РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" листопада 2018 р.

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Верніка В.М.,

за участі: - секретаря Райчук Б.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

19.09.2018 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з цим позовом, в якому просила збільшити розмір стягнення аліментів з відповідача ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, встановлених рішенням Жмеринського міськрайонного суду від 20.04.2010 року, та з дня подачі позовної заяви стягувати аліменти в розмірі 1500 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Підставами звернення до суду з позовом вказала те, що перебуваючи у шлюбі з відповідачем, у них народилась спільна дитина, дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на утримання якої відповідно до рішення Жмеринського міськрайонного суду від 20.04.2010 року з відповідача стягуються аліменти в розмірі 400 грн. щомісячно до повноліття дитини. Наразі дочка проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Крім примусового виконання рішення про стягнення аліментів, іншим чином відповідач про дитину не піклується, з моменту розірвання їх стосунків участі у вихованні дитини не приймає. Враховуючи скрутне становище в країні, інфляцію та високі ціни, для належного утримання дитини потрібна значна сума коштів. Сама позивач офіційно не працює, має мінливий дохід і її заробітної плати не вистачає для належного утримання дитини. Відповідач знаходиться у працездатному віці із задовільним станом здоров'я, а отже може брати участь в утриманні дитини та належним чином виконувати свої батьківські обовязки.

Ухвалою судді Жмеринського міськрайонного суду від 03.10.2018 року відкрито провадження в даній справі. Визначено розгляд справи провести за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Одночасно роз'яснено учасникам справи їх право на звернення до суду із клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні із повідомленням (викликом) сторін, встановлено відповідачу 15-денний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі для подачі до суду відзиву на позовну заяву. Розяснено відповідачу, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Встановлено сторонам 5-денний строк з дня вручення цієї ухвали для подання заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Як вбачається з поштових повідомлень, які повернулись на адресу суду, позивач ОСОБА_1 10.10.2018 року та відповідач ОСОБА_2 відповідно до власної розписки 02.11.2018 року отримали копії ухвали про відкриття провадження, та останній скористався своїм правом надання відзиву на позовну заяву, який надійшов до суду 07.11.2018. Згідно відзиву, копія якого 06.11.2018 року надіслана позивачу, відповідач позов визнав частково в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В іншій частині позов не визнав, вважаючи, що позовна заява є необґрунтованою та не доведена належними доказами і ґрунтується виключно на припущеннях позивача, адже він не заперечує щодо збільшення розміру аліментів, проте не у розмірі 1500 грн., так як після винесення рішення судом між ним та позивачем була усна домовленість про сплату аліментів на утримання дочки в розмірі 500 грн. щомісяця, а 400 грн. визначених раніше, а його батьки будуть купувати дитині необхідне для проживання. Таким чином він щомісяця на протязі пяти років надсилав та надсилає позивачу кошти на утримання дочки ОСОБА_3 в розмірі 500 грн. щомісяця, цікавиться її фізичним та психічним розвитком, кожні вихідні дочка навідується до його батьків. Крім того, 01.10.2010 року він зареєстрував наступний шлюб з ОСОБА_4, від якого у них народився син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Ні він, ні його теперішня дружина не працюють. Також зазначив, що він здійснює догляд за бабусею ОСОБА_6 У звязку з складною ситуацією в країні він не може знайти постійно оплачуваної роботи, перебиваючись тимчасовими заробітками, а тому вважає, що аліменти не можуть стягуватись в розмірі 1500 грн. щомісяця, а в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Окрім того, він повинен матеріально утримувати сім'ю.

Відповіді позивача на відзив не надійшло. Інших заяв та клопотань учасниками справи до суду також не подано.

З огляду на вищезазначене суд, на підставі частини 5 статті 279 ЦПК України розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до положень частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, посилання на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Відповідно до відомостей власного паспорту громадянина України АТ 132452 позивач 27.06.2015 року зареєструвала шлюб із ОСОБА_7 (а.с.3).

Згідно копії свідоцтва про народження серії 1-АМ №128752 позивач та відповідач у даній справі є відповідно батьками неповнолітньої ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5)

Відповідно до копії рішення Жмеринського міськрайонного суду від 20.04.2010 року присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача на утримання доньки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в розмірі 400 грн. щомісячно починаючи з 01.04.2010 року і до повноліття дитини (а.с.6).

Згідно довідки Квартального комітету "Заріччя" м.Жмеринка від 13.08.2018 року №508 позивач ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3; до складу її сім'ї входить дочка ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7).

Як вбачається з копії свідоцтва про одруження серії 1-ЖД №137576, 01.10.2010 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_9 (а.с.21). Від даного шлюбу у подружжя народився син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-АМ №204289 (а.с.22).

Відповідно до змісту останніх записів трудових книжок серії АВ №358464 на ім'я ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, та серії АК №026316 на ім'я ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_5, вказані особи не працюють (а.с.23-26).

Згідно довідок Вінницького обласного центру зайнятості від 05.11.2018 року №704,705 ОСОБА_4 та ОСОБА_2 не перебувають на обліку в Жмеринському міськрайонному центрі зайнятості (а.с.27-28).

