Провадження № 2/521/ 313 /18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2018 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Мазун І.А.,

за участю секретаря судового засідання Кіліян О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Одеської міської ради, третя особа Великомихайлівська районна державна нотаріальна контора про визнання свідоцтв про право на спадщину недійсними, встановлення факту спільного проживання, визнання права на спадщину за законом та за заповітом, визнання права власності в порядку спадкування за заповітом та за законом на будівельні матеріали та на земельну ділянку, визнання права користування земельною ділянкою, застосування наслідків нікчемності заповіту, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування на будівельні матеріали та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування за законом на частину земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Малиновського районного суду м. Одеси знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Одеської міської ради, третя особа Великомихайлівська районна державна нотаріальна контора про визнання свідоцтв про право на спадщину недійсними, встановлення факту спільного проживання, визнання права на спадщину за законом та за заповітом, визнання права власності в порядку спадкування за заповітом та за законом на будівельні матеріали та на земельну ділянку, визнання права користування земельною ділянкою, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування на будівельні матеріали та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування за законом на частину земельної ділянки.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 вказувала на те, що її матері ОСОБА_6, яка померла 09.03.2004р., за життя на підставі договору купівлі-продажу від 03.02.1987р., посвідченого державним нотаріусом ОСОБА_7 Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_8, належав житловий будинок №8 по Другому провулку Шостої вулиці в м. Одесі, який складався з одного камяного житлового будинку, загальною житловою площею 26,1кв.м. та надвірних будівель: «Б» - сараю, «Г» - вбиральні, «Е» - сараю, «Д»- сараю, №1,2 - огородження І-ІІ мостіння, розташованих на земельній ділянці розміром 580кв.м. Також її матері на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку серії ОД №038263, виданого Великомихайлівською районною державною адміністрацією Одеської області 12.12.2003р. і зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №503, належала земельна ділянка площею 5,96 га, кадастровий номер :01:002:0113, що розташована на території Новопетрівської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області. Цільове призначення земельної ділянки: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Відповідно до рішення Виконкому Іллічівської районної ради народних депутатів м. Одеси №671 від 17.10.1986р. за продавцями будинку 8 по Другому провулку Шостої вулиці в м. Одесі, який придбано матірю позивача, закріплено надлишки площі земельної ділянки у додатковому розмірі 31кв.м, після чого земельна ділянка за адресою спірного домоволодіння стала складати 611кв.м.

Згідно рішення Виконкому Іллічівської районної ради народних депутатів №905 від 16.09.1988р. ОСОБА_6 отримала дозвіл на проведення реконструкції будинку № 8 по Другому провулку Шостої вулиці в м. Одесі в існуючих розмірах. Спірний будинок було реконструйовано та після реконструкції його площа становила 88,7кв.м.

07.08.1987р. ОСОБА_6 на випадок смерті зробила розпорядження у вигляді заповіту, який було посвідчено державним нотаріусом ОСОБА_7 Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_9, згідно якому заповіла в рівних частинах належний їй житловий будинок №8 по Другому провулку Шостої вулиці в м. Одесі позивачу та її рідному брату - ОСОБА_10. В 1995р. позивач оселилася проживати у цей будинок та проживала у ньому разом з матірю, яка була у ньому також і зареєстрована. За декілька років до своєї смерті мати позивача та позивач переїхали проживати в ІНФОРМАЦІЯ_1. Оскільки мати позивача була хворою, не могла самостійно пересуватися та потребувала постійного стороннього догляду, позивач здійснювала за нею догляд до самої смерті.

Після смерті матері позивач, вважаючи, що вона прийняла спадщину після смерті матері, оскільки постійно проживала з нею, звернулася до ОСОБА_7 Одеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено у звязку з тим, що 24.02.2012р. її братом ОСОБА_10 було отримано свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частку майна, яке знаходиться біля житлового будинку № 8 по Другому провулку Шостої вулиці в м. Одесі, а саме з господарських споруд: «Р» - навіс, «Г» - вбиральня, «И» - навіс, «О»- вбиральня, №1-3 огорожа, П літній душ, І мостіння та свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ? частку майна, яке знаходиться біля житлового будинку №8 по Другому провулку Шостої вулиці в м. Одесі, а саме з господарських споруд: «Р» - навіс, «Г» - вбиральня, «И» - навіс, «О»- вбиральня, №1-3 огорожа, П літній душ, І мостіння. При цьому ці свідоцтва про право на спадщину були видані Великомихайлівською державною нотаріальною конторою, право власності на цими свідоцтвами зареєстроване не було, а на будинок літ. «А» воно не видавалося. Крім того, ОСОБА_10 вперше звернувся до нотаріальної контори 09.02.2009р. із заявою про прийняття спадщини після смерті матері на земельну ділянку площею 5,96 га, що розташована на території Новопетрівської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області, в якій зазначив, що мати до своєї смерті проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1 та що інших спадкоємців немає. На підтвердження цьому він надав довідку з місця проживання матері, в якій зазначено, що він проживав на час її смерті разом з нею, однак це не відповідає дійсності, оскільки він проживав за іншою адресою, а відтак спадщину він не прийняв і отримав свідоцтва про право на спадщину за законом та за заповітом незаконно.

27.12.2011р. ОСОБА_10 склав на імя ОСОБА_2 заповіт, в якому заповів останньому належну йому частку житлового будинку за адресою: м. Одеса, провулок Шостої вул. 2, буд. 8.

03.07.2012р. ОСОБА_10, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВМВ №637871 від 09.02.2009р., посвідченого державним нотаріусом Великомихайлівської державної нотаріальної контори ОСОБА_11, зареєстрованого в реєстрі за №1-183, отримав державний акт на право власності на земельну ділянку площею 5,9555 га, кадастровий номер :01:002:0113, що розташована на території Новопетрівської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області, масив 44, ділянка 199 (за межами населеного пункту).

21.11.2012р. ОСОБА_10 помер.

