Постанова

Іменем України

15 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 617/1696/16-ц

провадження № 61-31800св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Ступак О. В. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - Білоколодязька селищна рада Вовчанського району Харківської області,

треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6,

особа, яка подавала апеляційну скаргу - ОСОБА_7,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргупредставника ОСОБА_4 - ОСОБА_8 на рішення Апеляційного суду Харківської області від 17 жовтня 2017 року у складі колегії суддів: Хорошевського О. М., Кіся П. В., Кружиліної О. А.,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до Білоколодязької селищної ради Вовчанського району Харківської області, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом.

Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її чоловік ОСОБА_9, після смерті якого відкрилася спадщина на земельну частку (пай) розміром 7,75 умовних кадастрових гектарів, що знаходиться на території колишнього КСП «Білий Колодязь», в смт Білий Колодязь Вовчанського району Харківської області. В установлений законом строк вона звернулася до Вовчанської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, на підставі якої 27 листопада 2003 року відкрита спадкова справа. Проте здійснити оформлення прав на вказану земельну ділянку вона не може, оскільки сертифікат серії НОМЕР_1 на право на земельну часту (пай), виданий на ім'я ОСОБА_9 загублений.

Посилаючись на викладене, позивач просила визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_9, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, право на земельну частку (пай), площею 7,75 в умовних кадастрових гектарах, розташованої на території Білоколодязької селищної ради Вовчанського району Харківської області, належної померлому на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серія НОМЕР_1, виданого на підставі рішення Вовчанської районної державної адміністрації від 11 травня 1998 року № 293 та зареєстрованого в Книзі сертифікатів на право на земельну частку (пай) 01 березня 1999 року за № 76.

Рішенням Вовчанського районного суду Харківської області від 12 січня 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено. Визнано за ОСОБА_4 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_9, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, право на земельну частку (пай), площею 7,75 в умовних кадастрових гектарах, розташованої на території Білоколодязької селищної ради Вовчанського району Харківської області, належної померлому на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серія НОМЕР_1, виданого на підставі рішення Вовчанської районної державної адміністрації від 11 травня 1998 року № 293 та зареєстрованого в Книзі сертифікатів на право на земельну частку (пай) 01 березня 1999 року за № 76.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що з копії сертифікату серія НОМЕР_1 виданого на підставі рішення Вовчанської районної державної адміністрації від 11 травня 1998 року № 293, зареєстрованим у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) від 01 березня 1999 року за № 76, вбачається, що право на земельну частку (пай) розміром 7,75 умовних кадастрових гектарів, що знаходиться на території КСП «Білий Колодязь», належить ОСОБА_9

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_7, який не брав участі у розгляді справи, подав апеляційну скаргу.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 17 жовтня 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_4

Апеляційний суд скасовуючи рішення місцевого суду виходив із того, що позивачем не надано доказів про те, що земельна частка (пай) розміром 7,75 умовних кадастрових гектарів, що знаходиться на території КСП «Білий Колодязь», належить ОСОБА_9, оскільки під час жеребкування земельних часток (паїв) відбувся взаємообмін номерів між ОСОБА_9 та ОСОБА_7, в результаті якого ОСОБА_7 став власником земельної ділянки № НОМЕР_2

У листопаді 2017 року представник ОСОБА_4 - ОСОБА_8 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Апеляційного суду Харківської області від 17 жовтня 2017 року, в якій просить скасувати зазначене судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Крім того, ОСОБА_7 при поданні апеляційної скарги не у повному обсязі сплатив судовий збір за її подання. Суд апеляційної інстанції порушуючи вимоги статті 292 ЦПК України 2004 року прийняв апеляційну скаргу ОСОБА_7, який не брав участі у розгляді справи. Суд не встановив тотожності її земельної ділянки із земельною ділянкою на яку вказує ОСОБА_7 при цьому він не надав доказів своїх порушених прав оскаржуваним ним рішенням.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 грудня 2017 року відкрито провадження у справі та надано строк для подання заперечення на касаційну скаргу.

У грудні 2017 року від ОСОБА_7 на адресу суду надійшло заперечення на касаційну скаргу, згідно з якими судом першої інстанції застосовані норми ЦК України, тоді як справа повинна була розглядатися за правилами ЦК Української РСР, оскільки ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Крім того, позивачем пропущений строк позовної давності для звернення до суду із цим позовом. Судом не було витребувано жодної інформації у Вовчанському відділі Держгеокадастру щодо оформлення за ОСОБА_9 земельної ділянки. На сьогоднішній день, в системі ДЗК міститься інформація, що за померлим ОСОБА_9, рахується земельна ділянка № 406.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ указану справупередано до Верховному Суду.

