АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2018 року

м. Рівне

Справа № 569/16523/17

Провадження № 22-ц/787/313/2018

Апеляційний суд Рівненської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого - Ковальчук Н. М.,

суддів: Хилевича С. В., Шеремет А. М.,

секретар судового засідання - Вихотень Я. В.

учасники справи:

позивач, заявник - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 21 листопада 2017 року у складі судді Панас О.В., ухвалену в м. Рівне, відомості про дату виготовлення повного тексту ухвали відсутні,

в с т а н о в и в :

Відповідно до п.9 розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України вредакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» к справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

ОСОБА_1 звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області із заявою про забезпечення свого позову до ОСОБА_2 про визнання набутого під час шлюбу майна спільним майном подружжя та його розподіл.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 21 листопада 2017 року заяву ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1, про забезпечення позову у вказаній цивільній справі задоволено частково. Забезпечено позов шляхом зупинення реалізації арештованого майна через систему електронних торгів "СЕТАМ", а саме : паливнороздавальних колонок Cibareo-4 штуки, що належать ОСОБА_2, лот у системі "СЕТАМ" № 241924 та знаходяться за адресою: смт. Гоща, вул. Рівненська, 9, до набрання рішенням у справі законної сили. В задоволенні решти вимог відмовлено. Ухвалу допущено до негайного виконання. Виконання ухвали доручено Гощанському районному відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області (смт.Гоща, вул. Незалежності, 33/3), Державному підприємству "СЕТАМ" (01001, м.Київ, вул. Стрілецька, 4-6, Код ).

Ухвала суду першої інстанції вмотивована тим, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення на період розгляду справи вчиняти дії по реалізації арештованого майна може утруднити в майбутньому виконання рішення суду та порушити право власності особи на спірне майно, у зв'язку з чим позов забезпечено шляхом зупинення реалізації арештованого майна через систему електронних торгів "СЕТАМ" та відмовлено у задоволенні заяви в частині заборони органу ДВС здійснювати будь-які дії, спрямовані на продаж спірного майна.

Вважаючи ухвалу суду суду незаконною та необґрунтованою, ПАТ «Кредобанк» оскаржив її в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі вказує, що судом при постановленні ухвали не було взято до уваги, що комплекс АЗС, який включає автозаправочну станцію-адмінбудинок, огорожу, замощення, навіс, що знаходяться за адресою: Рівненська область, смт. Гоща, вул. Рівненська, 9, є предметом іпотеки згідно договору іпотеки № 438-08/1 від 09.12.2008р., укладеним між ФОП ОСОБА_2 та ВАТ «Кредобанк». Додає, що зазначене майно описане та арештоване державним виконавцем в рамках виконавчого провадження з виконання наказу Господарського суду Рівненської області про стягнення із ОСОБА_2 заборгованості в сумі 1 529 540,68 грн.. Вказує, що у зв'язку із звернення Банку до суду ним припинено нарахування відсотків за кредитним договором, що тягне за собою збитки. Покликається на те, що суд оскаржуваною ухвалою фактично позбавив апелянта права на задоволення своїх кредитних вимог за рахунок майна, що було предметом іпотеки, і тим самим порушив його права іпотекодержателя за договором іпотеки. Заперечує доводи позивача про безпідставне включення до акту опису та передачі на реалізацію резервуару чотирьох паливороздавальних колонок, та пояснює, що Актом перевірки і наявності майна, що передається в іпотеку від 09.12.2008р., який є невід'ємною частиною договору іпотеки детально встановлено всі об'єкти, що передаються, включаючи і спірні колонки. Зауважує, що в день підписання договору іпотеки позивачем ОСОБА_1 була надана згода на заставу його дружиною, ОСОБА_2 цілісного майнового комплексу. З наведених міркувань просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та скасувати вжиті нею заходи забезпечення позову.

В поданому на апеляційну скаргу відзиві позивач ОСОБА_1 вказує на її безпідставність та просить відхилити апеляційну скаргу, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що ухвалою Рівненського міського суду від 16.11.2017 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання набутого під час шлюбу майна спільним майном подружжя та його розподіл.

Предметом спору є майно: паливнороздавальні колонки Cibareo - 4 штуки, резервуар для нафтопродуктів - 1 шт., які виставлені Гощанським районним відділом ДВС на реалізацію в ДП «СЕТАМ» (лот у системі № 241924) як предмет іпотеки ФОП ОСОБА_2.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом зупинення реалізації арештованого майна через систему електронних торгів «СЕТАМ», суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення на період розгляду справи вчиняти дії по реалізації та електронні торги арештованого майна може утруднити в майбутньому виконання рішення суду та порушити право власності особи на спірне майно.

На підтвердження даних висновків ухвала суду першої інстанції містить необхідні доводи й обґрунтування, з якими погоджується і суд апеляційної інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Посилання апеляційної скарги на те, що вжиття заходів забезпечення позову є неправомірним з огляду на те, що порушує права Банку на задоволення своїх кредитних вимог за рахунок майна, що було предметом іпотеки, не заслуговують на увагу апеляційного суду, оскільки такі заходи є тимчасовими, вжитими на певний період - до ухвалення рішення по суті спору, та на даній стадії не позбавляють Банк його прав іпотекодержателя за договором іпотеки.

Відповідно до ч. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

За наведених обставин, апеляційного суду приходить до переконання про те, що вжиті заходи забезпечення позову є правомірними, а тому апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» залишити без задоволення.

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 21 листопада 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали виготовлено 16 лютого 2018 року.

Головуючий підпис Ковальчук Н. М.

Судді: підпис Хилевич С. В.

підпис Шеремет А. М.

Копія вірна: суддя-доповідач Ковальчук Н. М.