Єдиний унікальний номер 237/2547/17 Номер провадження 22-ц/775/610/2018
Єдиний унікальний номер 237/2547/17 Головуючий у 1-ій інстанції Сенаторов В.А.
Номер провадження 22-ц/775/610/2018 Доповідач: Хейло Я.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2018 року Апеляційний суд Донецької області в м.Бахмут в складі:

головуючого судді Хейло Я.В.

суддів: Мірути О.А., Новосьолової Г.Г.

при секретарі Ситнік Д.Л.

розглянувши в м. Бахмут у письмовому провадженні цивільну справу за апеляційною скаргою ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» на рішення Мар'їнського районного суду Донецької області від 23 січня 2018 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором (справа №237/2547/17, головуючий у суді першої інстанції Сенаторов В.А.),-

В С Т А Н О В И В :

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 30.03.2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 був укладений договір б/н, згідно якого відповідач отримала кредит в розмірі 8600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач належним чином зобов'язання за договором не виконувала, тому станом на 30.04.2017 року має заборгованість 83626,71 грн., яка складається з: 8332 грн. 54 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 67735,76 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3100 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 3958,41 грн. - штраф (процентна складова). Просил стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 30.03.2011 року у загальному розмірі 83626,71 грн. та відшкодувати понесені судові витрати.

Рішенням Мар'їнського міського суду Донецької області від 23 січня 2018року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційний скарзі представник Банку просить скасувати рішення суду як необґрунтоване та зазначає, що ухвалюючи рішення суд не врахував, що відповідач особистим підписом підтвердила укладання договору на запропонованих Банком умовах, фактично отримала кредитні кошти, користувалася ними, до вересня 2014 року вносила кошти на погашення заборгованості , що підтверджується наявним у справі розрахунком, а тому суд безпідставно прийшов до висновку про відсутність між сторонами договірних правовідносин. Посилання суду першої інстанції на правову позицію Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі № 6-16цс15 є неправильним, оскільки вона стосується домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності.

Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення відповідач 14 березня 2018 року отримала копію ухвали про відкриття апеляційного провадження у даній справі, копію апеляційної скарги та надіслала на адресу суду письмовий відзив.

У відзиві відповідач просить відхилити апеляційну скаргу та зазначає, що Банком не було надано належних доказів, щодо укладання нею кредитного договору,передачі коштів, не дотримано письмової форми договору, що свідчить про його нікчемність. Підвищення Банком відсоткової ставки за користування кредитними коштами також здійснювалося в порушення вимог Закону, без належного повідомлення споживача.

Відповідно до частин 1, 3 статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції справа розглядається за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою, в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 369 ЦПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що предметом апеляційного оскарження є рішення суду у справі з ціною позову 83626,71 грн., що менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та справа не відноситься до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Згідно ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було доведено укладання 30.03.2011 року кредитного договору з відповідачем, за яким відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає дії картки, оскільки договір у належній формі укладено не будо, з доданої до позову копії заяви на видачу кредиту не можливо встановити умови на яких було укладено договір, тобто не дотримана письмова форма договору, що унеможливлює стягнення заборгованості. Видача особі платіжної картки свідчить лише про те, що Банк надав право відповідачеві отримати кредит , проти не свідчить про фактичне отримання коштів та їх використання відповідачем.

Апеляційний суд не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 30.03.2011 року ОСОБА_3 підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в «ПриватБанку» у якій висловила свою згоду, що дана заява разом з Пам'яткою клієнта та Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становлять між нею та Банком договір про надання банківських послуг. У заяві зазначено, що вона ознайомилася з вказаними Умовами і Правилами, а також Тарифами банка, які були надані їй у письмовому вигляді. До цієї Заяви додана Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» 55 днів пільгового періоду, бажаний кредитний ліміт 5000 гривень (а. с. 6-7).

Згідно ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Як передбачено ч. 1 ст. 627 та ч. 1 ст. 628 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За змістом ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом (ч.1 ст. 639 ЦК України).

