Категорія - цивільна
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2018 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючої - судді Шитченко Н.В.

суддів: Висоцької Н.В., Мамонової О.Є.,

із секретарем - Зіньковець О.О.,

позивач ОСОБА_2,

відповідач ОСОБА_3

третя особа орган опіки і піклування Деснянської районної у м. Чернігові ради, Чернігівський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження (з повідомленням учасників справи) у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 лютого 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виключення відомостей про батька дитини та зобов'язання вчинити певні дії, -

місце ухвалення рішення суду - місто Чернігів

дата складання повного тексту ухвали суду першої інстанції - 20 лютого 2018 року, -

у с т а н о в и в:

У листопаді 2017 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_3, у якому просив виключити відомості про нього, як батька, з актового запису відділу РАЦС Чернігівського МУЮ № 2567 від 29 жовтня 2008 року про народження ОСОБА_4 та зобов'язати Чернігівський міський відділ ДРАЦС ГТУЮ у Чернігівській області внести відповідні зміни у вищевказаний актовий запис. Заявлені вимоги мотивував тим, що має обґрунтовані сумніви щодо наявності кровного споріднення між ним та дитиною.

Під час розгляду справи судом першої інстанції позивач заявив клопотання про призначення у справі судово-генетичної експертизи.

Ухвалою від 20 лютого 2018 року Деснянський районний суд м. Чернігова відмовив у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про проведення попередньої оплати витрат на прибуття до експертної установи. Клопотання ОСОБА_2 задовольнив та призначив у справі судову молекулярно-генетичну експертизу для визначення походження ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Проведення експертизи доручив Дніпропетровському обласному бюро судово-медичної експертизи. Відібрання зразків генетичного матеріалу доручив експертам Чернігівського обласного бюро судово-медичної експертизи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду в частині визначення виду експертизи й установ, яким доручено проведення експертизи та відібрання зразків генетичного матеріалу, а також у частині відмови у задоволенні її клопотання скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким призначити у справі судову генетичну експертизу, проведення якої доручити експертам Київського міського клінічного бюро судових експертиз, та зобов'язати позивача авансом оплатити їй витрати, пов'язані з проведенням експертизи, у розмірі 3079,6 грн шляхом внесення їх на депозитний рахунок суду.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції, задовольняючи клопотання позивача про призначення експертизи, виходив виключно з єдиного документа - листа КП «ЧОБСМЕ» від 14 лютого 2018 року, проте не дав належної оцінки тому факту, що вказаний лист виконаний на бланку медичного закладу, але підписаний не його керівником, а експертом-цитологом, що суперечить даним, які містяться в ЄДР, щодо повноважень особи, яка має право підпису. Заявник наголошує на тому, що до вказаного листа не були додані копії трудових угод, укладених з КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи», на підставі яких у м. Чернігові проводиться відбір зразків крові для подальшого проведення експертизи по встановленню батьківства.

Також зазначає, що суд фактично встановив єдиний можливий спосіб проведення експертизи - шляхом відібрання зразків ДНК, які містяться у крові. На її думку, такими діями суд порушив інтереси малолітньої дитини, оскільки мав обрати найменш болісний та стресогенний спосіб відібрання зразків ДНК.

Стверджує, що при винесенні оскаржуваної ухвали суд вийшов за межі клопотання позивача, який просив призначити саме генетичну експертизу, а не молекулярно-генетичну. Крім того, доручаючи відібрання зразків генетичного матеріалу для проведення експертизи експертам закладу, які мають угоди лише на відібрання крові, суд фактично визначив спосіб проведення експертизи, чим обмежив компетенцію експерта на визначення способу проведення експертизи.

Вважає необґрунтованим посилання суду, як на підставу відмови у задоволенні її клопотання, на ненадання нею належних доказів про можливі матеріальні витрати, пов'язані з необхідністю відібрання зразків ДНК, оскільки чинне законодавство не ставить таких вимог.

У наданому відзиві ОСОБА_2, вважаючи судове рішенні законним, а доводи апеляційної скарги - необґрунтованими та надуманими, просить ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Доводи відзиву зводяться до того, що саме в інтересах малолітньої дитини позивач з'ясував та надав інформацію щодо можливості відбору зразків крові у дитини, матері та припустимого батька саме у м. Чернігові.

Позивач посилається на медичну необізнаність ОСОБА_3, вказуючи, що у всіх державних медичних установах, які можуть здійснювати судову експертизу ДНК на предмет встановлення батьківства, відбираються лише зразки крові у дитини, матері та припустимого батька. Зазначає також, що вимоги відповідача щодо сплати витрат, пов'язаних з проведенням експертизи не узгоджуються та суперечать нормативно-правовим актам, якими визначаються розміри таких компенсаційних витрат та порядок їх компенсації.

Іншими учасниками справи відзиви на апеляційну скаргу у встановлений термін не подавались.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду - залишенню без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1 ст. 367 ЦПК України).

Задовольняючи клопотання ОСОБА_2 та призначаючи у справі судову молекулярно-генетичну експертизу, суд першої інстанції визнав за необхідне доручити її проведення Дніпропетровському обласному бюро судово-медичної експертизи, оскільки наявна можливість відібрання зразків ДНК у позивача та дитини в м. Чернігові експертами Чернігівського обласного бюро судово-медичної експертизи, що зменшить витрати, пов'язані з її проведенням.