Як зазначав позивач, цей заповіт є нікчемним, оскільки ОСОБА_10 не отримав свідоцтво про право на спадщину саме на житловий будинок №8 по Другому провулку Шостої вулиці в м. Одесі, спадщину не прийняв, оскільки не проживав з померлою в с. Вакарське Великомихайлівського району Одеської області, надав нотаріусу недостовірну інформацію. Крім того, в заповіті не було чітко зазначено яку саме частину спірного будинку він заповів ОСОБА_2, заповіт складений в порушення Інструкції «Про вчинення нотаріальних дій», яка діяла на момент виготовлення зазначеного заповіту.

Посилаючись на викладене, позивач згідно останніх уточнених позовних вимог, просила визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 24.02.2012р., видане Великомихайлівською державною нотаріальною конторою та зареєстроване за №1-260, на імя ОСОБА_10 після смерті ОСОБА_6, померлої 09.03.2004р. на ? частку майна, яке знаходиться біля житлового будинку № 8 по Другому провулку Шостої вулиці в м. Одесі; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 24.02.2012р., видане Великомихайлівською державною нотаріальною конторою та зареєстроване за №1-258, на імя ОСОБА_10 після смерті ОСОБА_6, померлої 09.03.2004р. на ? частку майна, яке знаходиться біля житлового будинку №8 по Другому провулку Шостої вулиці в м. Одесі; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 09.02.2009р. видане Великомихайлівською державною нотаріальною конторою та зареєстроване за №1-183, на імя ОСОБА_10 після смерті ОСОБА_6, померлої 09.03.2004р. на земельну ділянку площею 5,96 га, кадастровий номер :01:002:0113, що розташована на території Новопетрівської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області, масив 44, ділянка 199 (за межами населеного пункту); встановити факт спільного проживання позивача із спадкодавцем ОСОБА_12, яка померла 09.03.2004р. на час її смерті; визнати за ОСОБА_1 право на спадщину за заповітом та за законом на домоволодіння №8 в 2-му провулку Шостої вулиці в м. Одесі, що складається в цілому з житлового будинку літ. «З»: 1-1 коридор площею 7,1кв.м., 1-2 житлова площею 11,6кв.м., 1-3 житлова площею 20,1кв.м., 1-4 кухня площею 10,4кв.м., 1-5 санвузол площею 6,7 кв.м., 2-1 кухня площею 5,2кв.м., 2-2 житлова площею 14,6кв.м., 2-3 житлова площею 10,5кв.м., 2-4 санвузол площею 2,5кв.м., загальною площею 88,7кв.м., житловою площею 56,8кв.м., господарських будівель: літ. «К» - гараж, літ. «В» - літня кухня, літ. «И,П» - навіс, літ. «Л,Н» -сарай, літ. «Г,О» - вбиральня, літ. «П» - душ, 1-мостіння, 1-2 огорожа, які розташовані на земельній ділянці площею 611 кв.м. після смерті ОСОБА_6, померлої 09.03.2004р., що буде підставою для реєстрації права власності та отримання державного акту про право власності на земельну ділянку площею 611 кв.м., яка розташована за адресою: м.Одеса, вул..Шоста 2-й провулок,8 та визнати право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_10, який помер 21.11.2012р.; визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за заповітом та за законом після смерті ОСОБА_6, яка померла 09 березня 2004 року, на будівельні матеріали, з яких споруджено будинок під літ. «З» та надвірні споруди літ. «К» - гараж, літ. «В» - літня кухня, літ. «И,П» - навіс, літ. «Л,Н» -сарай, літ. «Г,О» - вбиральня, літ. «П» - душ, 1-мостіння, 1-2 огорожа, які розташовані на земельній ділянці площею 611кв.м. за адресою: м. Одеса, Другий провулок Шостої вулиці, №8; визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, яка померла 09 березня 2004 року, право користування земельною ділянкою площею 611кв.м., яка розташована за адресою: м. Одеса, Другий провулок Шостої вулиці, №8 без зміни її цільового призначення; визнати за позивачем право приватної власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку площею 5,9555га, кадастровий номер :01:002:0113, що розташована на території Новопетрівської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області, масив 44, ділянка 199 (за межами населеного пункту) після смерті ОСОБА_6, яка померла 09 березня 2004 року та застосувати наслідки нікчемності заповіту, складеного ОСОБА_10 на імя ОСОБА_2, посвідченого 27 грудня 2011 року державним нотаріусом Великомихайлівської державної нотаріальної контори ОСОБА_11, зареєстрованого в реєстрі за №1-2333.

Відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічними позовними вимогами, які в редакції від 26.11.2014р. в судовому засіданні були підтримані його представником, до ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування на ? частину будівельних матеріалів в якому зазначав, що після смерті ОСОБА_10, який заповів належну йому частину житлового будинку №8 по Другому провулку Шостої вулиці в м. Одесі, він звернувся до ОСОБА_7 Одеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом йому було відмовлено у звязку з тим, що спадкодавець не зареєстрував на своє імя свідоцтва про право на спадщину за законом та за заповітом, які були ним отримані після смерті ОСОБА_6, яка померла 09 березня 2004 року. У звязку з тим, що з ОСОБА_1 у нього склався певний порядок користування спірним будинком, просив визнати за ним право приватної власності на будівельні матеріали, що складають ? частину домоволодіння з господарчими спорудами №8 по Другому провулку Шостої вулиці в м. Одесі, що в цілому складається з житлового будинку літ. «З»: 1-1 коридор площею 7,1кв.м., 1-2 житлова площею 11,6кв.м., 1-3 житлова площею 20,1кв.м., 1-4 кухня площею 10,4кв.м., 1-5 санвузол площею 6,7 кв.м.,., загальною площею 55,9 кв.м., житловою площею 31,7 кв.м., підсобною площею - 24,2 кв.м., господарських будівель: літ. «К» - гараж, літ. «И» - навіс, літ. «Г» - вбиральня, 1-мостіння, 1-3 огорожа, які розташовані на земельній ділянці площею 611 кв.м.

Відповідач ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування за законом на частину земельної ділянки, в якому, уточнивши позовні вимоги від 01.12.2014р., які були підтримані її представником в судовому засіданні, посилалася на те, що у звязку з тим, що є розбіжності у її свідоцтві про народження а саме у графі «мати» записано - ОСОБА_6, а у свідоцтві про народження ОСОБА_10 у графі «мати» було записано ОСОБА_13, вона не може отримати свідоцтво про право на спадщину по закону на земельну ділянку площею 5,9555 га, кадастровий номер :01:002:0113, що розташована на території Новопетрівської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області, масив 44, ділянка 199 (за межами населеного пункту), яка належала ОСОБА_10 на підставі державного акту на праві власності.