Пунктами 2.1.1.2.1, 2.1.1.2.3 Умов та Правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 №СП-2010-256, передбачено, що Банк видає Клієнту Картку, вид якою визначений в Пам'ятці Клієнта/Доводці про умови кредитування та Заяві, підписанням якої Клієнт та Банк укладають Договір про надання банківських послуг. Кредитний ліміт картки встановлюється за рішенням Банку.

Підписання цього Договору є прямою та беззаперечною згодою клієнта відносно прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком. (п. 2.1.1.2.4)

Картка діє до останнього дня місяця, вказаного на лицевій стороні картки, включно. (п. 2.1.1.2.11).

Відповідно до п. 2.1.1.12.6 за користування кредитом Банк нараховує проценти у розмірах, встановлених Тарифами Банку із розрахунку 360 календарних днів у році.

Згідно п. 2.1.1.12.8 Банк стягує комісію за обслуговування, сплата якої здійснюється відповідно до п. 2.1.1.3.3 Умов та Правил (за Тарифами Банку).

Відповідальність позичальника за неналежне виконання зобов'язань встановлена пп. 2.1.1.12.6.2, 2.1.1.12.6.3 та 2.1.1.12.7.4 (з посиланням на Довідку про умови кредитування).

В Довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» базова процентна ставка за кредитом складає 3%, річна ставка відповідно складає 3% * на 12 місяців = 36 % (як і було зазначено позивачем у позові).

Правовідносини, які виникли між сторонами регулюються ст. 1054 ЦК України.

Згідно із частиною 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із частиною 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частини 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Як вбачається з матеріалів справи, саме такий договір приєднання і був укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_3

Так, в анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 30.03.2011 року відповідач ОСОБА_3 своїм підписом погодилась з тим, що ця заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг (а.с. 6).

Згідно розділу 2.1.1 «Кредитні карти» Умов та правил надання банківських послуг, які затверджені наказом голови правління ПАТ КБ «ПриватБанк» № СП-2010-256 від 06.03.2010 року (далі Умови), для надання послуг Банк видає Клієнту Карту, вид якої визначений в Пам'ятці клієнта (Довідка про умови кредитування) та Заяві, підписанням якої Клієнт та Банк укладають Договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата отримання Карти зазначена в Заяві (п. 2.1.1.2.1) (а.с. 8-31).

Згідно довідки ПАТ КБ «ПриватБанк» за договором б/н від 30.03.2011 року відповідачу 30.03.2011 року була видана картка № НОМЕР_1 з терміном дії - січень 2015 року та кредитним лімітом 4000 гривень, який 26.05.2011 року було збільшено до 4800 грн., 22.06.2011 року до 5600 грн., 22.07.2011 до 6600 грн. та 24.08.2011 року до 8600 гривень (а.с.72).

30.03.2011 року відповідач особисто підписала Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» 55 днів пільгового періоду, згідно якої були передбачені наступні умови кредитування: тип кредитної лінії - поновлювана, пільговий період (нарахування процентів здійснюється за ставкою 0,01% річних) - 55 днів (пільгова ставка діє за умови погашення заборгованості до 25 числа місяця наступного за датою виникнення заборгованості), валюта картрахунку - UAH, базова процентна ставка на місяць (нараховується на залишок не простроченої заборгованості, виходячи з розрахунку 360 днів на рік) - 3%, розмір щомісячних платежів (включаючи плату за користування кредитними коштами у звітному періоді) - 7,0% від заборгованості, але не менш 50 грн. та не більше залишку заборгованості; строк внесення щомісячних платежів - до 25 числа місяця наступного за звітним (а.с. 7).

Згідно п. 2.1.1.2.3 Умов після отримання Банком від Клієнта необхідних документів та Заяви, Банк проводить перевірку наданих документів та приймає рішення про можливість встановлення кредитного ліміту на кредитну картку. Клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банка, і Клієнт дає право Банку в будь-який час змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт.

