Справа № 703/647/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2018 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Прилуцького В.О.

з участю секретаря Бондаренко А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Смілі скаргу ОСОБА_1 на дії Чигиринського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Черкаській області,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії Чигиринського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Черкаській області.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що на виконанні в Чигиринському РВ ДВС перебуває виконавчий лист № 2-495/10, виданий 15 березня 2010 року Смілянським міськрайонним судом, про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина в розмірі 1/4 частини заробітку.

До 2016 року він виконував рішення належним чином, оскільки був офіційно працевлаштований.

З листопада 2016 року він не сплачував аліменти у звязку з погіршенням стану здоровя.

Крім того, постанову про відкриття провадження він не отримував, про розмір аліментів, які він повинен сплачувати, та розрахунковий рахунок, на яких їх необхідно перераховував, його не повідомляли.

2 березня 2018 року у виконавчому провадженні № 20861977 було винесено постанови про тимчасове обмеження позивача у праві виїзду за межі України, у праві користування зброєю, полювання та керування транспортними засобами.

Враховуючи, що він не ухилявся від виконання рішення суду, просив визнати неправомірними та скасувати наведені постанови.

На розгляд справи сторони виконавчого провадження та державний виконавець не зявились, хоча про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

В направленому до суду відзиві в.о. начальника Чигиринського РВ ДВС просив відмовити у скарзі, оскільки постанови винесено відповідно до чинного законодавства. Зазначив, що станом на 1 березня 2018 року заборгованість ОСОБА_1 по аліментах становить 19532 грн. 25 коп. Державним виконавцем було проведено ряд дій щодо виявлення майна та доходів боржника, на яке можливо звернути стягнення, однак позитивного результату це не дало. Боржник самостійно не вживає заходів щодо сплати аліментів чи зменшення існуючої заборгованості.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що в скарзі належить відмовити з наступних підстав.

Стаття 129-1 Конституції України встановлює, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до ч.1 та 2 ст.14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Під час огляду матеріалів виконавчого провадження № 20861977 судом встановлено, що в провадженні Чигиринського РВ ДВС перебуває виконавчий лист № 2-495 від 15 березня 2010 року по виконанню рішення Смілянського міськрайонного суду про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму.

Відповідно до заяви боржника, 20 квітня 2010 року він звертався до начальника Чигиринського РВ ДВС із заявою про направлення виконавчого листа по місцю роботи, а саме ООО фірма «Меркс».

Листом від 2 лютого 2017 року виконавчий лист цією фірмою було повернуто до виконавчої служби у звязку із звільненням 29 листопада 2016 року ОСОБА_1 із займаної посади.

Як вбачається з розрахунків заборгованості і не заперечується самим боржником, з 1 грудня 2016 року ОСОБА_1 жодного разу не сплачував аліментів, внаслідок чого станом на 1 березня 2018 року його борг по сплаті аліментів становить 19532 грн. 25 коп.

Відповідно до ч. 1ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень. Неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Дослідженням виконавчого провадження встановлено, що державним виконавцем для досягнення реального виконання судового рішення про стягнення аліментів вживались всі передбачені Законом України «Про виконавче провадження» заходи: направлялись відповідні запити про наявність у боржника доходів та майна, однак вони не дали бажаного результату.

6 лютого 2018 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів», яким внесено зміни до ряду законодавчих актів, в тому числі Закону України «Про виконавче провадження».

Так, відповідно до ч. 9, 10 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець виносить вмотивовані постанови:

1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Суд зазначає, що ці норми не є заходом відповідальності, а є нормами вдосконаленням порядку примусового стягнення, спрямовані на забезпечення належного виконання рішень щодо стягнення аліментів з метою зменшення заборгованості зі сплати аліментів, а також забезпечення захисту інтересів та належного утримання осіб, які отримують аліменти.

Постановами державного виконавця Чигиринського РВ ДВС ОСОБА_3 від 2 березня 2018 року у ВП № 20861977 встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами, у праві полювання, у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та у праві виїзду за межі України.

Підставою винесення цих постанов стала наявність у боржника заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців.

Суд відхиляє посилання боржника про те, що йому не було відомо про наявність виконавчого провадження та розміру стягуваних з нього аліментів, оскільки як вбачається з рішення суду від 3 березня 2010 року ОСОБА_1 був присутній в судовому засідання під час вирішення питання щодо стягнення аліментів і позов визнав.

Крім того, з його заробітної плати впродовж більше 5 років здійснювались відповідні стягнення, що визнає у своїй скарзі сам боржник.

Посилання ОСОБА_1 про погіршення стану здоровя не підтверджено жодним доказом. Відсутність роботи та умислу у невиконанні рішення суду також не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до ст. 180 СК України утримувати неповнолітніх дітей є обовязком батьків, а не правом.

Згідно із ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Таким чином, суд приходить до висновку про необґрунтованість скарги.

Суд також зазначає, що виходячи зі змісту статті 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушенні права чи свободи.

Вимога ОСОБА_1 про скасування оскаржуваних постанов не відповідає нормам чинного законодавста, оскільки суд не наділений таким правом.

Суд також враховує, що у відповідності до ст. 8 ЗУ "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення умов необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Згідно з положенням ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Оскільки інтереси дитини в даному випадку є приорітетними, суд на підставі наведеного та керуючись ст. 260, 261, 450, 451 ЦПК України,

ухвалив:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії Чигиринського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Черкаській області.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційний суд Черкаської області через Смілянський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня складання повного тексту ухвали.

Головуючий: В.О. Прилуцький