Відповідно до довідки КП "Жмеринкакомунсервіс" від 05.11.2018 року № 5689 ОСОБА_2 проживає ІНФОРМАЦІЯ_6 без реєстрації (а.с.29).

Згідно акту від 05.11.2018 року КП "Жмеринкакомунсервіс" за адресою: АДРЕСА_1, зареєстровані: ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_4, ОСОБА_5; ОСОБА_2 проживає по даній адресі без реєстрації (а.с.30).

Відповідач ОСОБА_2 станом на 05.11.2018 року у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань не значиться (а.с.31).

Відповідно до довідки Управління праці та соціального захисту населення Жмеринської міської ради від 06.11.2018 року №2947 ОСОБА_2, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7, знаходиться на обліку в УПСЗН Жмеринської міської ради та отримує компенсацію за надання соціальних послуг інваліду першої групи, яка за період з травня 2018 року по жовтень 2018 року склала 1633,20 грн. (а.с.32).

Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку.

До спірних правовідносин застосовуються норми права, визначені Сімейним кодексом України.

Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до вимог ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ч.1 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно із статтею 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Тобто, розмір аліментів, який стягується з відповідача на корить позивача на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 400 грн. щомісячно, за рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 20.04.2010 року, в теперішній час не відповідає мінімальному гарантованому розміру, встановленому статтею 182 СК України.

На час звернення з цим позовом до суду встановлений законом прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років в період з 01.07.2018 року до 30.11.2018 року складає 1944 грн.

Відповідно до положень ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право нa рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Відповідно до пунктів 1 і 2 статті 3 Конвенції про права дитини, що була ратифікована постановою Верховної ОСОБА_5 України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

За змістом статті 18 Конвенції суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до частин 1 і 2 статті 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до положень ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Суд, оцінивши наявні у справі докази у відповідності до статей 77, 78, 79, 89 ЦПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому їх досліджені приходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню в інтересах дитини, з урахуванням матеріального становища та стану здоров'я платника аліментів приходить до висновку, що працездатний відповідач зобовязаний та може сплачувати на утримання дитини аліменти в розмірі 1200 гривень щомісяця. Ця сума, перевищуючи 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, у сукупності із наданням утримання дитині позивачем з огляду на рівність відповідного обов'язку батьків є необхідною та достатньою, законною та такою, що відповідає потребам неповнолітньої ОСОБА_8, водночас заздалегідь не обмежуватиме невиправдано права відповідача. Відтак у вказаній частині вимог позов підлягає частковому задоволенню.

При цьому суд враховує та визнає аргументованими відповідні заперечення відповідача стосовно наявності у нього іншої неповнолітньої дитини, якій він також зобов'язаний надавати належне утримання.

Суд не приймає до уваги доводи сторін щодо відсутності у них власного доходу, оскільки з огляду на непредставлення ними відомостей щодо власної непрацездатності або хворобливого стану здоров'я, ані перебування позивача на обліку в центрі зайнятості населення, ані здійснення відповідачем догляду за інвалідом, що власне, не є його обов'язком, не позбавляє їх можливості отримання додаткового доходу.

Суд також визнає безпідставними доводи відповідача стосовно перевищення над визначеного судом зобов'язанням розміру утримання, яке він фактично надавав неповнолітній дочці ОСОБА_8 в сумі 500 грн. щомісячно, оскільки з огляду на регулярне та суттєве зростання індексу споживчих цін, таке перевищення стосовно визначених у твердій грошовій сумі аліментів, що відповідно до закону підлягають індексації, не є очевидним

Вимога позивача щодо стягнення аліментів у зміненому розмірі з дня подачі позову до суду задоволенню не підлягає, оскільки згідно змісту п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ, щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" визначено, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Пропорційно частково задоволеним позовним вимогам відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 704,80 гривень виходячи з відповідної ставки щодо вимг майнового характеру.

Враовуючи викладене, керуючись ст. 180-182, 184, 192 СК України, ст.3, 11-13, 76-83, 89, 141, 259, 263-265,274, 279 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити частково.

Збільшити розмір аліментів, що згідно рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 20.04.2010 року стягуються з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_8) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_9, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_3) на утримання доньки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, визначивши їх в розмірі 1200 (одна тисяча двісті) гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років щомісячно, починаючи з дня набрання судовим рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття, тобто до 01.12.2026 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнення аліментів за виконавчим листом, виданим на підставі рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 20.04.2010 року (справа №2-589/10/0205), з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_12 аліментів на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 400 гривень щомісячно, починаючи з 01.04.2010 року і до повноліття дитини, - припинити з дня набрання судовим рішенням законної сили.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_8) на користь держави суму судового збору в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок (отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача 899998, рахунок отримувача 6001, код класифікації доходів бюджету 22030106, рядок 1.1.2).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо не було подано апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення, Апеляційному суду Вінницької області через Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області.

Суддя Вернік В.М.