Згідно п. 2.1.1.2.4 Умов підписання цього Договору є прямою та безумовною згодою Клієнта стосовно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком (а.с. 8 - 31).

З виписки по картрахунку НОМЕР_1 вбачається, що відповідач користувалася кредитними коштами з 03.04.2011 року по 30.09.2017 року (знімала гроші в банкоматі, розраховувалася кредитною картою за покупки через термінали, поповнювала карту готівкою) .

Згідно п. 2.1.1.5.5 Умов Клієнт зобов'язаний погашати заборгованість за кредитом, процентами за його користування, по перевищенню платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Згідно п. 2.1.1.12.4 Умов строки та порядок погашення за кредитом (кредитний ліміт) по кредитним картам з встановленим мінімальним обов'язковим платежем, а також овердрафта, який виник за такими картами, наведений в Пам'ятці клієнта (Довідці про умови кредитування), яка є невід'ємною частиною Договору та встановлюються цим пунктом. Платіж включає плату за користування Кредитом, передбачену Тарифами, та частку заборгованості за кредитом (а.с. 8-31).

Згідно Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна. 55 днів пільгового періоду» від 30.03.2011 року відповідач мав щомісяця до 25 числа місяця наступного за звітним сплачувати 7,0% від заборгованості, включаючи плату за використання кредитними коштами у звітному періоді, але не менш 50 грн. та не більше залишку заборгованості (а.с. 7).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно виписки трат по картрахунку НОМЕР_1 за період з 03.04.2011 року по 30.09.2017 року відповідач останній раз поповнювала карту 03.06.2014 року , з цього часу свої зобов'язання щодо щомісячного погашення кредиту не виконує (а.с.73-77).

Відповідно до ст. 610 ЦПК України невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), є порушенням зобов'язання.

Згідно п. 2.1.1.5.6 Умов в разі невиконання зобов'язань за Договором на вимогу Банку Клієнт зобов'язаний виконати зобов'язання по поверненню Кредиту (в тому числі простроченого кредиту та овердрафта), оплаті винагороди Банку (а.с. 8 - 31).

Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем, заборгованість відповідача за кредитним договором б/н від 30.03.2011 р. станом на 30.04.2017 року складає 83626,71 грн. з яких 8332 грн. 54 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 67735,76 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3100 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 3958,41 грн. - штраф (процентна складова)(а.с. 4-5).

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що між сторонами було укладений договір , сторони узгодили всі його суттєві умови , відповідач отримала кошти відповідно до умов цього договору, проте виконувала його не належним чином, внаслідок цього виникла заборгованість.

Апеляційний суд не може погодитися з висновками суду першої інстанції в тієї частині, що отримання карти не свідчить про отримання та використання грошових коштів, оскільки вони суперечать вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Відповідно до ст.ст.76,77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.Ці дані встановлюються такими засобами:письмовими, речовими, електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Належними є докази, що містять інформацію щодо предмету доказування.

Позивач, обгрутовуючи позовні вимоги надав докази, які свідчать про укладання кредитного договору , його виконання та порушення умов договору з боку відповідача, зокрема анкету-заявку про видачу кредиту від 30.03.2011 року підписану особисто відповідачем (а.с.6-7), розрахунок заборгованості (а.с.4-5), розрахунок трат відповідача та дані про здійснення ним погашення кредиту (а.с.73-76), докази отримання відповідачем карти у відділенні Банку (а.с.79).

Ст.12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Заперечуючи проти позову , відповідач не надала жодних доказів на спростування доводів позивача щодо не належності ей підпису у наданих Банком документів , не отримання нею кредитної карти у відділенні Банку та невикористання кредитних коштів у межах наданого Банком ліміту.

Відсутність у матеріалах справи оригіналу укладеного договору не є підставою для звільнення від сплати заборгованості за договором , оскільки надані позивачем по справі докази в їх сукупності свідчать про те що договір був укладений та виконувався сторонами.

За таких обставин апеляційний суд не може прийняти до уваги надані у відзиві заперечення відповідача про відсутність договірних правовідносин, оскільки вони не підтверджені належними доказами.

