Справа № 460/5327/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Гоцко В.І.
Провадження № 22-ц/783/421/18 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2018 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в місті Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Яворівського районного суду Львівської області від 24 квітня 2017 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей,-

в с т а н о в и л а:

в листопаді 2016 року ОСОБА_3 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2, в якому просила стягувати з відповідача ОСОБА_2, в її користь аліменти в сумі 3000 гривень, щомісячно, на утримання малолітніх дітей: дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

В обгрунтування свої вимог позивач зазначала, що відповідач добровільно не надає коштів на утримання дітей, які знаходяться на її повному утриманні, а їй самій важко вирішувати всі сімейні проблеми. Просила стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей, щомісячно, до повноліття дітей.

24 квітня 2017 року позивач ОСОБА_3 подала письмову заяву в якій просила стягувати з відповідача аліменти на утримання малолітніх дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дітей (а.с. 19).

Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 24 квітня 2017 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_4, тимчасово не працюючого, в користь ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, проживаючої в ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти на утримання дітей: дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дітей, починаючи з 24 листопада 2016 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави 640 гривень судового збору.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Дане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі зазначає, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема зазначає, що задовольняючи позов суд першої інстанції не врахував, що він та позивачка перебувають в зареєстрованому шлюбі, проживають однією сімєю та підтримують шлюбні відносини, ведуть спільне господарство. На даний час він є тимчасово непрацюючий, проте часто їздить за кордон на заробітки, всі зароблені кошти витрачає на потреби їхньої сімї, зокрема на потреби дітей, а твердження позивачки про те, що діти знаходяться виключно на її утриманні та що матеріальної допомоги на їх утримання не надає, не відповідають дійсності та є надуманими. Враховуючи вищевикладене просить суд скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України, відповідно до п.9 ст. 18.03.2004 «Перехідних положень вказаного Кодексу, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу».

Справа розглядається апеляційним судом Львівської області, у межах територіальної юрисдикції якого перебуває районний суд, який ухвалив рішення, що оскаржується, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах, відповідно до вимог п. 8 ст. 1 Перехідних положень.

Відповідно до п.1 ч.4 ст. 274 ЦПК України, в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя.

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Предметом апеляційного оскарження є рішення суду, що випливає із сімейних правовідносин, а саме стягнення аліментів, відтак є підстави для розгляду апеляційним судом апеляційної скарги без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити задовольнити частково з таких підстав.

Відповідно до ч.ч. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам.

Положеннями частини 1 статті 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що діти знаходяться на утриманні позивача, а у відповідача відсутні утриманці, наявне місце роботи, матеріальної допомоги на утримання дітей він не надає.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду з огляду на наступне.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.3 та ч.4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Матеріалами справи та судом встановлено, що громадянин ОСОБА_2, який народився 17 березня 1977 року в селі Салаші Яворівського району Львівської області і громадянка ОСОБА_7, яка народилася 23 червня 1983 року в селі Салаші Яворівського району Львівської області, одружились 11 жовтня 2003 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження у селі Немирів Яворівського району Львівської області, зроблено запис за №16 та перебувають у зареєстрованому шлюбі.

Також встановлено, що від спільного подружнього життя, у позивача та відповідача є двоє малолітніх дітей дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають з матір'ю ОСОБА_6 та перебувають на її повному утриманні.

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ч.1 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитини визначаються за домовленістю між ними. Згідно з ч.3 цієї ж статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до 182 СК України визначено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів.

Згідно ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року №3 вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Враховуючи, що між сторонами відсутня домовленість про сплату аліментів на дитину, відповідач добровільно свого обовязку по утриманню дітей не виконує, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність стягнення аліментів з відповідача у примусовому порядку.

Проте, ухвалюючи рішення про стягнення аліментів з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 на утримання дітей щомісячно в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, що місячно але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дітей, суд першої інстанції не врахував, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід та частину доходу отримує в натурі.

Зважаючи на вказане доводи апеляційної скарги слід визнати частково обґрунтованими та таку скаргу слід задовольнити частково.

За таких обставин, колегія суддів, з врахуванням встановленого законом розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та обовязку обох батьків утримувати дітей, прийшла до висновку, про необхідність стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дітей щомісячно в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 гривень на дітей, що місячно, починаючи з 24 листопада 2016 року, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Керуючись ст.ст. 274, 367, 368, п.2.ч.1 ст.374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Яворівського районного суду Львівської області від 24 квітня 2017 року скасувати та ухвалити нову постанову, якою позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_6 аліменти на утримання дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7 щомісячно в розмірі 3000 гривень на дітей, які підлягають індексації, починаючи з 24 листопада 2016 року до досягнення дітьми повноліття але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 26.03.2018 року.

Головуючий : О.М. Ванівський

Судді: Р.П. Цяцяк

ОСОБА_8