ Україна», в якій застрахована цивільно-правова відповідальність ТзОВ «Камаз-Транс-Сервіс», власника вантажного автомобіля марки «Рено», р.н. НОМЕР_2, та напівпричепу «Шмітз», р.н.НОМЕР_5, згідно з полісами № АК/4695837, №АІ/8885108 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів /а.с. 27-28/, та подав заяву про здійснення страхового відшкодування.

ПрАТ СК «ПЗУ Україна» відмовило власнику автомобіля «Шевролет Авео» ОСОБА_2 у виплаті страхового відшкодування, оскільки останньою пропущено строк звернення із заявою про страхове відшкодування. Крім цього, на момент огляду транспортного засобу автомобіль «Шевролет Авео» було відновлено, пошкоджень не виявлено, що призвело до неможливості страховика ПрАТ СК «ПЗУ Україна» встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання та розмір заподіяної шкоди.

Суд не бере до уваги доводи позивача та його представника про те, що строк звернення до страхової компанії із заявою про здійснення страхового відшкодування ним пропущено з поважних причин, так як вину ОСОБА_6 було встановлено лише 02.02.2018 постановою Апеляційного суду Рівненської області, оскільки постановою про закриття кримінального провадження від 26.07.2017 встановлено порушення Правил дорожнього руху ОСОБА_6 та ОСОБА_5, що стало причиною дорожньо-транспортної пригоди 09.10.2016, а відтак позивач мав можливість звернутися до ПрАТ СК «ПЗУ Україна» впродовж одного року з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди, тобто до 08.10.2017 включно.

Крім цього, судом встановлено та не заперечується позивачем, що автомобіль марки автомобіль «Шевролет Авео», р.н. НОМЕР_1, відновлено та станом на 13.03.2018, дату звернення до страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування та дату огляду автомобіля, пошкоджень виявлено не було, що призвело до неможливості ПрАТ СК «ПЗУ Україна» встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання та розмір заподіяної шкоди.

Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги в частині стягнення з ПрАТ СК «ПЗУ Україна» на користь позивача матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок пошкодження автомобіля марки «Шевролет Авео», р.н. НОМЕР_1, в розмірі страхової суми за договором страхування № АІ/8885108, що становить 50000,00 гривень, задоволенню не підлягають.

Разом з тим, судом встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталася під час виконання ОСОБА_6 трудових обов'язків перед ТзОВ «Камаз-Транс-Сервіс», вина останнього у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню, а відтак на підставі ч. 1 ст. 1172 ЦК України відповідач ТзОВ «Камаз-Транс-Сервіс» зобов'язаний відшкодувати шкоду, завдану його працівником ОСОБА_6 під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 в справі № 755/18006/15-ц, відповідно до п. 56 якої відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правововї відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правововї відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов'язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Відтак, оскільки страховик ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна», де застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача ТОВ ГФ «Камаз-Транс-Сервіс», відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування, а розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, з відповідача ТОВ ГФ «Камаз-Транс-Сервіс» слід стягнути на користь позивача матеріальну шкоду, завдану працівником Товариства під час виконання ним своїх трудових обов'язків, у розмірі 53380,84 грн., що становить різницю між розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать в т.ч. і витрати, пов'язані з залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи, інші витрати, пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки її розгляду.

Таким чином, з відповідача ТзОВ «Камаз-Транс-Сервіс» на користь позивача підлягають стягненню витрати за проведення експертного автотоварознавчого дослідження автомобіля в розмірі 1000 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача ТзОВ «Камаз-Транс-Сервіс» підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 704,80 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 82, 141, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, ст.ст.1166, 1172, 1187, 1194 Цивільного кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю госпрозрахункова фірма «Камаз-Транс-Сервіс» (33027, м. Рівне, вул. Київська, 64-А, , р/р 2395 в ПАТ «Перший інвестиційний Банк», МФО 300506) на користь ОСОБА_1, (АДРЕСА_1, паспорт НОМЕР_13, виданий Галицьким РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області 23.02.1999, РНОКПП НОМЕР_11) 53380,84 грн. (п'ятдесят три тисячі триста вісімдесят грн. 84 коп.) матеріальної шкоди, 1000 грн. за проведення експертного автотоварознавчого дослідження та 704,80 грн. судового збору.

В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Повний текст рішення складений судом 15.11.2018.

Суддя Л.В.Гула