Посилаючись на викладене, просила встановити факт, що вона - ОСОБА_5 (дошлюбне прізвище ОСОБА_10) ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_2, є рідною сестрою ОСОБА_10, який помер 21 листопада 2012 року та визнати за нею право приватної власності в порядку спадкування на ? частину земельної ділянки площею 5,9555га, кадастровий номер :01:002:0113, що розташована на території Новопетрівської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області, масив 44, ділянка 199 (за межами населеного пункту), яка належала ОСОБА_10 на підставі державного акту на праві власності та який помер 21.11.2012р.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 підтримав свої уточнені позовні вимоги від 31.05.2016р. та просив їх задовольнити. Зустрічний позов ОСОБА_2 не визнав, зазначаючи, що померлий ОСОБА_10 приховав від нотаріуса дійсні обставини, надав нотаріусу довідку, яка не відповідає дійсності, на підставі якої отримав свідоцтва про право на спадщину за законом та за заповітом, не зареєстрував за собою право власності а отже такого права не набув, а відтак не мав права і заповідати частину спірного будинку, який йому не належав. Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_5 визнав частково в частині встановлення факту, в задоволенні іншої частини її позовних вимог просив відмовити.

Представник ОСОБА_2 свій позов та позов ОСОБА_5 підтримала, заявлений до них позов ОСОБА_1 не визнала та просила у його задоволенні відмовити.

ОСОБА_5 та її представник підтримала свої позовні вимоги та позовні вимоги ОСОБА_2, позов ОСОБА_1 не визнала.

ОСОБА_3, ОСОБА_4, представник Одеської міської ради та представник Великомихайлівської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не зявилися, сповіщені належним чином. Надали суду заяви про слухання справи у їх відсутності.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд прийшов до наступного.

Згідно договору купівлі продажу від 03.02.1987р., посвідченого державним нотаріусом ОСОБА_7 Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_8, зареєстрованого в реєстрі за № 2-539, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17 продали, а ОСОБА_6 купила житловий будинок №8 по Другому провулку Шостої вулиці в м. Одесі, який складався з одного камяного житлового будинку, загальною житловою площею 26,1кв.м. та надвірних будівель: «Б» - сараю, «Г» - вбиральні, «Е» - сараю, «Д» - сараю, №1,2 - огородження І-ІІ мостіння, розташованих на земельній ділянці розміром 580 кв.м. (т.1 а.с.20-22).

Сторонами не оспорюється, що за життя ОСОБА_6 на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку серії ОД №038263, виданого Великомихайлівською районною державною адміністрацією Одеської області 12.12.2003р. і зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №503, належала земельна ділянка площею 5,96 га, кадастровий номер :01:002:0113, що розташована на території Новопетрівської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області. Цільове призначення земельної ділянки: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Сторони також не заперечують, що померла ОСОБА_6 з 23.03.1987р. була постійно зареєстрована в житловому будинку №8 по Другому провулку Шостої вулиці в м. Одесі. За цією ж адресою з 11.04.1988р. був зареєстрований і ОСОБА_10. Вказане підтверджується копією домової книги, яка є в матеріалах справи. (т.1 а.с.26-27)

Відповідно до рішення Виконкому Іллічівської районної ради народних депутатів м. Одеси №671 від 17.10.1986р за продавцями будинку 8 по Другому провулку Шостої вулиці в м. Одесі, який придбано матірю позивача, закріплено надлишки площі земельної ділянки у додатковому розмірі 31кв.м. тимчасово до реконструкції району. (т.1 а.с.187)

Згідно рішення Виконкому Іллічівської районної ради народних депутатів №905 від 16.09.1988р. ОСОБА_6 отримала дозвіл на проведення реконструкції будинку №8 по Другому провулку Шостої вулиці в м. Одесі в існуючих розмірах. (т.1 а.с.100). Після реконструкції домоволодіння №8 по Другому провулку Шостої вулиці в м. Одесі мало загальну площу 88,7кв.м. Нових правовстановлюючих документів на вказаний будинок сторонами надано не було.

Слід відрізняти реконструкцію від нового будівництва. Реконструкція здійснюється без зміни розмірів та в межах отриманого дозволу, а нове самочинне будівництво здійснюється зі збільшенням площі. Окрім дозволу потрібно мати відповідну проектну документацію. Тому, на самочинне збудоване майно право власності не набуває як особа, яка здійснила будівництво, так і його спадкоємці, та зазначене майно не є обєктом права власності, що встановлюється п.п. 3,4,6 Постанови Пленуму Верховного суду України №6 з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами ст. 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)».

Тому, питання щодо спадкування такого майна слід вирішувати на підставі ст. 1218 ЦК України та розяснень наданих у п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування».

В судовому засіданні сторони підтвердили, що ОСОБА_1, ОСОБА_5 (до шлюбу ОСОБА_1) ОСОБА_14,, ОСОБА_10, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є дітьми ОСОБА_6, що також підтверджується копіями свідоцтв про їх народження. (т.1 а.с.138- 139, 141-142)

07.08.1987р. ОСОБА_6 на випадок смерті зробила розпорядження у вигляді заповіту, який було посвідчено державним нотаріусом ОСОБА_7 Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_9, згідно якому заповіла в рівних частинах належний їй житловий будинок №8 по Другому провулку Шостої вулиці в м. Одесі Байдан ОСОБА_18 та ОСОБА_10 (т.1 а.с.28)

У відповідності до вимог ст.ст. 534, 541 Цивільного кодексу Української РСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Заповіт повинен бути укладений у письмовій формі з зазначенням місця і часу його укладення, підписаний особисто заповідачем і нотаріально посвідчений.

