ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/4817/183/18 Доповідач - Парандюк Т.С.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2018 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Парандюк Т.С.

суддів - Дикун С. І., Сташків Б. І.,

за участі секретаря -Кантицької О.І.

та сторін -представника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3; представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5; приватного виконавця Мелиха А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №607/14797/14 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 вересня 2018 року, ухвалену суддею Дзюбич В.Л., за поданням приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Мелиха Анатолія Івановича про звернення стягнення на майно боржника, право власності на яке не зареєстровано та надати дозвіл на звернення стягнення на майно боржника, право власності на яке не зареєстровано,

В С Т А Н О В И В:

11 вересня 2018 року приватний виконавець виконавчого округу Тернопільської області Мелих А.І. звернувся в суд із поданням про звернення стягнення на майно боржника ОСОБА_2 право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, а саме - домоволодіння (Реєстраційний номер майна - 23397744), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та зареєстроване за померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7.

В обґрунтування вказаного клопотання зазначено, що на виконанні у нього перебуває виконавче провадження АСВП № 57168874 з примусового виконання виконавчого листа Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області № 607/14797/14-ц від 15.02.2017 року про стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_4 в межах вартості майна, одержаного у спадщину після смерті ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2, грошових коштів в сумі 348304,36 грн. в рахунок погашення заборгованості згідно розписки про отримання коштів у позику від 15.10.2011, 1813,45 грн. судового збору та 2 304 грн. витрат за проведення експертизи. В ході здійснення виконавчих дій встановлено, що боржник ОСОБА_2 відповідно до рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14.06.2016 року, яке залишене без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 26.01.2017 року, є єдиним спадкоємцем майна померлої ОСОБА_7 та в установленому законом порядку прийняла спадщину. До складу спадкового майна входить домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Однак згідно Інформаційної довідки з Реєстру речових прав №137118118 від 10.09.2018 року вбачається, що боржник не зареєструвала за собою право власності на вказане майно. У відповідності до ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття. Хоча спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину, однак відсутність такого свідоцтва не позбавляє його права на спадкове майно - ч.3 ст. 1269 ЦК України. Таким чином, ОСОБА_2 незважаючи на відсутність у неї свідоцтва про право на спадщину за законом є власником домоволодіння по АДРЕСА_1. Абзацом 2 частини 4 статті 50 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що у разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 вересня 2018 року подання приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Мелиха Анатолія Івановича про звернення стягнення на майно боржника ОСОБА_2, право власності на яке не зареєстровано - задоволено.

Надано дозвіл приватному виконавцю виконавчого округу Тернопільської області Мелиху Анатолію Івановичу на звернення стягнення на майно боржника ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1), яке не зареєстроване у встановленому законом порядку, а саме - домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна - 23397744), зареєстроване за померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою відмовити у задоволені подання приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Мелиха А.І. про звернення стягнення на майно боржника.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначила, що задоволення подання приватного виконавця щодо звернення стягнення на майно спадкоємця є передчасним, оскільки відповідно до вимог ст. 1282 ЦК України звернення стягнення на спадкове майно можливе лише після відмови спадкоємців задовольнити вимоги кредитора шляхом сплати одноразового платежу. Даної відмови приватним виконавцем до подання не додано.

Також, виносячи 10 вересня 2018 року постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП № 57168874) з примусового виконання виконавчого листа Тернопільського міськрайонного суду від 15.02.2017 року № 607/14797/14-ц, а вже через три дні, а саме 11 вересня 2018 року звертаючись до суду із поданням про звернення стягнення на майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, приватний виконавець Мелих А.І. порушив вимоги ч. 1 ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур'єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Таким чином, приватний виконавець, не довівши ОСОБА_2 до відома про початок примусового виконання рішення, не встановивши причину не реєстрації нею права власності на спадкове майно та факту ухилення спадкоємця від виконання рішення суду, звернувся до суду із вказаним поданням, чим порушив вимоги вищевказаного законодавства України та її права.

