Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа №377/950/17

Провадження №2/377/13/18

21 лютого 2018 року Славутицький міський суд Київської області у складі: головуючої - судді Теремецької Н.Ф., при секретарі судового засідання - Щуковській А.М.,

з участю:

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача - адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Славутичі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа приватний нотаріус Славутицького міського нотаріального округу Київської області - Хусалімова Леся Василівна, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-

УСТАНОВИВ:

29 листопада 2017 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач просить визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, після смерті батька ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, - три місяці з моменту набрання рішенням законної сили.

Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року батька позивача ОСОБА_5 відкрилась спадщина на належні йому грошові вклади. Спадщина у встановленому законом порядку відумерлою не визнана. Але, як він дізнався, його брат подав до нотаріуса заяву про прийняття спадщини, при цьому навмисно не повідомив його про те, що він також мав це зробити. 30 жовтня 2017 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Славутицького міського нотаріального округу Київської області Хусалімової Л.В. з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, справжність підпису в якій засвідчено 29 вересня 2017 року за реєстровим номером 4156, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Манойло Н.Г.. Проте, позивачу було відмовлено у прийнятті вказаної заяви в зв'язку з пропуском встановленого законодавством шестимісячного строку. Однак, позивачем пропущено шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, оскільки він є інвалідом 2 групи та особою похилого віку, має хронічні захворювання, які значно обмежують можливість його нормального пересування. Він є юридично необізнаним. Крім того, він, хоча і зареєстрований у м. Славутичі Київської області, але постійно проживає в м. Києві та протягом останнього року мав скрутне фінансове становище і не міг нести значних фінансових витрат, тому не мав можливості вчасно звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Також у нього з батьком була довготривала відсутність спілкування через свою хворобу та через їхню сварку з ним та братом через те, що батьком було подаровано його брату їх родинний будинок.

Ухвалою судді від 06 грудня 2017 року після виконання вимог, передбачених ч.3 ст.122 ЦПК України( в редакції, чинній на час звернення із позовною заявою) відкрито провадження у справі і призначено справу до судового розгляду на 27 грудня 2017 року.

Ухвалою суду від 27 грудня 2017 року в зв'язку з набранням чинності 15 грудня 2017 року Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким Цивільний процесуальний кодекс України викладено в новій редакції, визначено, що розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа приватний нотаріус Славутицького міського нотаріального округу Київської області - Хусалімова Леся Василівна, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, необхідно здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі.

11 січня 2018 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер батько позивача і відповідача - ОСОБА_5, про що позивачу було відомо, оскільки останній був присутній на похованні. Позивачу також було відомо, що у разі наявності у нього вимог щодо спадкового майна, яке залишилося після смерті батька, йому потрібно подати у шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини, оскільки він особисто повідомляв про це позивача у вересні 2017 року, на що позивач пообіцяв визначитися з даного питання та передати йому відповідну заяву. Вказану заяву він так і не отримав, а позивач на подальші телефонні дзвінки не відповідав. Незважаючи на вказані обставини, 29.11.2017 року позивачем було подано до Славутицького міського суду Київської області вказаний позов. Вказані позивачем в позовній заяві причини пропуску ним строку для подання заяви про прийняття спадщини є неповажними, оскільки вони не підтверджені належними і допустимим доказами. Наявність у позивача встановленої 29.05.2007 року другої групи інвалідності не позбавляє його можливості вільно пересуватися як у межах м. Києва, так і поза ним. Він з 2009 року не приїжджав до їх батьків у м. Славутич, лише один раз був 2016 році на ювілеї батька. Будь-яких доказів на підтвердження неможливості подання заяви про прийняття спадщини шляхом її посвідчення у будь-якого нотаріуса у м. Києві позивач суду не надав, так само, як і його скрутного фінансового становища. Довготривала відсутність спілкування позивача з батьком на ґрунті неприязних стосунків свідчить про відсутність доказів підтримання позивачем родинних стосунків, піклування про нього.