Сторони не заперечують, що в 1995 році ОСОБА_6 переїхала проживати до будинку в с. Вакарське, Великомихайлівського району Одеської області, де проживала у належному їй будинку, який належав їй на підставі погосподарчої книги №12, в яку вона була вписана, що підтверджується відповіддю Великомихайлівської сільської ради Одеської області від 19.05.2016р. та копією погосподарчої книги (т.3 а.с. 120-121)

У 1998 році ОСОБА_6 важко захворіла та потрапила до Великомихайлівської центральної районної лікарні, що підтверджується відповіддю Великомихайлівської центральної районної лікарні від 15.04.2015 року №344, відповідно до якої ОСОБА_6, яка проживала у с. Вакарське, хворіла на наступні захворювання: Д-з: Гостре порушення мозкового кровообігу з артеріальною гіпертензією. Ішемічна хвороба серця, кардіосклероз, аритмія. Зазначенні захворювання поступово прогресували. (т.2 а.с.160)

09.03.2004р. померла ОСОБА_6, що підтверджується копією свідоцтва про її смерть. (т.1 а.с.14.)

Згідно до ст.ст. 1216-1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.ст. 1220-1223 Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно п.п.187,188, 210-212, 214 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 N 20/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 03 березня 2004 р. за N 283/8882, яка діяла станом на 21.11.2012р., в редакції, яка діяла станом на 2009 рік,. місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Нотаріус, який одержав від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов'язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі. Свідоцтво про право на спадщину видається на підставі письмової заяви спадкоємців після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, а у випадках, передбачених частиною другою статті 1270, статтею 1276 Цивільного кодексу України, - не раніше зазначених у цих статтях строків. При переході майна за правом спадкоємства за заповітом до інших учасників цивільних відносин свідоцтво про право на спадщину видається цим особам. Видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, ніяким строком не обмежена. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які постійно проживали разом зі спадкодавцем чи подали заяву нотаріусу про прийняття спадщини. Доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців обов'язково вимагаються відповідні документи. Так, факт смерті і час відкриття спадщини підтверджуються свідоцтвом органу реєстрації актів цивільного стану про смерть спадкодавця. Доказом родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем є: свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану; копії актових записів; записи в паспортах про другого з подружжя; копії рішень суду, що набрали законні сили, про встановлення факту родинних та інших відносин. Якщо один або кілька спадкоємців за законом позбавлені можливості подати документи, що підтверджують наявність підстав для закликання їх до спадкоємства за законом, вони можуть бути за письмовою згодою всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину і подали докази родинних, шлюбних чи інших відносин зі спадкодавцем, включені до свідоцтва про право на спадщину. Така згода спадкоємців оформляється у вигляді письмової заяви, підпис спадкоємців на якій має бути засвідчений у відповідності до правил, викладених у пункті 207 цієї Інструкції. Місце відкриття спадщини (пункт 185 цієї Інструкції) підтверджується: свідоцтвом органу реєстрації актів цивільного стану про смерть спадкодавця, якщо останнє постійне місце проживання і місце його смерті збігаються; довідкою житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу про його постійне місце проживання; записом у будинковій книзі про постійне проживання спадкодавця, а якщо місце проживання померлого невідоме - документом (витягом з Реєстру прав власності та ін.) про місцезнаходження нерухомого спадкового майна або його частини. Якщо об'єктів нерухомого майна декілька й їх місцезнаходження різне, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження одного із об'єктів цього майна за вибором спадкоємців. За відсутності нерухомого майна місцем відкриття спадщини є місцезнаходження основної частини рухомого майна, що може бути підтверджено відповідним свідоцтвом про державну реєстрацію транспортного засобу, витягом з реєстру прав власності на цінні папери тощо. Нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом шляхом витребування відповідних доказів перевіряє: факт смерті спадкодавця, наявність заповіту, наявність та чинність спадкового договору, час і місце відкриття спадщини, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво; перевіряє коло осіб, які мають право на обов'язкову частку в спадщині. Перевірка наявності заповіту (секретного заповіту), спадкового договору, здійснюється за допомогою Спадкового реєстру у порядку, передбаченому Положенням про Єдиний реєстр заповітів, спадкових договорів та спадкових справ.

09.02.2009р. до Великомихайлівської державної нотаріальної контори звернувся ОСОБА_10 із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6, яка померла 09.03.2004р., та яка проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1 до дня своєї смерті, в якій зазначив місце свого мешкання: м. Одеса, вул. Шоста 2-й провулок, буд.№8. Також зазначав, що спадщину у вигляді земельної ділянки площею 5,96 га, кадастровий номер :01:002:0113, що розташована на території Новопетрівської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області він прийняв та що інших спадкоємців немає. Просив видати йому свідоцтво про право на спадщину за законом. (т.1 а.с.167). До заяви було додано копію заповіту від 07.08.1987р., копію свідоцтва про смерть ОСОБА_6, копію посвідки про народження заявника, в якій в графі «мати» зазначено ОСОБА_13, а також довідку виконавчого комітету Новопетрівської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області від 26.01.2009р. за №12, з якої вбачається, що ОСОБА_6, яка померла 09.03.2004 року, дійсно постійно проживала та була зареєстрована до дня своєї смерті в будинку б/н вул. Котовського с. Вакарське Великомихайлівського району Одеської області. Далі в цій довідці зазначено, що у житловому будинку, що розташований за вищевказаною адресою, крім ОСОБА_6, був зареєстрований та постійно проживав син ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Суд зазначає, що в матеріалах спадкової справи №87/09, заведеної після смерті ОСОБА_6, відсутня копія паспорта ОСОБА_10. (т.1 а.с.166-183)

В той же день 09.02.2009р. державним нотаріусом Великомихайлівської державної нотаріальної контори ОСОБА_11 на імя ОСОБА_10 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, яке зареєстроване в реєстрі за №1-183, на земельну ділянку площею 5,96 га, кадастровий номер :01:002:0113, що розташована на території Новопетрівської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області.