Не погоджуючись з вимогами Банку про стягнення заборгованості за кредитним договором через його неукладання сторонами, відповідач також заявляла і про пропуск строку позовної давності за вимогами Банку.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Відповідно до п. 2.1.1.2.11 Умов карта діє до останнього дня місяця зазначеного на лицевій стороні Карти, включно (а.с. 8 - 31).

Як зазначено в правових позиціях Верховного Суду України, які викладені в постановах від 19.03.2014 р. у справі № 6-14цс14, від 18.06.2014 року у справі №6-61цс14, від 1.10.2014 року у справі № 134 цс14, за договором про надання банківських послуг (позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким встановлено щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту, тобто зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України).

Оскільки за умовами договору погашення кредиту позичальник ОСОБА_3 мала здійснювати частинами (7% від заборгованості, включаючи плату за користування кредитними коштами у звітному періоді) до 25 числа кожного місяця наступного за звітним, то початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником цього зобов'язання, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту, тобто зі спливом останнього дня місяця дії картки, яким є 31.01.2015 року.

Відповідно до п. 1.1.7.31 Умов строк позовної давності щодо вимог Банку з повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів, витрат Банку складає 50 років (а.с. 8 - 31).

Відповідно до частини 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Проте згідно правової позиції, яка висловлена в постановах Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 11.02.2015 року у справі № 6-240цс14, від 10.06.2015 року у справі № 6-698цс15, відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Позивач не надав належних і допустимих доказів, які свідчили б про те, що при підписанні сторонами кредитного договору діяли Умови надання споживчого кредиту в редакції, що передбачає збільшення строку позовної давності, ці Умови не є складовою частиною укладеного між сторонами договору, відповідач їх не підписував.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, яка викладена в постанові від 11.03.2015 року у справі № 6-16цс15 щодо застосування у подібних правовідносинах норм статті 207, частини першої статті 628, частини першої статті 638, частини першої статті 1055 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України).

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Виходячи з правового аналізу вказаних норм Умови надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт), пунктом 5.5 яких установлено позовну давність тривалістю в п'ять років, не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо такі Умови не містять підпису позичальника; не встановлено наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів позичальник, підписуючи заяву позичальника, а також те, що Умови містили збільшений строк позовної давності в момент підписання заяви позичальника, або в подальшому такі Умови, зокрема щодо збільшення строку позовної давності, не змінювались.

Крім того, у заяві позичальника домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає.

Відсутність позову про визнання кредитного договору недійсним як оспорюваного правочину не може бути перешкодою для неврахування інтересів позичальника при вирішенні справи за позовом банку до позичальника про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до частини 2 ст. 214 ЦПК України при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 355 цього Кодексу.

Враховуючи, що в анкеті - заяві ОСОБА_3 (а.с. 6) та довідці про умови кредитування від 30.03.2011 року (а.с. 7) домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає, Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку не містять підпису відповідача, не можна вважати, що між сторонами в передбаченій законом письмовій формі досягнута домовленість про збільшення позовної давності щодо вимог Банку з повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки ¬ пені, штрафів, витрат Банку до 50 років.

Отже, по цій справі застосуванню підлягає загальний строк позовної давності - три роки.

Оскільки строк дії карти , яку отримала відповідач - січень 2015 року ,що означає, що вона діє до останнього дня місяця, позивач звернувся до суду з позовом 21.06.2017 року, тобто в межах встановленого законом строку позовної давності, а тому сума заборгованості за кредитним договором б/н від 30.03.2011 року у розмірі 8332,54 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь Банку.

