Справа № 159/5475/18
Провадження № 2-к/159/3/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2018 року м. Ковель

Суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області Бойчук П.Ю., розглянувши клопотання ОСОБА_1 про визнання та примусове виконання на території України рішення суду Заводського району міста Мінська Республіки Білорусь від 28.06.2018 року про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

ВСТАНОВИВ:

До Ковельського міськрайонного суду Волинської області через Головне територіальне управління юстиції у Волинській області надійшло клопотання ОСОБА_1 про визнання та примусове виконання на території України рішення суду Заводського району міста Мінська Республіки Білорусь від 28.06.2018 року про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з 20.06.2018 року і до досягнення дитиною повноліття, в розмірі 25% всіх видів заробітку та/(або) іншого доходу щомісяця, але не менше 50% бюджету прожиткового мінімуму в середньому на душу населення, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Вивчивши матеріали клопотання та інформацію, надану відповідними органами щодо місця проживання (перебування/роботи) ОСОБА_2, суддя вбачає підстави для повернення клопотання без розгляду з огляду на наступні обставини.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 464 ЦПК України, питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника.

Згідно ст. 466 ЦПК України, клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду подається у письмовій формі і повинно містити : імя (найменування) особи, що подає клопотання, зазначення її місця проживання (перебування) або місцезнаходження; імя (найменування) боржника, зазначення його місця проживання (перебування), його місцезнаходження чи місцезнаходження його майна в Україні.

Звертаючись до суду з клопотанням, заявник зазначила місце проживання (перебування/роботи) боржника ОСОБА_2 за адресою: вул. Незалежності, 73 в м. Ковель Волинської області.

Згідно загальновідомих та загальнодоступних даних, у приміщенні за адресою: Волинська область, м. Ковель, вул. Незалежності, 73, розташовані органи державної влади та місцевого самоврядування, зокрема - Ковельська районна державна адміністрація Волинської області, Ковельська міська рада Волинської області та Ковельська районна рада Волинської області.

Таким чином, зазначена адреса не може бути адресою проживання боржника.

Вжитими судом заходами встановлювалось місце роботи боржника за вказаною адресою.

Так, згідно повідомлення Ковельської районної державної адміністрації Волинської області від 26.10.2018 року, ОСОБА_2 не працював в райдержадміністрації і на даний час не працює.

Відповідно до повідомлення Ковельської міської ради Волинської області від 30.10.2018 року, ОСОБА_2 в апараті міської ради та у виконавчому комітеті міської ради не працює.

Відповідно до повідомлення Ковельської районної ради Волинської області від 26.10.2018 року, ОСОБА_2 у виконавчому апараті ради не працює.

Як вбачається з відомостей підрозділу УДМС України у Волинській області від 30.10.2018 року, надісланих до суду на виконання вимог ст. ст. 165, 187 ЦПК України, ОСОБА_2 на території Волинської областізареєстрованим не значиться.

Водночас, будь-яких відомостей про місцезнаходження в Україні майна ОСОБА_2 суду надано не було.

Таким чином, на території м. Ковеля та Ковельського району, на яку поширюється територіальна юрисдикція Ковельського міськрайонного суду Волинської області, боржник не зареєстрований у встановленому законом порядку, не має зареєстрованого у встановленому порядку місця проживання та місця роботи. Відомості про місцезнаходження його майна відсутні, а тому судом не встановлено будь-яких законних підстав для розгляду вказаної справи Ковельським міськрайонним судом.

З огляду на викладене, слід прийти до висновку, що зміст клопотання не відповідає доданим до нього документам, зокрема щодо місця проживання (перебування/роботи) боржника.

Згідно вимог ч. 4 ст. 466 ЦПК України, суд, встановивши, що клопотання і документи, що додаються до нього, не оформлено відповідно до вимог, передбачених цією главою, або до клопотання не додано всі перелічені документи, залишає його без розгляду та повертає клопотання разом з документами, що додані до нього, особі, яка його подала.

Таким чином, оскільки зміст клопотання не відповідає доданим до нього документам, то клопотання подано з порушенням положень ст. 466 ЦПК України, а тому таке клопотання слід залишити без розгляду та повернути заявнику з усіма доданими до нього документами.

Керуючись ст.ст. 260, 353, 466 ЦПК України, судя -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про визнання та примусове виконання на території України рішення суду Заводського району міста Мінська Республіки Білорусь від 28.06.2018 року про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з 20.06.2018 року і до досягнення дитиною повноліття, в розмірі 25% всіх видів заробітку та/(або) іншого доходу щомісяця, але не менше 50% бюджету прожиткового мінімуму в середньому на душу населення - залишити без розгляду та разом з документами, що до нього додано, повернути особі, яка його подала.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України, до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ковельський міськрайонний суд Волинської області.

Суддя Ковельського міськрайонного судуОСОБА_3