24.02.2012р. до Великомихайлівської державної нотаріальної контори звернувся ОСОБА_10 із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6, яка померла 09.03.2004р., та яка проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1 до дня своєї смерті, яка складається з житлового будинку №8 за адресою: вул. Шоста, 2-й провулок в м. Одесі. Також вказував, що спадщину він прийняв і просив видати свідоцтва про право на спадщину за законом та заповітом на зазначене майно. У цій заяві також вказано, що спадкоємець за заповітом ОСОБА_1, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 спадщину не приймала, інших спадкоємців, передбачених законом, немає. До заяви додав копію договору купівлі-продажу будинку №8 по Другому провулку Шостої вулиці в м. Одесі та витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно від 21.12.2011р. В цьому витягу зазначено, що власником цього будинку є ОСОБА_6, зазначено опис обєкта а також вказано про те, що самочинно побудовані: житловий будинок літ. «З», загальною площею 88,7 кв.м., житловою площею 56,7 кв.м., гараж літ. «К», сарай літ. «Л», сарай літ. «Н», літня кухня літ. «В» самочинно збільшена на 53% та переобладнана з сараю. Житловий будинок літ. «А» житловою площею 26,1кв.м., сарай літ. «Е», сарай літ. «Д» знесені; навіси літ. «И,Р», вбиральня літ. «О», душ літ. «П» - тимчасові споруди, що не відносяться до самочинних.

24.02.2012р. державним нотаріусом Великомихайлівської державної нотаріальної контори ОСОБА_11 на імя ОСОБА_10 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, яке зареєстроване в реєстрі за №1-260, на ? частку майна, яке знаходиться біля житлового будинку, а саме з господарчих споруд: навісу «Р», вбиральні «Г», навісу «И», вбиральні «О», літнього душу - «П», мостіння «І», огорожі - №1-3 за адресою:м. Одеса, Шоста вулиця Другий провулок, буд.№8.

Також 24.02.2012р.. державним нотаріусом Великомихайлівської державної нотаріальної контори ОСОБА_11 на імя ОСОБА_10 було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яке зареєстроване в реєстрі за №1-258, на ? частку майна, яке знаходиться біля житлового будинку, а саме з господарчих споруд: навісу «Р», вбиральні «Г», навісу «И», вбиральні «О», літнього душу -«П», мостіння «І», огорожі - №1-3 за адресою:м. Одеса, Шоста вулиця Другий провулок, буд. №8.

На звороті цих двох свідоцтв мається відмітка наступного змісту: в склад спадкового майна та в його вартість не включено самочинно побудований житловий будинок, позначений на плані під літ. «З», загальною площею 88,7 кв.м., житловою площею 567 кв.м., гараж літ. «К», сарай - літ. «Л», сарай -літ. «Н», літня кухня літ. «В», вартістю 232690 грн.

Всі три свідоцтва не були зареєстровані у встановленому законом порядку.

Суд зазначає, що у свідоцтві про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 5,96 га, кадастровий номер :01:002:0113, що розташована на території Новопетрівської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області, яке 09.02.2009р. було видано на імя ОСОБА_10, зазначено його адресу мешкання: вул. Шоста 2-й провулок, буд. №8 м. Іллічівськ Одеської області.

Однак вказане не відповідає дійсності, оскільки ОСОБА_10 з 11.04.1988р. постійно був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_5 провулок, буд.№8, що підтверджується копією його паспорта, копією будинкової книги, копією довідки Пенсійного фонду про те, що пенсію він отримував у поштовому відділенні № 98 у м. Одесі., оскільки на час смерті матері він вже досяг пенсійного віку та у 2004 році йому було 67 років, які є в матеріалах справи.

У свідоцтвах про право на спадщину за законом та за заповітом, виданих 24.02.2012р. державним нотаріусом Великомихайлівської державної нотаріальної контори на майно, яке знаходиться біля житлового будинку, а саме з господарчих споруд: навісу «Р», вбиральні «Г», навісу «И», вбиральні «О», літнього душу -«П», мостіння «І», огорожі - №1-3 за адресою: м. Одеса, Шоста вулиця Другий провулок, буд. №8 вказано місце реєстрації ОСОБА_10 а саме м. Одеса, провулок Шостої вул. 2, буд.№8, що також підтверджується копією довідки №0682 від 12.03.2013р., яка є в матеріалах спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_10.

Таким чином, довідка виконавчого комітету Новопетрівської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області від 26.01.2009 р. за № 12 про те, що у житловому будинку б/н вул. Котовського с. Вакарське Великомихайлівського району Одеської області, крім ОСОБА_6, був зареєстрований та постійно проживав син ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3, не відповідає дійсності, оскільки особа не може бути одночасно зареєстрована за двома адресами.

Таким чином, державний нотаріус Великомихайлівської державної нотаріальної контори, встановлюючи особу ОСОБА_10, який звернувся до нотаріуса з заявою про вчинення нотаріальних дій, повинна була встановити, що місце проживання ОСОБА_10 було постійно зареєстровано у ІНФОРМАЦІЯ_6 з 1988 року і встановивши розбіжності у довідці та у паспорті громадянина, який звернувся за вчиненням нотаріальних дій, повинна була зупинити вчинення нотаріальних дій та вимагати від ОСОБА_10 надання рішення суду про встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем або факту прийняття спадщини. За відсутності такого рішення вона не мала права вчиняти нотаріальні дії, що встановлюється п. 211 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 03.03.2004 року №20/5.

Виходячи з вищевикладеного, суд прийшов до висновку про те, що ОСОБА_10, звертаючись з заявою про прийняття спадщини, через пять років після смерті спадкодавця, надав нотаріусу недостовірну довідку про своє місце реєстрації та проживання разом зі спадкодавцем, інших належних доказів спільного проживання зі спадкодавцем надано не було, а отже він вважається таким, що не прийняв спадщину, яка відкрилася після смерті ОСОБА_6.

Суд зазначає, що в матеріалах спадкової справи № 87/09, заведеної після смерті ОСОБА_6, відсутні відомості про нотаріальне сповіщення інших спадкоємців з приводу відкриття спадкової справи до майна померлої ОСОБА_6, що є порушенням вищевказаної інструкції.

Також суд вказує на те, що в свідоцтві про смерть ОСОБА_6 вона зазначена як ОСОБА_6 в той же час коли у посвідці про народження ОСОБА_10 в графі «мати» зазначено ОСОБА_13, тобто є розбіжності.

В цьому випадку нотаріус повинен був розяснити ОСОБА_10 право на звернення до суду для вирішення питання щодо встановлення факту родинних відносин, однак цього зроблено не було.