Що стосується вимог Банку про стягнення відсотків за користування кредитними коштами за період 30.03.2011 року по 30.04.2017 року, то , перебіг трирічного строку позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу. З розрахунку заборгованості вбачається , що заборгованість зі сплати відсотків виникла з 25.05.2011 року. Враховуючи, що відповідач мала сплачувати обов'язкові щомісячні платежі в строк до 25 числа місяця наступного за звітним, то відсотки за травень 2011 року, відповідач зобов'язана була сплатити в строк до 25 червня 2011 року. Тому і перебіг трирічного строку позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо цього щомісячного платежу (за травень 2011 року) почався з 26 червня 2011 року, так само і по наступним щомісячним платежам.

Відповідно до частини 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Враховуючи, що позивач звернувся до суду 21 червня 2017 року в межах строку позовної давності та заявлених позовних вимог підлягають стягненню відсотки за користування кредитними коштами з травня 2014 року по квітень 2017 року.

Перевіряючи розрахунок заборгованості за кредитним договором в частині нарахування процентів за період з травня 2014 року по квітень 2017 року, апеляційним судом встановлено, що за цей період відповідачу проценти за користування кредитом нараховувалися наступним чином: в період з травня 2014 року по серпень 2014 року включно, виходячи з процентної ставки 30,00% річних(щомісячна 2,5%), з вересня 2014 року по березень 2015 року - 34,80% річних, з квітня 2015 року - 43,20% річних (а.с. 4-5).

Перевіряючи законність підвищення позивачем процентної ставки за користування кредитом, апеляційний суд виходить з наступного:

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно п. 1.1.3.2.3 Умов Банк має право здійснювати зміну Тарифів та інших умов обслуговування рахунків. При цьому Банк, за виключенням випадків зміни розміру наданого Кредиту (кредитного ліміту), зобов'язаний не менш, як за 7 днів до введення змін проінформувати Клієнта, зокрема, у виписці по Картрахунку згідно п. 1.1.3.1.9. цього договору. Якщо протягом 7 днів Банк не отримав повідомлення від Клієнта про незгоду із змінами, вважається, що Клієнт прийняв нові умови (а.с. 8 - 31).

Відповідно до наказу ПАТ КБ «ПриватБанк» № 906 СП-2014-6915682 від 18.08.2014 року з 01.09.2014 року актуалізовані тарифи, зокрема, по карті Універсальна: трати клієнтів з 01.09.2014 року - 2,9%; трати клієнтів до 01.09.2014 року - 2,5%; по всім тратам, які здійснені до 01.09.2014 року проценти будуть нараховуватися по старій ставці до повного погашення заборгованості по цим тратам .

Згідно виписки трат по картрахунку відповідача за період з 03.04.2011 року по 30.09.2017 року відповідач кредитною карткою, починаючи з 03.06.2014 року не користується, будь-яких грошових витрат, операцій не здійснювала, а тому підстави для нарахування їй з 01.09.2014 року процентів за користування кредитом в розмірі 2,9% на місяць (34,80% на рік), а з 01.04.2015 року - 3,6% на місяць (43,20% на рік) відсутні. Отже, при розрахунку заборгованості за кредитним договором слід використовувати первинно встановлену в договорі процентну ставку 2,5% щомісяця, що складає 30,00% річних.

Відповідно до п. 2.1.1.12.4 Умов строки та порядок погашення за Кредитом (кредитний ліміт) за кредитними картами з встановленим Мінімальним обов'язковим платежем, а також Овердрафта, який виник по таким Картам, наведений в Пам'ятці Клієнта/Довідці про умови кредитування, яка є невід'ємною частиною Договору. Платіж включає плату за користування Кредитом,передбачену Тарифами, та частку заборгованості за Кредитом (а.с. 8 - 31).

Відповідно до п. 2.1.1.12.6 Умов за користування Кредитом та Овердрафтом Банк нараховує проценти в розмірі, встановленому Тарифами Банку, з розрахунку 360 календарних днів на рік, якщо інше не передбачено п. 2.1.1.12.13 (а.с. 8 - 31).

