Справа № 489/2563/18
Провадження №2/489/1710/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2018 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста ОСОБА_1 у складі:

головуючого судді Румянцевої Н.О.,

із секретарем судових засідань ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про виділ земельної ділянки в натурі як обєкт права спільної сумісної власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що за адресою: м. Миколаїв, вул. Ганни Дівіної, 2, розташований житловий будинок право власності на 7/10 часток якого зареєстровано на підставі договору забудовника від 06.02.1967 р. за ОСОБА_3, а 3/10 за ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 30 червня 2000 р. За адресою місцезнаходження зазначеного вище будинку знаходиться також земельна ділянка, надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,0718 га, яка належить на праві спільної сумісної власності позивачу та відповідачу. Зазначає, що вона зверталась до відповідача з пропозицією укласти договір про поділ в натурі земельної ділянки як обєктів права спільної сумісної власності. На таку пропозиція відповідач виявила бажання укласти відповідний договір, проте звернувшись до декількох приватних нотаріусів їм було розяснено про неможливість укладення зазначеного вище договору, у звязку з чим відповідачка в подальшому відмовилася звертатись до інших нотаріусів з метою вирішення спору в досудовому порядку.

Від відповідача надійшов відзив на позов. Відповідно до якого відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог. Мотивує свої вимоги тим, що в позасудовому порядку їм не вдалося вирішити даний спір.

Від представника третьої особи надійшов лист з проханням розглядати справу за їх відсутності.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення.

Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Зясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

Позивач є власником 7/10 часток домоволодіння з господарськими будівлями та спорудами будинку № 2 по вулиці Ганни Дівіної в місті Миколаєві на підставі договору забудовника від 06.02.1967 р. та договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності з числом кімнат від однієї до пяти включно від 01.02.1967 року, виданого виконавчим комітетом Ленінської ради депутатів (а.с. 21-23); що підтверджується довідкою комунального підприємства Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації від 06.03.2018 року № 527 (а.с. 20).

Власниками іншої частки домоволодіння з відповідною часткою господарських будівель та споруд є відповідач ОСОБА_4Г 3/10 частки домоволодіння на підставі договору купівлі-продажу частини житлового будинку від 30.06.2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрованому в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації від 05.09.2001 року за № 84.

Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 262389, кадастровий номер зазначеної земельної ділянки :03:063:0003 ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 0,0718 га на підставі рішення Миколаївської міської ради № 31/51 від 19.12.2008 року, іншим співвласником земельної ділянки є відповідач ОСОБА_4.

Згідно довідки Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 14.03.2018 року за № 222/115-18, земельна ділянка, розташована за адресою: м. Миколаїв, вул.. Ганни Дівіної, 2, площею 0,0718 га, належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на підставі державного акту від 08.04.2009 року серії ЯЗ № 262398.

Відповідно до положення ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із нерухомого майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 зазначеного Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Відповідно до вимог ст.370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

У відповідності до ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Відповідно до вимог ст. ст. 86, 87 Земельного Кодексу України (далі - ЗК України), земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Право спільної часткової власності може виникати зокрема за рішенням суду.

Вимогами ст.89 ЗК України, встановлено, що у спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки, зокрема, співвласників житлового будинку. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

З моменту набуття позивачем та відповідачем права спільної сумісної власності на земельну ділянку, сторони мають право лише за взаємною згодою володіти та користуються спільним майном, і за жодних правових підстав не мають права вчиняти дій, які б не були узгоджені обома співвласниками.

Тому, актами цивільного законодавства України надано право співвласникам на поділ та виділ майна, що є у їх спільній сумісній власності.

Проте, в тому випадку, якщо один із співвласників виявив бажання, не залежно від його мотивів, здійснити поділ у натурі майна, що перебуває у спільній частковій(сумісній) власності, однак інший співвласник перешкоджає йому в реалізації такого права будь- яким шляхом, що унеможливлює досягнення домовленості між ними щодо укладання договору про поділ нерухомого майна, такий співвласник має право на звернення до суду з відповідним позовом про поділ (виділ) спільного майна в натурі і таке право підлягає судовому захисту.

Відповідно до положень ст. ст. 15, 16 ЦК України та ст. 152 ЗК України, кожній особі гарантується право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права або застосування інших способів захисту, встановлених законом, зокрема поділу (виділу) в натурі майна, що є у спільній сумісній власності.

Згідно до ст. 88 Земельного Кодексу України, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди в судовому порядку.

Як розяснив Пленум Верховного суду України в п. 11 Постанови, одночасно з розвязанням спору про право власності на будинок, виділ частки або встановлення порядку користування конкретним приміщенням, суд може також вирішити позов, якщо він заявлений, про порядок використання і розпорядження земельною ділянкою між громадянами, яким житловий будинок належить на праві спільної власності.

За таких обставин, оскільки між сторонами не досягнуто письмової домовленості про поділ в натурі земельної ділянки, що призвело до неможливості вчинити договір про поділ цього майна, в порядку передбаченому ч.3 ст. 367 ЦК України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про виділ земельної ділянки в натурі як обєкт права спільної сумісної власності задовольнити.

Виділити в натурі ОСОБА_3 7/10 часток земельної ділянки яка знаходиться за адресою: м. Миколаїв, вул. Ганни Дівіної, 2, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,0718 га, кадастровий номер: :03:063:0003.

Виділити в натурі ОСОБА_4 3/10 часток земельної ділянки яка знаходиться за адресою: м. Миколаїв, вул. Ганни Дівіної, 2, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,0718 га., кадастровий номер: :03:063:0003.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності з п. 15.5 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Ленінський районний суд міста ОСОБА_1 або в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Апеляційного суду Миколаївської області.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідач: ОСОБА_4, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області, юридична адреса: м. Миколаїв, пр. Миру, 34.

Суддя Ленінського районного

суду міста ОСОБА_1 Румянцева

Повний текст судового рішення складено «20» листопада 2018 року.