Провадження № 22-ц/779/288/2018
Головуючий у 1 інстанції Пастернак І. А.
Суддя-доповідач Фединяк
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2018 року м. Івано-Франківськ

Апеляційний суд Івано-Франківської області в складі колегії суддів:

головуючого Фединяка В.Д.

суддів: Девляшевського В.А., Максюти І.О. секретаря Возняк В.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «ЛК-КАПІТАЛ», третя особа без самостійних вимог ВАТ «Кредитпромбанк», ПАТ «Дельта Банк», Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області про витребування нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 і стягнення судових витрат, за апеляційною скаргою директора Приватного підприємства «ЛК-КАПІТАЛ» ОСОБА_4 на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 21 грудня 2017 року, постановлену суддею Пастернак І.А. в м. Івано-Франківську,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до п. 9 розд. XIIІ «Перехідні положення» Закону України від 03.10.2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України» справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України в редакції від 3 жовтня 2017 року.

21 серпня 2017 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ПП «ЛК-КАПІТАЛ», третя особа без самостійних вимог ВАТ «Кредитпромбанк», ПАТ «Дельта Банк», Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області про витребування нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, стягнення судових витрат, посилаючись на те, що зазначене майно належить їй на праві власності та без її згоди незаконно перейло у власність до ПП «ЛК-КАПІТАЛ».

З метою забезпечення позову, 25 вересня 2017 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_5 подав заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно: АДРЕСА_1 до вирішення спору по суті; встановлення обов'язку вчинити певні дії ПП "ЛК-КАПІТАЛ", а саме надати доступ до офісного приміщення за адресою: АДРЕСА_1; встановлення обов'язку заборони вчинення певних дій представниками відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції, а саме: знищення матеріалів виконавчого провадження №40370490.

Заяву мотивовано тим, що 31.05.2017 року із інформаційної довідки №88497545 ОСОБА_1 стало відомо, що спірне майно вже належить не їй, а новому власнику ПП "ЛК-КАПІТАЛ". Підставою виникнення права власності зазначено договір купівлі-продажу нерухомого майна, що продане на аукціоні у "Дельта Банк", а останній ніби-то придбав майно з прилюдних торгів, серія 863, виданий 30.05.2014 року приватним нотаріусом ОСОБА_6 Про проведення жодних торгів ОСОБА_1 невідомо, оцінка майна не проводилась. Зазначав, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити та зробити неможливим виконання рішення суду, на випадок його прийняття.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 21 грудня 2017 року заяву задоволено частково. Накладено арешт на нерухоме майно в АДРЕСА_1 (264,3 кв.м.), яке належить Приватному підприємству "ЛК-КАПІТАЛ", на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна, що продане з аукціону, серія та номер: 2699, виданий 04.11.2016 року, видавник: ОСОБА_7, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу, до вирішення судового спору по суті.

Заборонено представникам управління ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області вчиняти дії щодо знищення матеріалів виконавчого провадження №40370490.

На дану ухвалу директор ПП «ЛК-КАПІТАЛ» ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування оскаржуваної ухвали в частині накладення арешту, ухвалення в цій частині нового судового рішення, яким вирішити питання про можливе вжиття заходів забезпечення позову за умови обов'язкового застосування зустрічного забезпечення внесення ОСОБА_1 на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі 2 323 000,00 грн, вказуючи на порушення судом норм процесуального права. Зазначає, що заява про забезпечення позову не містить обґрунтування необхідності забезпечення позову, ціни позову. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Законодавством передбачено право, а не обов'язок суду вживати заходи забезпечення позову за заявою учасника справи. Вказує на те, що допускаючи забезпечення позову, суд вправі покласти на позивача обов'язок внести на депозитний рахунок суду заставу, достатню для того, щоб запобігти зловживанню забезпеченням позову. Згідно інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек на все належне позивачу майно накладено арешт, тобто є обгрунтовані підстави вважати, що у випадку відмови у позові, збитки, спричинені забезпеченням позову не будуть відшкодовані за рішенням суду про відшкодування збитків. Зазначає також, що основним видом діяльності ПП «ЛК-КАПІТАЛ» є купівля та продаж власного нерухомого майна, тому вжиття такого заходу забезпечення позову як накладення арешту на майно відповідача позбавляє його можливості здійснювати господарську діяльність, зокрема позбавляє можливості отримати кредит чи позику під заставу власного майна.

Сторони належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, проте у судове засідання не з'явились, що відповідно ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав.

Постановляючи ухвалу про задоволення заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в даній справі.

Висновок суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

За змістом ст. 149 ЦПК суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 даного кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до роз'яснень пп. 2, 3 постанови Пленуму Верховного Суду України N 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", вирішуючи питання щодо застосування певного виду забезпечення позову, суди повинні виходити з того, що наведений перелік видів такого забезпечення не є вичерпним, тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов майнового характеру допускається забезпечувати шляхом накладання арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до роз'яснень пп. 4, 6 постанови Пленуму Верховного Суду України N 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ПП «ЛК-КАПІТАЛ», третя особа без самостійних вимог ВАТ «Кредитпромбанк», ПАТ «Дельта Банк», Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області про витребування нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 і стягнення судових витрат, посилаючись на те, що належне їй на праві власності майно, без її згоди незаконно перейшло у власність до ПП «ЛК-КАПІТАЛ».

25 вересня 2017 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_5 подав заяву про забезпечення позову, яка є мотивованою, вказуючи на те, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення її позову.

Встановлено, що у виділених матеріалах справи, які направлені на розгляд апеляційного суду є докази, зокрема, копія витягу від 20.11.2007 року про реєстрацію права власності на спірне нерухоме майно за ОСОБА_1, копія відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23.01.2016 року про реєстрацію спірного майна за ПП «ЛК-КАПІТАЛ» які підтверджують, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду при можливому задоволенні позову у справі.

Обраний вид забезпечення відповідає вимогам п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України.

Суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що суд не вирішив питання про застосування зустрічного забезпечення позову шляхом внесення ОСОБА_1 на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі 2 323 000,00 грн, оскільки згідно ч.6 ст. 154 ЦПК України зустрічне забезпечення позову вирішується за клопотанням учасника справи. Представником ПП «ЛК-КАПІТАЛ» як відповідачем у справі за позовом ОСОБА_1, не подавалось клопотання про зустрічне забезпечення позову.

За змістом ст. 375 ЦПК України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, суд вважає оскаржувану ухвалу суду першої інстанції такою, що постановлена з додержанням норм процесуального закону. Підстав для скасування цієї ухвали не встановлено.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.149-153, 374,376, 389-391 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу директора Приватного підприємства «ЛК-КАПІТАЛ» ОСОБА_4 залишити без задоволення. Ухвалу Івано-Франківського міського суду від 21 грудня 2017 року без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 23 лютого 2018 року.

Головуючий В.Д.Фединяк

Судді: В.А.Девляшевський

І.О.Максюта