ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2018 року

м.Суми

Справа №578/419/15-ц

Номер провадження 22-ц/788/169/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Хвостика С. Г. , Ткачук С. С.

з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

та учасників справи:

заявників - Краснопільського відділу Охтирської місцевої прокуратури, Самотоївської сільської ради Краснопільського району Сумської області;

заінтересованої особи - відділу Держземагенства у Краснопільському районі Сумської області;

особи, яка подала апеляційну скаргу - ОСОБА_1,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Краснопільського районного суду Сумської області від 12 травня 2015 року в складі судді Щербини А.С., ухвалене у смт. Краснопілля,

в с т а н о в и в :

У квітні 2015 року прокурор Краснопільського району звернувся в інтересах держави в особі Самотоївської сільської ради із заявою про визнання спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_2 відумерлою.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_2, залишилася спадщина, а саме: земельна частка (пай), площею 5,69 га, що знаходиться на території Самотоївської сільської ради Краснопільського району Сумської області, вартість якої складає 121718 грн. Спадщина після смерті ОСОБА_2 ніким не прийнята, спадкоємці для оформлення спадщини до державної нотаріальної контори не зверталися, спадкова справа не відкривалась.

Рішенням Краснопільського районного суду Сумської області від 12 травня 2015 року заяву прокурора Краснопільського району в інтересах держави в особі Самотоївської сільської ради задоволено.

Визнано спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року, а саме: право на земельну частку (пай) згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 розміром 5,69 га, вартістю 121718 грн. відумерлою та передано його територіальній громаді Самотоївської сільської ради Краснопільського району Сумської області.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 - особа, яка не брала участі у справі, але вважає, що оскаржуваним рішенням вирішено питання про його права та обов'язки, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

При цьому вказує, що суд першої інстанції не прийняв до уваги, що спадщина відкрилася до набрання чинності новим ЦК України, тому до спірних правовідносин має застосовуватися ЦК Української РСР 1963 року, в якому не передбачено визнання спадщини відумерлою, а не ст. 1277 ЦК України, якою керувався суд першої інстанції. Зазначає, що суд перевірив відсутність спадкової справи після смерті ОСОБА_2, але не перевірив коло спадкоємців, які фактично прийняли спадщину. Згідно із свідоцтвом про право на спадщину за законом від 17 серпня 2010 року, він є спадкоємцем майна після смерті матері ОСОБА_3.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Пунктом 8 ч. 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України, в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України так інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року, а також визначено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_4, яка підтримала доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року в с. Думівка Краснопільського району Сумської області померла ОСОБА_2 (а.с. 9).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на належну їй на підставі сертифікату серії НОМЕР_2 від 25 лютого 1997 року земельну частку (пай), розміром 5,69 умовних кадастрових гектарів, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), розташовану на території Самотоївської сільської ради Краснопільського району (а.с. 11).

Згідно з Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № НОМЕР_3 від 04 лютого 2015 року, спадкові справи не заводилися, спадкоємці для оформлення спадщини до державної нотаріальної не зверталися (а.с. 5-6).

Ухвалюючи рішення про задоволення заяви прокурора Краснопільського району в інтересах держави в особі Самотоївської сільської ради, суд першої інстанції виходив з того, що спадкова справа після померлої ОСОБА_2 не заводилась, відомості про спадкоємців відсутні, а тому наявні передбачені ст. 1277 ЦК України підстави для визнання спадщини відумерлою.

Проте, з такими висновками суду погодитись не можна.

Звертаючись із заявою про визнання спадщини відумерлою, прокурор посилався на норму статті 1277 ЦК України.

Відповідно до ст. 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини.

Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

Територіальна громада, яка стала власником відумерлого майна, зобов'язана задовольнити вимоги кредиторів спадкодавця, що заявлені відповідно до ст. 1231 цього Кодексу.

Спадщина, не прийнята спадкоємцями, охороняється до визнання її відумерлою відповідно до статті 1283 цього Кодексу.

У пункті 1 постанови пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 3 роз'яснено, що положення ст. 1277 ЦК України застосовуються лише до відносин спадкування, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року.

У разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР.

Згідно з положеннями ст. 525 ЦК УРСР (1963 року), часом відкриття спадщини ОСОБА_2, є день її смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Отже, спірні правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу Української РСР.

Суд першої інстанції на зазначені положення закону уваги не звернув, розглянув справу на підставі положень Цивільного кодексу України, який спірні правовідносини не регулює.

В той же час, Цивільним кодексом Української РСР 1963 року не передбачено визнання спадщини відумерлою.

Заяви про визнання майна безхазяйним в порядку ст. 137 ЦК Української РСР, або про перехід спадщини до держави в порядку ст. 555 ЦК УРСР не подавалися.

Крім того, на думку колегії суддів, суд першої інстанції повинен був перевірити наявність у померлої ОСОБА_2 спадкоємців, з'ясувати, чи усунені вони від права на спадкування, прийняли або не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 на день смерті була зареєстрована та проживала разом зі своїм сином ОСОБА_5 та невісткою ОСОБА_3 по АДРЕСА_1. Заповіт від її імені посвідчувався у виконкомі Самотоївської сільської ради 16 вересня 1994 року, реєстровий номер 149 (а.с. 30). Відповідно до заповіту ОСОБА_2 все своє майно заповіла своєму сину ОСОБА_5 (а.с. 32).

Отже, висновок суду про те, що спадкоємців після смерті ОСОБА_2 ні за законом, ні за заповітом немає, заповіт від її імені не посвідчувався, спадщина ніким не прийнята, є необґрунтованим.

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_5, прийняла спадщину його дружина ОСОБА_3 шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, що відповідає положенням п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

ОСОБА_1 є спадкоємцем майна після смерті ОСОБА_3 та ним 17 серпня 2010 року було отримано свідоцтво про право на спадщину за законом, а саме на земельну ділянку, розміром 5,96 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Самотоївської сільської ради Краснопільського району Сумської області, вартістю 46040 грн. (а.с. 39).

Таким чином, ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_3, до складу якої входить і право на земельну частку (пай) розміром 5,69 га в умовних кадастрових гектарах, яка належала його померлій бабусі ОСОБА_2, та яку фактично прийняв, але юридично не оформив її син, а його батько, ОСОБА_5, спадщину після якого фактично прийняла, але юридично не оформила його дружина, а мати заявника, ОСОБА_3

Відповідно до положень ч. 1 ст. 292 ЦПК України (в редакції Кодексу 2004 року), особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Аналогічні положення містяться в ст. 352 ЦПК України (в редакції Кодексу від 03 жовтня 2017 року).

За таких обставин, оскаржуваним рішенням суд вирішив питання про права та обов'язки ОСОБА_1, оскільки останній, як спадкоємець першої черги, має право успадкувати земельну ділянку, спадщину на яку визнано відумерлою.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню на підставі п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви прокурора Краснопільського району Сумської області в інтересах держави в особі Самотоївської сільської ради.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381 - 384, 390 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Краснопільського районного суду Сумської області від 12 травня 2015 року скасувати та прийняти постанову.

Відмовити у задоволенні заяви прокурора Краснопільського району Сумської області інтересах держави в особі Самотоївської сільської ради про визнання спадщини відумерлою.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Судді : О.Ю.Кононенко

С.Г. Хвостик

С.С.Ткачук