Справа № 639/312/18
Провадження № 2/639/726/18
РІШЕННЯ

(Заочне)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2018 року Жовтневий районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді Труханович В.В. за участю секретаря Кричевської В.М.,

позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ :

До Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом звернувся ОСОБА_1 та просить ухвалити рішення, на підставі якого визнати відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою м. Харків, вул. М. Кисляк, буд. 23.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 посилається на те, що він є власником вищезазначеного житлового будинку.

У вищезазначеному будинку, крім нього, зареєстрований його син, відповідач у справі ОСОБА_2

З 2000 року відповідач за спірною адресою не проживає, житлом не цікавиться, комунальні послуги не сплачує.

У звязку з тим, що реєстрація відповідача за спірною адресою є формальною, позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 13.03.2018 року було задоволено клопотання позивача про допит свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ( а.с. 26)

Ухвалою суду від 04.04.2018 року прийнято відмову позивача від раніше заявленого клопотання про допит свідка ОСОБА_4

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 заявлений позов підтримав, дав пояснення про обставини, які викладені у рішенні вище. Проти ухвалення заочного рішення не заперечували.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, про причину не явки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. У звязку з чим, на підставі вимог ч.4 ст. 223 та ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача та ухвалити по справі заочне рішення, проти чого не заперечує позивач.

Суд, вислухавши пояснення позивача, допитавши свідка та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

У судовому засіданні було встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від09.04.1970 року та Свідоцтва про право на спадкування від 22.03.1986 року ОСОБА_1 є власником житлового будинку, що розташований за адресою м. Харків, вул. М. Кисляк, буд. 23. (а.с. 6-8)

За даною адресою зареєстрований ОСОБА_2. ( а.с. 18)

В судовому засіданні позивач пояснив, що відповідач ОСОБА_2 хоча і зареєстрований у спірному будинку, але з 2000 року в ньому не проживає, ним не цікавиться, комунальні послуги не сплачує. Реєстрація відповідача за спірною адресою носить формальний характер. Місце проживання відповідача не відоме.

Дані ствердження позивача обєктивно підтверджуються актом №27 від 15.01.2018 року, який складений у присутності трьох свідків, в якому зафіксовано, що ОСОБА_2 за адресою: м. Харків, вул. М. Кисляк, буд. 23 фактично не проживає з 10.01.2000 року по теперішній час. (а.с. 10)

За клопотанням позивача ОСОБА_1, в судовому засіданні був опитаний свідок ОСОБА_3, яка пояснила, що вона є сусідкою позивача. Їй достовірно відомо, що відповідач у справі, ОСОБА_2 є сином позивача. ОСОБА_2 у спірному будинку не проживає з 2000 року. З того часу вона відповідача не бачила, він до спірного житлового приміщення не зявляється, ним не цікавиться.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім*ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разу відсутності члена сім*ї без поважним причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

Стаття 150 ЖК України передбачає, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

У звязку з тим, що в судовому засіданні було достовірно встановлено, що відповідач ОСОБА_2 у спірному будинку не проживає без поважних причин понад один рік, будь-якої домовленості стосовно цього між ним та власником будинку не має, суд приходить до висновку, що вимоги позивача ОСОБА_1 відповідають вимогам закону, а тому підлягають безумовному задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5 , 13, 76-81, 133, 141, ч.4 ст. 223, 265, 280-282 ЦПК України, ст. ст. 150, 405 ЖК України, суд

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4) таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою: м. Харків, вул. М. Кисляк, будинок № 23.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст виготовлено 05.04.2018 року.

Суддя В. В. Труханович