При поданні звернення до суду приватним виконавцем не зазначено відомостей, які саме виконавчі дії були проведені для з'ясування питання щодо наявності у боржника в банках та інших фінансових установах грошових коштів у національній та іноземній валютах, та інших цінностей. Крім того, відсутня інформація про наявність у боржника рухомого майна, на яке може бути звернуто стягнення в першу чергу.

Відзив на апеляційну скаргу на час розгляду справи не поступив.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримав з мотивів, викладених в ній, додавши, що станом на день розгляду справи його довірителька так і не отримала постанови про відкриття виконавчого провадження, оскільки проживає в м. Збараж, Тернопільської області, а не за адресою вказаною у виконавчому провадженні.

Приватний виконавець виконавчого округу Тернопільської області - Мелих А.І. та представник ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 апеляційну скаргу не визнали, вважаючи ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Надаючи дозвіл приватному виконавцю виконавчого округу Тернопільської області Мелиху А.І. на звернення стягнення на майно боржника ОСОБА_2, яке не зареєстроване у встановленому законом порядку, суд першої інстанції виходив з того, що боржник ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, набула право власності на спадкове майно, а саме домоволодіння АДРЕСА_1, а відтак у відповідності до ст. 1282 ЦК України вона несе обов'язок щодо задоволення вимог кредиторів спадкодавця в межах вартості успадкованого нею майна.

Колегія суддів з таким висновком суду не погоджується з наступних підстав.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 червня 2016 року у цивільній справі № 607/14797/14-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_8 про стягнення коштів, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 06 січня 2017 року, позов задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_2, в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_8, в користь ОСОБА_4 в межах вартості майна, одержаного у спадщину після смерті ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, грошові кошти в сумі 348304 (триста сорок вісім тисяч триста чотири) грн. 36 коп. в рахунок погашення заборгованості згідно розписки про отримання коштів у позику від 15.10.2011 року, 1813 (одну тисячу вісімсот тринадцять) грн. 45 коп. судового збору та 2304 (дві тисячі триста чотири) грн. витрат на проведення експертизи.

Відповідно до вимог ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Боржник ОСОБА_2 є єдиним спадкоємцем майна ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та на день своєї смерті була власником домоволодіння АДРЕСА_1, що не оспорюється представником ОСОБА_2 адвокатом ОСОБА_3

10 вересня 2018 року приватним виконавцем виконавчого округу Тернопільської області Мелихом А.І. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 57168874 з примусового виконання виконавчого листа Тернопільського міськрайонного суду № 607/14797/14-ц від 15.02.2017 року про стягнення з ОСОБА_2, в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_8 в користь ОСОБА_4 в межах вартості майна, одержаного у спадщину після смерті ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, грошові кошти у сумі 348 304,36 грн. в рахунок погашення заборгованості згідно розписки про отримання коштів у позику від 15.10.2011 року, 1813,45 грн. судового збору та 2304 грн. витрат за проведення експертизи.

Згідно статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами., прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

11 вересня 2018 року приватний виконавець Мелих А.І. звернувся до суду із поданням про надання дозволу на звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку та звернути стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку.

Відповідно до ч. 10, 11 ст. 440 ЦПК України питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця. Суд негайно розглядає подання державного виконавця, приватного виконавця без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця.

Звернення стягнення на об'єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник. Разом із житловим будинком стягнення звертається також на прилеглу земельну ділянку, що належить боржнику. У разі звернення стягнення на об'єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з'ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом. Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об'єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об'єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам. У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно. У разі відсутності технічної документації на майно, у зв'язку з чим його неможливо підготувати до реалізації, виготовлення такої документації здійснюється за зверненням виконавця в установленому законодавством порядку за рахунок додаткового авансування стягувача. У разі якщо стягувач протягом 10 робочих днів з дня одержання відповідного повідомлення виконавця не авансує витрати, пов'язані з підготовкою технічної документації на майно, виконавчий документ повертається стягувачу, за умови що відсутнє інше майно у боржника, на яке можливо звернути стягнення. (ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження")

Проте, перевіряючи аргументи скарги, апеляційним судом встановлено, що при вирішенні питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, суд першої інстанції помилково та передчасно дійшов висновку про задоволення подання приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Мелиха А.І. про надання дозволу на звернення стягнення на нерухоме майно ОСОБА_2, право власності на яке не зареєстроване в установленому законом порядку, не врахувавши при цьому, що приватним виконавцем порушено норми ст. 28 та п. 8 ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження", а саме не належне повідомлення боржника про початок виконавчих дій та щодо перевірки майнового стану боржника.