Третьою особою, приватним нотаріусом Славутицького міського нотаріального округу Київської області Хусалімовою Л.В., до суду подані письмові пояснення, в яких вона просила відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що 11.09.2017 року на підставі заяви ОСОБА_3 про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті його батька, ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, нею було заведено спадкову справу № 8/2017. 30.09.2017 року, тобто після закінчення шестимісячного терміну для прийняття спадщини, визначеного ч. 1 ст. 1270 ЦК України, надійшла заява від ОСОБА_1 про прийняття спадщини після смерті його батька ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, справжність підпису в якій було засвідчено 29.09.2017 року за реєстровим номером 4156 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Манойло Н.Г.. Крім того, 30.09.2017 року на її адресу надійшло повідомлення від ОСОБА_1 з проханням не видавати свідоцтво про право на спадщину за законом по спадковій справі після померлого ОСОБА_5 до отримання ухвали Славутицького міського суду, у зв'язку з тим, що він подав до суду заяву про надання йому додаткового строку на прийняття спадщини. З моменту отримання заяви ОСОБА_1 про прийняття спадщини та повідомлення про звернення до суду з позовом про визначення строку для прийняття спадщини вчинення нотаріальної дії було зупинено. Отримавши 28.11.2017 року від Славутицького міського суду Київської області відповідь про те, що станом на 28 листопада 2017 року позовна заява від ОСОБА_1 про визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини після смерті батька до суду не надходила, нею було видано ОСОБА_3 свідоцтво про право на спадщину від 28.11.2017 року. Відповідно до ст. 1241 ЦК України право на обов'язкову частку в спадщині мають непрацездатні діти померлого у випадку спадкування за заповітом, у даному випадку спадкування відбувається за законом, оскільки спадкоємець після смерті не залишив заповіт. Отже, той із спадкоємців, хто не проживав разом із померлим на час відкриття спадщини і не подав своєчасно заяву про прийняття спадщини вважається таким, що спадщину не прийняв.

Ухвалою суду від 26 січня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав повністю та просив його задовольнити, посилаючись на те, що йому були відомі строки звернення з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса. Проте, він розраховував на порядність брата, з яким він домовився після смерті батька поділити спадщину порівну. Саме відповідач у справі за їхньою домовленістю повинен був подати заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини не тільки від свого, але і від його імені. Коли він дізнався, що його брат ОСОБА_3 подав заяву до нотаріальної контори про прийняття лише ним спадщини, то він теж подав таку заяву, але йому було відмовлено у прийнятті заяви з тих підстав, що він пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини. Вважає, що у нього були об'єктивні причини, з яких він пропустив встановлений законом строк для подання заяви про прийняття спадщини, тому суд повинен визнати їх поважними і встановити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті його батька. Так, він є інвалідом 2 групи і обмежений в пересуванні. Після смерті батька він погано себе почував і не зміг приїхати до м.Славутича та своєчасно подати заяву про прийняття спадщини. Крім того, в нього було скрутне матеріальне становище, оскільки розмір його пенсії становить 1300 гривень, тому з цієї причини він також був позбавлений можливості подати в установлений строк заяву про прийняття спадщини. В 2017 році він проходив лікування, проте це відбувалося в домашніх умовах під наглядом приватного лікаря, тому доказів на підтвердження зазначених обставин надати не може.

Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог з тих підстав, що позивачем не надано суду жодного доказу на підтвердження поважності причин пропуску звернення з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса, крім документів на встановлення йому другої групи інвалідності, що відповідачем не оспорюється. Позивачу було відомо про те, що приватним нотаріусом Славутицького міського нотаріального округу Хусалімовою Л.В. відкрито спадкову справу померлого ОСОБА_5. Крім того, позивач сам підтвердив в судовому засіданні про те, що йому було відомо про строки звернення з відповідною заявою до нотаріуса, встановленні чинним законодавством. Будь-яких неправомірних дій з боку приватного нотаріуса по видачі ОСОБА_3 свідоцтва про право на спадщину за законом немає.

Третя особа - приватний нотаріус Славутицького міського нотаріального округу Київської області Хусалімова Л.В. в судове засідання не з'явилася, про час та місце судового засідання була повідомлена належним чином, в поданих письмових поясненнях просила проводити судовий розгляд за її відсутності та відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вислухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 27 січня 2017 року, виданого Славутицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року у м. Славутич Київської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 10 ( а.с. 7).

Спадкоємцями першої черги померлого ОСОБА_5 відповідно до ст. 1261 ЦК України, є його діти ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується їх свідоцтвами про народження, копії яких долучено до матеріалів справи( а.с. 6, 122).