Відповідно до п. 2.1.1.12.6.3, п. 2.1.1.12.7.3 Умов проценти за користування Кредитом (кредитним лімітом) та/або Овердрафтом нараховуються на дату їх сплати, передбачену п.2.1.1.12.4. та п. 2.1.1.12.5., при цьому проценти розраховуються щомісячно за кожний календарний день за фактично витрачені в рахунок Кредиту та/або Овердрафту кошти, з дня списання суми з карткового рахунку до дня, коли Кредит (кредитний ліміт) та/або Овердрафт стають Простроченим кредитом (а.с. 8-31).

Згідно п.1.1.1 Умов Кредит - це розмір грошових коштів, наданих Банком Клієнту на строк, обумовлений в Договорі, на умовах платності та повернення (а.с. 8 - 31).

Тобто, відповідно до пунктів 2.1.1.12.6.3, 2.1.1.12.7.3 Умов проценти за користування Кредитом нараховуються за фактично витрачені в рахунок Кредиту кошти, що відповідає нормі частини 1 ст. 1048 ЦК України щодо одержання від позичальника процентів саме від суми позики.

Розрахунок відсотків проведених Банком з травня 2014 року з урахуванням внесених змін до Умов та Тарифів в частині розрахунку процентів, які затверджені наказом № СП-2014-6635230 від 02.04.2014 року, згідно якого у разі виникнення прострочених зобов'язань проценти нараховуються у подвійному розмірі на всю суму заборгованості, зокрема: на поточну заборгованість (поточне тіло кредиту, нараховані відсотки та санкції попереднього місяця); на прострочену заборгованість (прострочене тіло кредиту, виставлені до сплати та не погашені проценти та санкції станом на перше число попереднього місяця), апеляційним судом не враховуються з наступних причин:

По-перше, Банком не надано суду доказів виконання ним вимог п. 1.1.3.2.3 Умов щодо виконання ним свого обов'язку не менш, як за 7 днів до введення змін проінформувати Клієнта, зокрема, у виписці по Картрахунку згідно п. 1.1.3.1.9. Умов.

В виписці по картрахунку відповідача такі умови нарахування процентів не зазначені.

Будь-яких інших доказів щодо інформування позичальника про таку зміну до Умов та Тарифів в частині розрахунку процентів позивачем суду не надано.

Відповідно до частини 1 ст. 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. Відповідно до частини 2 ст. 550 ЦК України проценти на неустойку не нараховуються.

Тобто, нарахування процентів, в тому числі на вже нараховані проценти та нараховані санкції, суперечить нормам ст. 536, ст. 1048 та ст. 550 ЦК України.

Виходячи з процентної ставки за весь час користування кредитом 30,00 % річних та кількості днів за період з 03.05.2014 року по 30.04.2017 року, яка складає 1092 дня, заборгованості за кредитом складає 8332,54 грн. та п. 2.1.1.12.6 Умов про нарахування процентів з розрахунку 360 календарних днів на рік, проценти за користування кредитом за період з 03.05.2014 року по 30.04.2017 року складають 7582,61 грн. (8332,54 х 30,00% : 360 днів х 1092 дня).

Апеляційний суд вважає, що розрахунок заборгованості за процентами, який доданий позивачем до позовної заяви, не відповідає умовам укладеного між сторонами кредитного договору, а саме, Довідці про умови кредитування та пунктам 2.1.1.12.6, 2.1.1.12.6.3, 2.1.1.12.6.4, 2.1.1.12.7.3 Умов, у зв'язку з чим апеляційним судом здійснено власний розрахунок, виходячи з Умов, які додані позивачем до позовної заяви.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає доведеним, що заборгованість відповідача за кредитним договором б/н від 30.03.2011 року складає 15915,15 грн., з яких: 8332,54 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 7582,61 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов у разі порушення Клієнтом строків платежів за будь-яким з грошових зобов'язань, передбачених цим Договором, більш, ніж на 30 днів Клієнт зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісій (а.с. 8 - 31).