Відмовляючи у задоволенні вимог ОСОБА_3 про зобов'язання позивача попередньо оплатити витрати, пов'язані з проведенням експертизи, у розмірі 3079,6 грн, районний суд вказав, що заявником не надано належних доказів про можливі витрати, пов'язані з необхідністю відібрання зразків ДНК для проведення експертизи (відповідних квитанцій на оплату вартості можливих витрат), що унеможливить видачу цих коштів у разі внесення на депозит.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 3 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Суд з урахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно.

Про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи (ч. 1 ст. 104 ЦПК України).

Приписами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Під час розгляду справи судом першої інстанції сторонами не були надані відповідні висновки експертів з питань щодо оспорювання біологічного батьківства ОСОБА_2

Проаналізувавши наведені норми та враховуючи предмет спору, характер спірних правовідносин, а саме, що обставина оспорювання біологічного батьківства, яка може бути підтверджена експертизою, є істотною і її з'ясування є обов'язковим для правильного вирішення справи, оскільки відсутність чи наявність кровного споріднення можливо визначити лише шляхом проведення відповідної експертизи (яка призначається саме з метою формування доказової бази), колегія суддів вважає обґрунтованим висновок районного суду про призначення у справі судової молекулярно-генетичної експертизи.

Доводи апеляційної скарги про неправильне та упереджене визначення установи, яка буде проводити експертизу, на думку колегії суддів є припущеннями, на яких не може ґрунтуватись судове рішення.

Так, відповідач, фактично не заперечуючи проти проведення експертизи, висловлювала бажання щодо місця її проведення саме у м. Києві. Натомість з повідомлення КЗ «Чернігівське обласне бюро судово-медичної експертизи», наданого на запит ОСОБА_2, вбачається, що працівниками вказаного закладу за трудовими угодами із КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» проводиться відбір зразків крові у дитини, матері, припустимого батька для подальшого проведення судово-медичних молекулярно-генетичних експертиз по встановленню батьківства у КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» за ухвалою суду або за заявою громадян (а.с. 89).

Вказуючи в апеляційній скарзі на неналежність листа КП «ЧОБСМЕ» від 14 лютого 2018 року, відповідач не надала апеляційному суду жодних доказів на спростування викладеної в ньому інформації, зокрема, неможливості відбору зразків крові у дитини та припустимого батька в цій установі або відсутності відповідних угод із КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи». Стороною відповідача також не надано належних доказів на підтвердження того, що Київське міське клінічне бюро судових експертиз, яке вона просить визначити як установу для проведення експертизи, проводить дослідження щодо визначення біологічного батьківства.

Отже, враховуючи те, що нормами цивільно-процесуального законодавства передбачені дискреційні повноваження суду в частині визначення експерта або експертної установи, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції з наведенням відповідних мотивів були правильно вказані обидві експертні установи.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що оскільки наявна можливість відібрання зразків крові у м. Чернігові, саме в інтересах малолітньої дитини буде проведення вказаних дій експертами ЧОБСМЕ з подальшим проведенням експертизи у медичному закладі м. Дніпропетровська, що саме по собі суттєво зменшить матеріальні затрати ОСОБА_3 за транспортні послуги у зв'язку з проїздом до місця призначення (м. Чернігів, вул. Шевченка, 36).

Відповідно суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні клопотання відповідача щодо авансування позивачем оплати витрат, пов'язаних з проведенням експертизи у м. Києві, оскільки визначив іншу установу, в якій будуть відібрані зразки крові дитини, що розташована у тому ж населеному пункті, де проживає ОСОБА_3 з родиною. Оскільки апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо визначення установ для проведення експертизи, відсутні підстави для іншого, ніж зазначив суд першої інстанції, вирішення клопотання про авансування витрат, пов'язаних з її проведенням.

Не беруться до уваги доводи апеляційної скарги про можливість відібрання у дитини зразків ДНК в інший спосіб, ніж визначено в оспорюваний ухвалі суду, оскільки жодних доказів (повідомлень відповідних медичних установ про можливість проведення молекулярно-генетичної експертизи за допомогою волосся, слини, тощо) відповідачем не надано, клопотань ні до суду першої інстанції, ні до апеляційного суду з цього приводу не заявлено. Відтак, вказані твердження є припущеннями, на яких не може ґрунтуватись судове рішення.

Колегія суддів вважає також недоведеними посилання ОСОБА_3 на те, що, доручивши відібрання зразків генетичного матеріалу для проведення експертизи експертам закладу, які мають угоди лише на відібрання крові, суд фактично визначив спосіб її проведення, обмеживши компетенцію експерта на самостійне визначення такого способу, виходячи з наступного. За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 107 ЦПК України при призначенні експертизи суд визначає, які саме матеріали необхідні для проведення експертизи, а експерт не має права їх збирати з власної ініціативи. Експерт повинен невідкладно повідомити суд про неможливість проведення ним експертизи через відсутність у нього необхідних знань або без залучення інших експертів (ч. 7 ст. 103 ЦПК України). Отже, визначення способу проведення експертизи є компетенцією суду, а у випадку неможливості проведення дослідження у такий спосіб експерт зобов'язаний негайно повідомити про це суд.

Зважаючи на наведене у сукупності, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно визначив наявність правових підстав для задоволення клопотання ОСОБА_2 та призначення у справі судової молекулярно-генетичної експертизи. Доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують і не дають підстави для скасування в частині судового рішення, яке постановлене з додержанням норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 лютого 2018 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 16 квітня 2018 року.

Головуючий:Судді: