Справа № 755/4863/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" квітня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді: Яровенко Н.О.,

при секретарі: Грінкевич А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, процентів нарахованих за користування кредитом та пені,

в с т а н о в и в:

В грудні 2014 року позивач звернувся до Першотравневого районного суду м. Чернівців з позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, процентів нарахованих за користування кредитом та пені. Свої вимоги мотивує тим, що 12 жовтня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, згідно якого останній було надано кредит в розмірі 100 000,00 доларів США терміном повернення не пізніше 11 липня 2028 року та сплачувати протягом 30 календарних днів (рахуючи з дати видачі кредиту), проценти за користування кредитними коштами у розмірі 10,5% річних. Відповідно до умов договору, погашення кредиту відбувається шляхом сплати ануїтентних платежів в розмірі 995,00 доларів США, 12-го числа кожного місяця. Свої зобов'язання по договору банк виконав, а відповідач не здійснює платежі для погашення кредиту з лютого 2014 року. 07 жовтня 2014 року позичальнику направлено вимогу про погашення заборгованості, однак, станом на 21 листопада 2014 року вимога банку залишена без задоволення. Станом на 24 листопада 2014 року заборгованість відповідача по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом становить 97 510,06 доларів США, що за курсом НБУ станом на 24 листопада 2014 року становить 1 468 578,93 грн., сума заборгованості по пені складає 13 911,96 грн. Вказані кошти та судовий збір банк просить стягнути з відповідача.

В процесі розгляду справи позивач уточнив свої позовні вимоги, просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість по поверненню кредитних коштів, процентів за користування кредитом у розмірі 97 510,06 доларів США, пеню в сумі 13 911,96 грн. та судові витрати в розмірі 3 654,00 грн.

Ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівців від 09 лютого 2015 року, вказану цивільну справу передано для розгляду за підсудністю до Дніпровського районного суду м. Києва.

Ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 29 липня 2015 року, ухвалу Першотравневого районного суду м. Чернівців від 09 лютого 2015 року залишено без змін.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 жовтня 2015 року, головуючого у справі визначено суддю Яровенко Н.О.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 29 січня 2016 року задоволено клопотання представника відповідача про витребування доказів.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 14 березня 2017 року клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі задоволено.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 15 листопада 2017 року провадження у справі відновлено.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач та її представник в судове засідання не з'явилися, представник відповідача надав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, просить відмовити в задоволенні позову, оскільки 30 березня 2018 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до договору про надання споживчого кредиту № 0/2 від 12 жовтня 2007 року відповідно до умов якої сторони домовилися припинити дію договору за взаємною згодою сторін з 30 березня 2018 року та будь-які претензії з приводу виконання умов договору у них відсутні.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VІІІ від 03.10.2017 року, яким ЦПК України викладено в новій редакції.

У відповідності до п.п. 9 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, 12 жовтня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладений договір про надання споживчого кредиту № 0, згідно якого останній було надано кредит в розмірі 100 000,00 доларів США терміном повернення не пізніше 11 липня 2028 року зі сплатою протягом 30 календарних днів, рахуючи від дати видачі кредиту, процентів за користування кредитними коштами у розмірі 10,5% річних. Відповідно до умов договору погашення кредиту відбувається шляхом сплати ануїтентних платежів в розмірі 995,00 доларів США, 12-го числа кожного місяця (а.с. 11).

12 жовтня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № 1 до договору про надання споживчого кредиту № 0 від 12 жовтня 2007 року відповідно до умов якого процентна ставка за користування кредитними коштами встановлюється в розмірі подвійної процентної ставки, що діє відповідно до п. 1.3.1 договору, процентна ставка збільшується не більше ніж на 10% для кредитів у національній валюті та не більше ніж на 5% для кредитів в іноземній валюті, відповідно до розміру ставки, що діє згідно п. 13.1 договору та процентна ставка за користування кредитними коштами встановлюється на рівні діючих процентних ставок банку за програмами кредитування.

Позивач свої зобов'язання перед відповідачем ОСОБА_1 за укладеним договором виконав та надав кредит, згідно укладеного договору № 0 від 12 жовтня 2007 року.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК та інших актів цивільного законодавства.

Відповідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Внаслідок неналежного виконання умов кредитного договору у відповідача ОСОБА_1 станом на 24 листопада 2014 року виникла заборгованість по договору у розмірі 97 510,06 доларів США грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 88 894,83 долари США, заборгованості по відсоткам - 8 615,23 долари США, пені в сумі 13 911,96 грн., що складається з: пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 3 125,71 грн., пені за несвоєчасне погашення заборгованості по відсоткам - 10 786,25 грн.

07 жовтня 2014 року на адресу відповідача ОСОБА_1 направлялася вимога щодо термінового погашення заборгованості, що утворилася внаслідок неналежного виконання умов кредитного договору (а.с. 12).

Судом встановлено те, що позивач виконав свої зобов'язання перед відповідачем та надав грошові кошти відповідно до укладеного договору.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв'язку з цим суди повинні неухильно додержуватись вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі.

Якщо є суперечності між нормами процесуального чи матеріального права, які підлягають застосуванню при розгляді та вирішенні справи, то рішення є законним, якщо судом застосовано відповідно до ч. 4 ст. 8 ЦПК норм, що мають вищу юридичну силу. У разі наявності суперечності між нормами законів (кодексів), що мають однакову юридичну силу, застосуванню підлягає той з них, який прийнято пізніше. При встановленні суперечностей між нормами права, які підлягають застосуванню при розгляді та вирішенні справи, суду також необхідно враховувати роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, що містяться в постанові від 1 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя».

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст. 8 ЦПК, а також правильного витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Відповідно до додаткової угоди № 1 до договору про надання споживчого кредиту № 0/2 від 12 жовтня 2007 року, укладеної 30 березня 2018 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 сторони домовилися припинити дію договору за взаємною згодою сторін з 30 березня 2018 року та на момент укладення та підписання цієї додаткової угоди вони підтверджують, що відсутні будь-які претензії з приводу виконання договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оскільки, договір припинений за взаємною згодою сторін та будь-які претензії з приводу виконання договору про надання споживчого кредиту № 0 від 12 жовтня 2007 року у них відсутні, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 552, 625, 1050, 1054 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року, ст.ст. ст.ст. 12, 13, 81, 89, 258, 259, 263, 264-265, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

В позові Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, процентів нарахованих за користування кредитом та пені - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 12 квітня 2018 року.

Суддя Н.О.Яровенко