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 401 ЦПК України попередній розгляд справи має бути проведений протягом п'яти днів після складення доповіді суддею-доповідачем колегією у складі трьох суддів у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення апеляційного суду - без змін, оскільки його ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Рішення суду апеляційної інстанції відповідає ЦПК України щодо законності та обґрунтованості.

Судом установлено, що ОСОБА_4 є дружиною померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_9

Із витягу з протоколу загальних зборів співвласників колишнього КСП «Білий Колодязь» вбачається, що було проведене жеребкування земельних часток (паїв), за результатами якого земельна ділянка № НОМЕР_2, площею 6,8420 дісталася ОСОБА_7

Відповідно до списку осіб від 2003 pоку, власників сертифікатів на земельну частку (пай) на території Білоколодязької селищної ради, Вовчанського району. Харківської області відбувся взаємообмін номерів жеребкування між ОСОБА_9 та ОСОБА_7 із 417 на НОМЕР_2 та між ОСОБА_10 та ОСОБА_9 із 406 на 417.

ОСОБА_7 отриманий дозвіл Вовчанської районної державної адміністрації Харківської області від 04 лютого 2004 року № 01-31/398 на виготовлення технічної документації зі складання Державного акта на право приватної власності ОСОБА_7, згідно зі сертифіката XP № НОМЕР_5 (ділянка № НОМЕР_2, площею 7,75 умовних кадастрових гектарів ріллі, відповідно до проекту організації території земельних часток (паїв) колишнього КСП «Білий Колодязь».

На підставі розпорядження Вовчанської районної державної адміністрації Харківської області від 25 лютого 2004 pоку № 46 «Про затвердження проекту організації території земельних часток (паїв) та виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки ОСОБА_7 власнику земельної частки (паю) з видачею Державного акта на право власності на земельну ділянку», ОСОБА_7 виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку № НОМЕР_2, НОМЕР_4 від 11 березня 2004 pоку, площею 6,8420 га кадастровий номер НОМЕР_3.

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_4 вказувала на те, що вона не може отримати свідоцтво про право на спадщину, зокрема на земельну ділянку (пай), площею 7,75 в умовних кадастрових гектарах, розташованої на території Білоколодязької селищної ради Вовчанського району Харківської області, належної померлому на підставі сертифіката серії НОМЕР_1, виданого на підставі рішення Вовчанської районної державної адміністрації від 11 травня 1998 року № 293 та зареєстрованого в Книзі сертифікатів на право на земельну частку (пай) 01 березня 1999 року за № 76, оскільки вказаний сертифікат є загубленим.

Установивши, що після ухвалення рішення суду першої інстанції, ОСОБА_4 користується земельною ділянкою ОСОБА_7, який отримав на неї відповідні правовстановлюючі документи, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_4 у зв'язку з недоведеністю її позовних вимог та не залучення до участі у справі всіх осіб, чиїх прав та інтересів стосується цей спір щодо земельної ділянки.

Твердження заявника про те, що суд апеляційної інстанції вирішуючи питання про відкриття провадження у справі не врахував, що ОСОБА_7 не у повному обсязі сплатив судовий збір, є безпідставними, оскільки правильне по суті рішення не може бути скасованим з одних лише формальних міркувань. При цьому Верховний Суд не вбачає в цьому порушення прав ОСОБА_4, адже суд апеляційної інстанції при ухваленні рішення про відмову у задоволенні її позову, повинен був стягнути з неї на користь ОСОБА_7 сплачений ним судовий збір за подання апеляційної скарги.

Доводи заявника про те, що суд апеляційної інстанції відкрив апеляційне провадження за скаргою особи, яка не брала участі у розгляді справи та не з'ясував чим порушені права ОСОБА_7 оскаржуваним рішенням, є безпідставними, оскільки ОСОБА_7 при зверненні до суду із апеляційною скаргою надав докази порушення своїх прав оскаржуваним рішенням.

Безпідставними та необґрунтованими є доводи заявника про те, що суд не встановив тотожності її земельної ділянки із земельною ділянкою на яку вказує ОСОБА_7, оскільки суд апеляційної інстанції не зобов'язаний встановлювати ці обставини, суд вказав на те, що між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 існує спір про право цивільне, а тому, з урахуванням того, що суд апеляційної інстанції на стадії перегляду рішення суду першої інстанції, не має повноважень щодо залучення до розгляду справи осіб, чиїх прав, обов'язків та інтересів стосується цей спір, рішення суду першої інстанції є незаконним.

Інші доводи касаційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки по своїй суті зводяться до переоцінки доказів, що згідно з положеннями статті 400 ЦПК України не належить до повноважень суду касаційної інстанції.

Розглядаючи зазначений позов, суд апеляційної інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.

Керуючись статтями 401, 409, 410 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Харківської області від 17 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак
С. О. Погрібний Г. І. Усик