Відповідно до п. 2.1.1.12.6.1 Умов у разі виникнення прострочених зобов'язань на суму від 100 грн., включаючи прострочені зобов'язання, передбачені п.п. 2.1.1.12.6.2., 2.1.1.12.8.1 Умов, Клієнт сплачує Банку пеню, яка розраховується як: ПЕНЯ = базова процентна ставка за договором / 30 (нараховується за кожний день прострочення кредиту) + 50 грн. (одноразово). Пеня нараховується в день нарахування процентів по кредиту (а.с. 8 - 31).

Відповідно до п. 2.1.1.12.7.2 Умов у разі непогашення заборгованості минулого місяця до 25¬го числа поточного місяця (в разі непогашення заборгованості в 30¬денний строк з моменту її виникнення для елітних карт) Клієнт сплачує пеню за несвоєчасне погашення кредитного ліміту в пільговий період яка дорівнює діючій Базовій щомісячній процентній ставці від заборгованості на час списання. Пеня за несвоєчасне погашення кредитного ліміту в пільговий період утримується на час переходу в звичайний період кредитування. З 26¬го числа поточного місяця за Кредитним лімітом (з 31¬го дня виникнення заборгованості за Кредитним лімітом по елітним картам) нарахування процентів за користування Кредитним лімітом здійснюється виходячи з Базової процентної ставки (а.с. 8 - 31).

Згідно розрахунку позивача заборгованість за пенею та комісія за кредитним договором за період з 30.03.2011 року по 30.04.2017 року складає 3100 (а.с. 4-5).

З виписки по картрахунку ОСОБА_3 вбачається, що комісія відповідачу не нараховувалася ,отже заборгованість в сумі 3100 грн. фактично є пенею.

Відповідно до п. 2.1.1.12.8 Умов Банк стягує комісію за обслуговування відповідно до Тарифів/Пам'ятки Клієнта/Довідки про умови кредитування, якщо інше не передбачено п. 2.1.1.12.13 (а.с. 8 - 31).

З розрахунку заборгованості встановлено, що фактично зазначена заборгованість по пені виникла за період з червня 2014 року.

Відповідно до ст. 2 Закону України від 2 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Згідно паспорту громадянина України відповідач ОСОБА_3 є громадянкою України та з 22 червня 1995 року зареєстрована та постійно проживає у м. Курахове Донецької області (а.с. 32).

Місто Курахове входить до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р.

Тобто, нарахування відповідачу ОСОБА_3 яка є громадянином України та з 1995 року постійно проживає у м. Курахове комісії, пені та штрафів на час проведення антитерористичної операції, починаючи з 14 квітня 2014 року, забороняється, а тому вимоги про стягнення з відповідача пені за період з 14.04.2014 року по 30.04.2017 року пені у сумі 3100 та штрафу у сумі 4458,41 грн. не ґрунтуються на законі та задоволенню не підлягають.

Ст.141 ЦПК України передбачає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

При поданні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» сплачено судовий збір у розмірі 1600 гривень (а.с.1), за подачу апеляційної скарги 2400 грн. (а.с.209). Всьго судові витрати складають 4000 гривень. Вимоги Банку задоволенно частково на суму 15915,15 грн., що складає 19% від заявлених позовних вимог, тому з відповідача підлягає стягненню судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог у сумі 760 грн.(4000/100*19%).

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є : неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає необхідним рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк » заборгованість за кредитним договором від 30.03.2011 року у загальній сумі 15915,15 грн., з яких: 8332,54 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 7582,61 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом за період з 03.05.2014 року по 30.04.2017 року та 760 гривень на відшкодування понесених судових витрат.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Мар'їнського районного суду Донецької області від 23 січня 2018 року скасувати.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором без номера від 30.03.2011року у загальній сумі 15915(п'ятнадцять тисяч дев'ятьсот п'ятнадцять ) гривень 15 коп, з яких: 8332,54 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 7582,61 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом за період з 03.05.2014 року по 30.04.2017 року.

Стягнути з ОСОБА_3 користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 760 гривень на відшкодування понесених судових витрат.

В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню у касаційному порядку відповідно до положень частини 3 статті 389 ЦПК України не підлягає.

Судді :