Інші спадкоємці померлого ОСОБА_5 відсутні, так як його дружина ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року, що підтверджено копією свідоцтва про смерть( а.с. 140).

З довідки до акту огляду МСЕК серії НОМЕР_3 вбачається, що 29.05.2007 року ОСОБА_1, позивачу, встановлено другу групу інвалідності, довічно ( а.с. 8).

ОСОБА_1, позивач у справі, є пенсіонером, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_1, виданим 02.10.2012 року Пенсійним фондом України( а.с. 9) .

Відповідно до Витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання від 25.02.2017 року ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ( а.с. 4).

Як вбачається з пояснень позивача, він фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3.

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання, виданої управлінням адміністративних послуг виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області 11.09.2017 року, спадкодавець ОСОБА_5 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 17.05.1988 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 року ( а.с. 114).

Довідкою про реєстрацію місця проживання, виданої управлінням адміністративних послуг виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області 30.11.2017 року, відповідач ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 17.05.1988 року по теперішній час ( а.с. 14).

11 вересня 2017 року на підставі заяви ОСОБА_3, відповідача у справі, приватним нотаріусом Славутицького міського нотаріального округу Київської області Хусалімовою Л.В. відкрито спадкову справу № 8/2017 ( а.с. 112, 116-117).

Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 28.11.2017 року спадковим майном, яке залишилось після смерті ОСОБА_5, є грошові вклади з відповідними відсотками та сумами компенсацій( а.с. 151).

30 вересня 2017 року до приватного нотаріуса Славутицького міського нотаріального округу Київської області Хусалімової Л.В. звернувся ОСОБА_1, позивач у справі, з заявою про прийняття спадщини померлого ОСОБА_5, підпис якого засвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Манойло Н.Г. за реєстровим номером 4156 ( а.с. 127).

30 жовтня 2017 року приватний нотаріус Славутицького міського нотаріального округу Київської області Хусалімова Л.В. відмовила позивачу у прийнятті заяви про прийняття спадщини після смерті померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5, оскільки позивач не проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та ним був пропущений шестимісячний строк для прийняття спадщини, передбачений ст. 1270 ЦК України.( а.с. 129).

Крім того, 30 жовтня 2017 року, на підставі повідомлення ОСОБА_1 про наміри звернутись до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, та відповідно до ч.4 ст.42 Закону України «Про нотаріат» вчинення приватним нотаріусом Славутицького міського нотаріального округу Київської області Хусалімовою Л.В нотаріальної дії зупинено до вирішення справи судом( а.с. 130-131).

27 листопада 2017 року приватний нотаріус Славутицького міського нотаріального округу Київської області Хусалімова Л.В. звернулась до Славутицького міського суду Київської області із запитом № 357/02-14 про надання інформації щодо наявності в суді позовної заяви ОСОБА_1 про надання йому додаткового строку для прийняття спадщини( а.с. 132).

28 листопада 2017 року Славутицький міський суд Київської області листом № 10-29/53/2017 повідомив приватного нотаріуса Славутицького міського нотаріального округу Київської області Хусалімова Л.В. про те, що станом на 28 листопада 2018 року позовна заява ОСОБА_1 про визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини до суд не надходила( а.с. 133).

28 листопада 2017 року приватним нотаріусом Славутицького міського нотаріального округу Київської області Хусалімовою Л.В. видано свідоцтво про право на спадщину за законом спадкоємцю ОСОБА_3, згідно якого спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з грошових вкладів з відповідними відсотками та сумами компенсацій, всього на загальну суму 18586,78 гривень( а.с. 150).

Відповідно до ч.1 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Як зазначено у ч.2 цієї статті, часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття.

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Частиною 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом встановленого строку, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Виходячи з викладеного, ОСОБА_1, позивач у справі, який постійно не проживав зі спадкодавцем, зобов'язаний був у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно ч. 3 статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.

На обґрунтування поважних причин пропущення строку для подання заяви про прийняття спадщини позивач послався на те, що він є інвалідом 2 групи та особою похилого віку, має хронічні захворювання, які значно обмежують можливість його нормального пересування; проживання його у м.Києві, скрутне фінансове становище, внаслідок чого не мав можливості своєчасно звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини; довготривала відсутність спілкування з батьком та братом через його хворобу та сварку з причини дарування відповідачу батьком родинного будинку; його юридичну необізнаність.