Згідно до ст.ст. 182, 186 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Річ, призначена для обслуговування іншої (головної) речі і пов'язана з нею спільним призначенням, є її приналежністю. Приналежність слідує за головною річчю, якщо інше не встановлено договором або законом.

В даному випадку державний нотаріус Великомихайлівської державної нотаріальної контори не повинна була видавати ОСОБА_10 свідоцтва про право на спадщину за законом та за заповітом на майно, яке знаходиться біля житлового будинку, а саме з господарчих споруд: навісу «Р», вбиральні «Г», навісу «И», вбиральні «О», літнього душу - «П», мостіння «І», огорожі - №1-3 за адресою: м. Одеса, Шоста вулиця Другий провулок, буд. №8, оскільки воно є приналежністю до самочинно збудованого будинку.

Відповідно до ст.ст.1233-1236, 1248 Цивільного кодексу України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування. Заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині. Чинність заповіту щодо осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині, встановлюється на час відкриття спадщини. У разі смерті особи, яка була позбавлена права на спадкування, до смерті заповідача, позбавлення її права на спадкування втрачає чинність. Діти (внуки) цієї особи мають право на спадкування на загальних підставах. Заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Якщо заповідач розподілив між спадкоємцями у заповіті лише свої права, до спадкоємців, яких він призначив, переходить та частина його обов'язків, що є пропорційною до одержаних ними прав. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. Нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу).

27.12.2011р. ОСОБА_10 склав на імя ОСОБА_2 заповіт, в якому заповів останньому належну йому частку житлового будинку за адресою: м. Одеса, провулок Шостої вул. 2, буд.8.(т.1 а.с.97)

Посилання у заповіті на те, що спадкодавець заповідає належну йому частину житлового будинку свідчить про про порушення волевиявлення, оскільки не вказано яка саме частка буде спадкуватися.

Крім того, на час видачі зазначеного заповіту та після смерті ОСОБА_10, у нього не виникло права власності на будь-який будинок, зі спадкодавцем він не проживав на день смерті, не звернувся із заявою про прийняття спадщини протягом встановленого строку та надав державному нотаріусу документи, що не відповідають дійсності, а відтак спадщину не прийняв, а тому не міг заповідати третій особі те майно, права на яке не набув.

Також слід зазначити, що у заповіті, складеного ОСОБА_10 на імя ОСОБА_2, містяться порушення форми підписання заповіту, яка встановлена Інструкцією «Про вчинення нотаріальних дій», яка діяла на час виготовлення зазначеного заповіту та судовою практикою Верховного Суду України, яка діяла на той час.

03.07.2012р. ОСОБА_10, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВМВ №637871 від 09.02.2009р., посвідченого державним нотаріусом Великомихайлівської державної нотаріальної контори ОСОБА_11, зареєстрованого в реєстрі за №1-183, отримав державний акт на право власності на земельну ділянку площею 5,9555га, кадастровий номер :01:002:0113, що розташована на території Новопетрівської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області, масив 44, ділянка 199 (за межами населеного пункту). (т.1 а.с.66)

21.11.2012р. ОСОБА_10 помер, про що свідчить копія свідоцтва про його смерть. (т.1 а.с.15).

Після його смерті 21.03.2013р. до ОСОБА_7 Одеської державної нотаріальної контори звернувся ОСОБА_2 із заявою про прийняття спадщини за заповітом.(т.1 а.с. 134)

Згідно до ст.ст.1258, 1262, 1268-1270 Цивільного кодексу України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття.

10.04.2013р. до ОСОБА_7 Одеської державної нотаріальної контори звернулася ОСОБА_1 із заявою про прийняття спадщини у вигляді частини будинку № 8 по Другому провулку Шостої вулиці в м. Одесі; земельної ділянки площею 5,96 га, що розташована на території Новопетрівської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області та грошових вкладів, що знаходяться в банках м. Одеси.(т.1 а.с.135 зворотня сторона)

21.03.2013р. до ОСОБА_7 Одеської державної нотаріальної контори звернулася ОСОБА_5 із заявою, в якій вона відмовляється від належної їй частки в спадщині на користь двоюрідного онука померлого - ОСОБА_2 (т.1 а.с.135)

13.05.2013р. до ОСОБА_7 Одеської державної нотаріальної контори звернулися ОСОБА_3 та ОСОБА_4 із заявами, в яких вони відмовляються від належних їм часток в спадщині після смерті ОСОБА_10 на користь рідної сестри померлого - ОСОБА_1. (т.1 а.с.136)

Згідно до ст.ст.1273-1275 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття. Спадкоємець за заповітом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за заповітом. Спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Спадкоємець має право відмовитися від частки у спадщині спадкоємця, який відмовився від спадщини на його користь. Якщо заповідач підпризначив спадкоємця, особа, на ім'я якої складений заповіт, може відмовитися від спадщини лише на користь особи, яка є підпризначеним спадкоємцем. Відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною з підстав, встановлених статтями 225, 229-231 і 233 цього Кодексу. Якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за заповітом, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними порівну. Якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за законом з тієї черги, яка має право на спадкування, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за законом тієї ж черги і розподіляється між ними порівну. Положення цієї статті не застосовуються, якщо спадкоємець відмовився від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця, а також коли заповідач підпризначив іншого спадкоємця.

До спадкової справи долучено довідку від 12.03.2013р., в якій вказано, що ОСОБА_10 проживав та був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7 провулок будинок №8 з 11.04.1988р. по день смерті 21.11.2012р. (т.1 а.с.145)

В копії спадкової справи №105/2013, заведеної після смерті, а ОСОБА_10, є повідомлення КП «ОМБТІ та РОН» від 11.04.2013р. про те, що житловий будинок №8 по Другому провулку Шостої вулиці в м. Одесі зареєстрований за ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченому ОСОБА_7 Одеською державною нотаріальною конторою 03.02.1987р. р.№2-539, дата реєстрації -10.03.1987р. (т.1 а.с.154)

Згідно до ст.ст. 1296-1298 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім'я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Листами ОСОБА_7 Одеської державної нотаріальної контори від 07.06.2013р. ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розяснено, що видати їм свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок №8 по Другому провулку Шостої вулиці в м. Одесі не надається можливим, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на нього та їх реєстрація відповідним органом. (т.1 а.с.154 зворотна сторона, т.1 а.с. 156)