Статтею 28 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур'єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев'ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Відповідно до п. 8 ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження.

Матеріали справи не містять інформації про те, що ОСОБА_2 була повідомлено про відкриття виконавчого провадження, не відібрані пояснення щодо добровільного виконання судового рішення.

В ході виконавчого провадження приватний виконавець Мелих А.І. окрім отримання Інформаційної довідки з Реєстру речових прав № 137118118 від 10.09.2018 року, з якої вбачається, що боржник ОСОБА_2, не зареєструвала за собою прийняте в спадщину нерухоме майно, а саме домоволодіння АДРЕСА_1, ніяких інших дій по встановленню наявності у боржника в банках чи інших фінансових установах грошових коштів у національній та іноземній валюті та наявності іншого рухомого майна, на яке може бути звернено стягнення у першу чергу, не провів.

У судовому засідання було встановлено, що спірне майно, а саме домоволодіння АДРЕСА_1, знаходиться в іпотеці банку "Форум"

Оскільки, подання приватного виконавця розглядається судом негайно, а з огляду на положення статей 12, 81 ЦПК України саме на приватного виконавця покладено обов'язок доказування факту відсутності у боржника достатніх коштів чи рухомого майна.

Тому, враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що постановляючи ухвалу, суд першої інстанції не дав оцінки тому, що в матеріалах виконавчого провадження відсутні відомості про належне повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження, про проведення приватним виконавцем перевірок майнового стану боржника, про встановлення відмови боржника від добровільного задоволення вимог кредитора шляхом сплати одноразового платежу, та дійшов передчасного висновку про те, що приватний виконавець здійснив всі необхідні заходи для звернення із поданням до суду про надання дозволу ( яким фактично приватний виконавець наділений в межах своїх повноважень) на звернення стягнення на майно боржника ОСОБА_2, право власності на яке не зареєстровано.

Крім того, приватний виконавець Мелих А.І. належним чином не перевірив чи ОСОБА_2 проживає в спірному будинковолодінні і чи при вчиненні виконавчих дій будуть дотриманні вимоги ст. 50 ч1, 3 Закону України "Про виконавче провадження" з метою уникнення обмежень конституційних прав боржника.

Таким чином, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 є підставними та підлягають задоволенню.

Враховуючи те, що судове рішення у Розділі VII ЦПК України постановляється у формі ухвали і є завершальною стадією розгляду справи по суті, відповідно суд апеляційної інстанції згідно ст. 374, 376 ЦПК України наділений повноваженнями скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове.

Враховуючи вищенаведені обставини в контексті норм матеріального та процесуального права, ухвалу суду першої інстанції слід скасувати та постановити нове судове рішення про відмову у задоволені подання приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Мелиха А.І. про звернення стягнення на майно боржника ОСОБА_2, право власності на яке не зареєстровано.

При зверненні із поданням приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Мелиха А.І. та при подані апеляційної скарги, ОСОБА_2 сторони не понесли жодних судових витрат, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не вирішує питання про перерозподіл судових витрат.

Керуючись ст. ст. 259, 374, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 вересня 2018 року - скасувати

Постановити нове судове рішення, яким у задоволені подання приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Мелиха Анатолія Івановича про звернення стягнення на майно боржника ОСОБА_2, право власності на яке не зареєстровано - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 15 листопада 2018 року.

Головуюча Т.С. Парандюк

Судді: С.І. Дикун

Б.І. Сташків