На підтвердження зазначених причин пропущення строку для подання заяви про прийняття спадщини позивачем надано суду довідку до акту огляду МСЕК серії НОМЕР_3, відповідно до якої 29.05.2007 року йому встановлено другу групу інвалідності, довічно, пенсійне посвідчення № НОМЕР_1, видане 02.10.2012 року Пенсійним фондом України, копію виписки з відділення хірургічного лікування ішемічної хвороби серця Державної установи Національного інституту серцево-судинної хірургії ім. М.М.Амосова, відповідно до якої позивач знаходився на лікуванні в цьому інституті з 11 березня 2014 року по 24 березня 2014 року, а також витяг з медичної карти стаціонарного хворого Державного закладу «Клінічна лікарня МОЗ України», відповідно до якого позивач перебував на стаціонарному лікуванні в цьому закладі з 24.03.2014 року по 01.04.2014 року.

Слід зазначити, що наявність у позивача другої групи інвалідності не позбавляє його можливості вільно пересуватися як у межах м.Києва так і поза ним, про що зазначив сам позивач у судовому засіданні. Надані медичні документи підтверджують факт здійснення позивачу 2014 році хірургічної операції на серці та період його реабілітації в післяопераційний період. Будь-яких доказів на підтвердження обмеженого пересування, знаходження на лікуванні в 2017 році, та неможливості з цих причин подати заяву про прийняття спадщини, в тому числі шляхом її посвідчення у будь-якого нотаріуса м.Києві, суду не надано.

Не надано суду доказів і на підтвердження скрутного матеріального становища позивача. Не може бути визнано судом поважною причиною пропущення строку для подання заяви про прийняття спадщини довготривала відсутність спілкування з батьком та братом через його хворобу та сварку з причини дарування відповідачу батьком родинного будинку. В судовому засіданні встановлено, що спадкодавець ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, позивачу про це було відомо і він особисто був присутній на похованні батька. Також в судовому засіданні позивач підтвердив, що заяву про прийняття спадщини до нотаріуса необхідно було подати в шестимісячний строк з часу відкриття спадщини, і йому про це було відомо.

Не заслуговують на увагу суду доводи позивача про те, що він має право на обов'язкову частку в спадщині, оскільки є інвалідом 2 групи, тому з цих підстав суд повинен визначити йому додатковий строк для подання ним заяви про прийняття спадщини, виходячи з наступного.

Так, згідно ч.1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова( вдівець) та непрацездатні батьки спадкують незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка б належала кожному з них у разі спадкування за законом ( обов'язкова частка).

Аналіз ст.1241 ЦК України свідчить про те, що право на обов'язкову частку виникає лише у разі спадкування за заповітом, оскільки особи, що мають таке право, належать до спадкоємців за законом першої черги, а відтак, за відсутності заповіту закликаються до спадкування.

З урахуванням викладеного, право на обов'язкову частку у спадщині в позивача, як повнолітнього непрацездатного сина спадкодавця, виникло б у разі спадкування за заповітом, проте це не вплинуло на його обов'язок подати нотаріусу у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Під час розгляду справи було встановлено, що 14 травня 2008 року ОСОБА_5, батько сторін, склав заповіт, посвідчений державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області, згідно якого належну йому на праві власності 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 заповів дружині - ОСОБА_7 та сину ОСОБА_3.

Згідно інформаційної довідки зі спадкового реєстру від 28.11.2017 року вказаний заповіт скасований( а.с. 144).

Як вбачається з пояснень представника відповідача, належна на праві власності ОСОБА_5 частка квартири за адресою: АДРЕСА_1 була подарована ним за життя його сину ОСОБА_3, відповідачу у справі, що позивачем не заперечується.

Таким чином, за відсутності заповіту спадкоємці мають право на спадкування за законом з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 1268-1270 ЦК України.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження поважних причин пропущення ним строку для подання заяви про прийняття спадщини, пов'язаних з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для нього на вчинення цих дій.

За встановлених обставин справи позов є безпідставним, недоведеним і задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 258-259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області через Славутицький міський суд. Апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення виготовлено 27 лютого 2018 року.

Суддя Н. Ф. Теремецька