ОСОБА_7 Одеської державної нотаріальної контори від 07.06.2013р. ОСОБА_5 повідомлено, що її заява про відмову від спадщини на користь ОСОБА_2, не може бути прийнята до уваги, оскільки у свідоцтвах про народження ОСОБА_5 та ОСОБА_10 маються розбіжності в графі по-батькові їх матері. (т.1 а.с.155)

Аналогічні листи були також надіслані ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (т.1 а.с.155 зворотна сторона, т.1 а.с.157)

Таким чином, оскільки померлий ОСОБА_10 за свого життя не отримав правовстановлюючі документи саме на будинок № 8 по Шостій вулиці 2-му провулку в м. Одесі, а отримані ним свідоцтво в порядку спадкування за законом на земельну ділянку, площею 5,9555 га, кадастровий номер :01:002:0113, що розташована на території Новопетрівської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області від 09.02.2009р. та свідоцтва за законом та за заповітом на майно, яке знаходиться біля житлового будинку, а саме з господарчих споруд: навісу «Р», вбиральні «Г», навісу «И», вбиральні «О», літнього душу - «П», мостіння «І», огорожі - №1-3 за адресою: м. Одеса, Шоста вулиця Другий провулок, буд.№8 від 24.02.2012р. підлягають визнанню недійсними, оскільки видані з порушенням норм діючого на той час законодавства, складений на імя ОСОБА_2 заповіт є нікчемним, а відтак зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування на будівельні матеріали, що складають ? частину домоволодіння з господарчими спорудами №8 по Другому провулку Шостої вулиці в м. Одесі задоволенню не підлягають.

Те, що ОСОБА_1 постійно проживала спільно зі своєю матірю до часу її смерті, беззаперечно доводиться довідками Великомихійлівської сільської ради, довідками старости с. Новопертівка, нотаріально посвідченими поясненнями свідків та поясненнями і заявами братів відповідачів по цій справі ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Окрім того, відповідно до довідки старости с. Новопетрівка 2018 року ОСОБА_1 занесена у погосподарчу книгу, як особа, яка постійно проживала з матірю власницею будинку, з 1997 року.

Таким чином, ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті матері, оскільки постійно проживала спільно зі спадкодавцем на час смерті спадкодавця, однак у звязку з тим, що вона була зареєстрована за іншою адресою, вона звернулася до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно та встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем.

Відповідно до присутніх у матеріалах справи документах, будинок №8 по Другому провулку Шостої вулиці в м. Одесі є самочинним, оскільки не прийнятий до експлуатації у встановленому Законом України Порядку «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17 лютого 2011 року, яким встановлено, що прийняття будинків до експлуатації здійснюється інспекцією ДАБК на підставі технічного дослідження, проекту, відповідних узгоджень та предявлення документів про право власності на землю або право користування на землю.

Відповідно до п. 3.1 ОСОБА_19 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24/753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» якщо спадкодавець за життя не набув права власності на майно, то і спадкоємець не набуває право власності на зазначене майно. Таким чином, після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина тільки на права та будівельні матеріали, не залежно від дати будівництва, що встановлюється також п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 червня 1983 року №4 «Про практику застосування судами України справ про спадкування» та п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок», та п. № 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування».

Що стосується позовних вимог ОСОБА_5 про встановлення факту родинних відносин між нею та померлим ОСОБА_10 та визнання права власності на частину земельної ділянки площею 5,9555га, кадастровий номер :01:002:0113, що розташована на території Новопетрівської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області, масив 44, ділянка 199 (за межами населеного пункту) в порядку спадкування після смерті ОСОБА_10, суд, на підставі доданих копій свідоцтв про народження та відсутності заперечень всіх сторін прийшов до висновку про необхідність часткового їх задоволення в частині встановлення факту родинних відносин. Щодо визнання за ОСОБА_5 права власності на частину земельної ділянки площею 5,9555га, кадастровий номер :01:002:0113, що розташована на території Новопетрівської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області, масив 44, ділянка 199 (за межами населеного пункту) в порядку спадкування після смерті ОСОБА_10, суд прийшов до висновку про відмову в їх задоволенні, оскільки свідоцтво про право на спадщину від 09.02.2009р., яке ОСОБА_10 отримав після смерті ОСОБА_10, підлягає визнанню недійсним, а отже і заявлена вимога задоволенню не підлягає.

Стосовно позовної вимоги ОСОБА_1 про визнання за нею права власності на земельну ділянку площею 5,9555га, кадастровий номер :01:002:0113, що розташована на території Новопетрівської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області, масив 44, ділянка 199 (за межами населеного пункту), суд не вбачає підстав для її задоволення, оскільки позивачем не ставилося питання про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку площею 5,9555 га, кадастровий номер :01:002:0113, що розташована на території Новопетрівської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області, масив 44, ділянка 199 (за межами населеного пункту), отриманого ОСОБА_10 03.07.2012р. на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВМВ №637871 від 09.02.2009р., посвідченого державним нотаріусом Великомихайлівської державної нотаріальної контори ОСОБА_11, зареєстрованого в реєстрі за №1-183.

Також не підлягають задоволенню позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права на спадщину за заповітом та за законом на домоволодіння №8 в 2-му провулку Шостої вулиці в м. Одесі, що складається в цілому з житлового будинку літ. «З»: 1-1 коридор площею 7,1 кв.м., 1-2 житлова площею 11,6 кв.м., 1-3 житлова площею 20,1 кв.м., 1-4 кухня площею 10,4кв.м., 1-5 санвузол площею 6,7 кв.м., 2-1 кухня площею 5,2 кв.м., 2-2 житлова площею 14,6 кв.м., 2-3 житлова площею 10,5 кв.м., 2-4 санвузол площею 2,5 кв.м., загальною площею 88,7 кв.м., житловою площею 56,8 кв.м., господарських будівель: літ. «К» - гараж, літ. «В» - літня кухня, літ. «И,П» - навіс, літ. «Л,Н» - сарай, літ. «Г,О» - вбиральня, літ. «П» - душ, 1-мостіння, 1-2 огорожа, які розташовані на земельній ділянці площею 611 кв.м. та визнання права на спадщину за законом після смерті ОСОБА_10, який помер 21 листопада 2012 року, оскільки позивачем заявлено позовні вимоги про визнання права власності в порядку спадкування за законом та за заповітом після смерті ОСОБА_6, яка померла 09.03.2004р.

