Ухвала

Іменем України

15 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 761/20243/14-ц

провадження № 61-46687ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І.М. (суддя-доповідач), Висоцької В. С.,

Пророка В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4, в інтересах якої діє адвокат Гулько Жанна Вікторівна, на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 22 травня 2017 року та постанову Київського апеляційного суду від 23 жовтня 2018 року у справі за заявою ОСОБА_4 про зміну способу і порядку виконання судового рішення у справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» Чернявської Олени Степанівни про повернення банківського вкладу, відсотків та втраченої вигоди,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та Кредит» Чернявської О. С. про повернення банківського вкладу, відсотків та втраченої вигоди.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 15 березня

2016 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та Кредит» Чернявської О. С. на користь ОСОБА_4 банківський вклад у розмірі 40 814,23 доларів США, що в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України (далі - НБУ) складає 1 026 477,80 грн, відсотки за банківським вкладом - 1 096,55 доларів США, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ складає 27 578,23 грн, а всього 41 910,78 доларів США, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на 15 березня

2016 року складає 1 054 056,03 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

У вересні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 15 березня 2016 року.

Заява мотивована тим, що відносно боржника розпочата процедура ліквідації та відкликана банківська ліцензія останнього, тому через неможливість виконання рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 15 березня 2016 року, у зв'язку з чим ОСОБА_4 просила суд ухвалити судове рішення, яким змінити спосіб і порядок виконання рішення суду у даній справі.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 22 травня

2017 року у задоволенні заяви ОСОБА_4 про заміну способу і порядку виконання судового рішення відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 23 жовтня 2018 року ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 22 травня 2017 року залишено без змін.

Судові рішення мотивовані тим, що виконавче провадження щодо виконання рішення суду закінчено, що унеможливлює розгляд заяви по суті.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, в інтересах якої діє адвокат Гулько Ж. В., просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій і постановити нову ухвалу про задоволення заяви, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України встановлено, що суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у справі

з ціною позову, що не перевищує п'ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також

у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити

у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Суди встановили, що рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 15 березня 2016 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

15 серпня 2016 року Шевченківським районним судом міста Києва заявнику видано виконавчий лист, на підставі якого 18 серпня 2016 року відкрито виконавче провадження № 51970173. Постановою державного виконавця від 21 квітня 2017 року виконавче провадження закінчено на підставі

пункту 4 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до частини третьої статті 435 ЦПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) прийняття НБУ рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника є підставою закінчення виконавчих проваджень, відкритих стосовно банку-боржника. Частиною 5 вище зазначеної статті Закону встановлено, що постанова про закінчення виконавчого провадження виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

У разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження.

Відповідно до частини першої статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відмовляючи у задоволенні заяви про зміну способу і порядку виконання рішення суду, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, виходив з того, що постановою старшого державного від 21 квітня

2017 року виконавче провадження № 51970173 закінчено, а виконавчий документ направлено ліквідаційній комісії (ліквідатору) для вирішення питання про подальший порядок виконання рішення у встановленому законом порядку.

Встановивши, що виконавче провадження щодо виконання судового рішення закінчено, що унеможливлює розгляд заяви по суті, суди дійшли вірного висновку про те, що заява ОСОБА_4 не може бути розглянута в порядку статті 435 ЦПК України.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність рішень не впливають, в основному направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Із змісту касаційної скарги, оскаржуваного судового рішення та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо їх незаконності та неправильності.

За правилом пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою та п'ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження у справі за заявою ОСОБА_4 про зміну способу і порядку виконання судового рішення у справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» Чернявської Олени Степанівни про повернення банківського вкладу, відсотків та втраченої вигоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4, в інтересах якої діє адвокат Гулько ЖаннаВікторівна, на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва

від 22 травня 2017 року та постанову Київського апеляційного суду

від 23 жовтня 2018 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. М. Фаловська

В. С. Висоцька

В. В. Пророк