У відповідності до ст.30 Земельного кодексу Української РСР (який діяв станом на 1987р.) при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди.

Таким чином, оскільки померла ОСОБА_6 набула право власності на житловий будинок №8 по вул. Шостій 2-му провулку в м. Одесі, до неї перейшло і право користування земельною ділянкою, на якій розміщений вказаний житловий будинок, а відтак це право передається у спадкування, тобто позовні вимоги про визнання за ОСОБА_1 права користування земельною ділянкою площею 611 кв.м., яка розташована за адресою: м. Одеса, Другий провулок Шостої вулиці,№8 без зміни її цільового призначення підлягають задоволенню.

Щодо застосування строку позовної давності суд зазначає наступне.

Згідно п.7 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» вирішуючи питання застосування строків позовної давності, суди мають приділяти належну увагу такому поняттю як момент, з якого особа дізналася про порушення свого права, та керуватися доказами, які підтверджують його настання. Тобто, якщо суд на підставі досліджених у судовому засіданні доказів встановить, що право позивача, про захист якого він просить, не порушено, ухвалюється рішення суду про відмову в задоволенні позову саме на цій підставі, а не через пропуск строку позовної давності. Якщо ж встановлено, що таке право порушено і строк позовної давності пропущено без поважних причин, суд ухвалює рішення про відмову в позові у зв'язку із закінченням строку позовної давності. Якщо ж причину пропуску цього строку суд визнає поважною, порушене право повинно бути захищене.

Як зазначав представник позивача в судовому засіданні, про порушення свого права позивач дізналася лише в 2013 році, після звернення до ОСОБА_7 Одеської державної нотаріальної контори після смерті ОСОБА_10, яка 07.06.2013р. своїм листом повідомила, що видати свідоцтво про право на спадщину на зазначений житловий будинок №8 по 2-му провулку Шостої вулиці в м. Одесі, який належав померлому ОСОБА_10, неможливо у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів та їх реєстрації відповідним органом, а вже 11.09.2013р. позивач звернулася до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно за заповітом та за законом.

Згідно до ст.264 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Доказів того, що позивачу раніше було відомо про порушення її прав суду не надано.

Таким чином, оскільки суд прийшов до висновку про те, що позивач ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_6, строк позовної давності на звернення до суду із зазначеними позовними вимогами пропущеним вважатися не може.

З урахуванням вищевикладеного, суд прийшов до висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1, часткового задоволення зустрічного позову ОСОБА_5 та відмови у задоволенні позову ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 86, 534, 536, 541 Цивільного кодексу Української РСР, ст. ст.15, 16, 1216-1218, 1220-1223, 1233-1236, 1248, 1258, 1261, 1268-1270, 1273-1275, 1296-1298 Цивільного кодексу України, ст.ст. 12, 80, 81, 82, 258,259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Одеської міської ради, третя особа Великомихайлівська районна державна нотаріальна контора про визнання свідоцтв про право на спадщину недійсними, встановлення факту спільного проживання, визнання права на спадщину за законом та за заповітом, визнання права власності в порядку спадкування за заповітом та за законом на будівельні матеріали та на земельну ділянку, визнання права користування земельною ділянкою, застосування наслідків нікчемності заповіту задовольнити частково.

Визнати свідоцтво про право на спадщину за законом від 24 лютого 2012 року, яке зареєстроване в реєстрі за №1-260, видане Великомихайлівською районною державною нотаріальною конторою на імя ОСОБА_10 після смерті ОСОБА_6, померлої 09.03.2004р., на ? частку майна, яке знаходиться біля житлового будинку № 8 по Другому провулку Шостої вулиці в м. Одесі недійсним.

Визнати свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 24 лютого 2012 року, яке зареєстроване в реєстрі за №1-258, видане Великомихайлівською районною державною нотаріальною конторою на імя ОСОБА_10 після смерті ОСОБА_6, померлої 09.03.2004р. на ? частку майна, яке знаходиться біля житлового будинку №8 по Другому провулку Шостої вулиці в м. Одесі недійсним.

Визнати свідоцтво про право на спадщину за законом від 09 лютого 2009 року, яке зареєстроване в реєстрі за №1-183, видане Великомихайлівською районною державною нотаріальною конторою на імя ОСОБА_10 після смерті ОСОБА_6, померлої 09.03.2004р. на земельну ділянку площею 5,96 га, кадастровий номер :01:002:0113, що розташована на території Новопетрівської сільської ради Великомихайлівського району недійсним.

Встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 з спадкодавцем ОСОБА_6, яка померла 09 березня 2004 року, на час її смерті.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом та за законом після смерті ОСОБА_6, яка померла 09 березня 2004 року, право власності на будівельні матеріали, з яких споруджено будинок під літ. «З» та надвірні споруди літ. «К» - гараж, літ. «В» - літня кухня, літ. «И,П» - навіс, літ. «Л,Н» - сарай, літ.«Г,О» - вбиральня, літ. «П» - душ, 1-мостіння, 1-2 огорожа, які розташовані за адресою: м. Одеса, Другий провулок Шостої вулиці, №8.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, яка померла 09 березня 2004 року, право користування земельною ділянкою площею 611 кв.м., яка розташована за адресою: м. Одеса, Другий провулок Шостої вулиці, №8 без зміни її цільового призначення.

Застосувати наслідки нікчемності заповіту, складеного ОСОБА_10 на імя ОСОБА_2, посвідченого 27 грудня 2011 року державним нотаріусом Великомихайлівської державної нотаріальної контори ОСОБА_11, зареєстрованого в реєстрі за №1-2333.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування на будівельні матеріали - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування за законом на частину земельної ділянки - задовольнити частково.

Встановити факт, що ОСОБА_5 (дошлюбне прізвище ОСОБА_4) ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_2, є рідною сестрою ОСОБА_10, який помер 21 листопада 2012 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

ГОЛОВУЮЧИЙ І.А. МАЗУН