Справа № 395/604/16-ц Провадження № 2/395/2/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2018 року м. Новомиргород

Новомиргородський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Орендовського В.А.,

при секретарі Сотченко Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новомиргороді в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Машинно-технологічна станція Ятрань», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Новомиргородська районна державна адміністрація про визнання недійсною з моменту укладення додаткової угоди до договору оренди землі,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з вищезгаданим позовом. У позові позивач вказує на те, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки НОМЕР_2, площею 6,74 га. у межах згідно з планом, яка розташована на території Канізької сільської ради, Новомиргородського району, Кіровоградської області, яка видана їй для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Дана обставина підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, який виданий Новомиргородською районною державною адміністрацією 28.12.2001 року. Позивач зазначає, що додаткову угоду від 06.05.2015 р. до договору оренди землі № 246 від 23.08.2006 р. з відповідачем вона не укладала та не підписувала, волевиявлення на укладення вищевказаного договору оренди земельної ділянки не було.

Уточнивши позовні вимоги, позивач, просить суд: визнати недійсною з моменту укладення Додаткову угоду від 06.05.2015 року до договору оренди землі про зміну і доповнення договору оренди землі № 246 від 23.08.2006 року, яка зареєстрована Реєстраційною службою Новомиргородського районного управління юстиції Кіровоградської області за № 10774418 від 11.08.2015 року, щодо продовження строків дії оренди земельної ділянки ОСОБА_1 за кадастровим номером НОМЕР_3, площею 6,74 га., яка знаходиться на території Канізької сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області; стягнути з відповідача судові витрати.

Позивач та представники позивача у судовому засіданні позов з урахуванням уточнень до нього підтримали повністю та просили суд задовольнити його.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав та просив суд відмовити у його задоволенні за безпідставністю.

Представник третьої особи повідомлений у встановленому законом порядку про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явився, проте направив до суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши висновок експерта № 1070/1073/17-27 від 04.01.2018 року, дослідивши письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 202 ч.1, 203 ч.3 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Статтею 16 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку.

Статтею 21 частиною 4 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що у разі визнання у судовому порядку договору оренди землі недійсним, отримана орендодавцем орендна плата за фактичний строк оренди землі не повертається.

Згідно вимог ст.215 ч.3 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін заперечує його дійсність на підставах, визначених законом, то такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Умовами дійсності правочину є наступні вимоги: зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; волевиявлення учасника правочину повинно бути вільним та відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у встановленій законом формі та повинні бути дотримані спеціальні вимоги до укладення певних видів правочину. Недотримання даних умов тягне за собою недійсність правочину.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником земельної ділянки НОМЕР_2, площею 6,74 га. у межах згідно з планом, яка розташована на території Канізької сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області, яка видана їй для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, який виданий Новомиргородською районною державною адміністрацією Кіровоградської області.

23.08.2006 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Машинно-технологічна станція Ятрань» укладено договір оренди зазначеної земельної ділянки строком на 10 років, який зареєстровано у Новомиргородському відділі КРФДП «ЦДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 25 жовтня 2006 року за № 180(т.1 а.с.10-13).

Згідно висновку експерта № 1070/1073/17-27 від 04.01.2018 року підписи від імені ОСОБА_1 в графі після слова ОРЕНДОДАВЕЦЬ: ...Підпис... (ОСОБА_1) на звороті, виконані рукописним способом, пастою кулькової ручки, без попередньої технічної підготовки чи застосування технічних засобів не самою ОСОБА_1, а іншою особою (т.2 а.с.52-57).

В судовому засіданні представники позивача та позивач пояснили, що позивач не укладала додаткову угоду від 06.05.2015 року до договору оренди землі про зміну і доповнення договору оренди землі № 246 від 23.08.2006 року, повноважень на укладення додаткової угоди позивач нікому не надавала, що підтверджено вказаним вище висновком експерта, при проведенні якого не було допущено порушень норм діючого ЦПК України і він не суперечить іншим матеріалам справи.

Зваживши у сукупності наведені вище обставини, суд вважає, що волевиявлення позивача на укладання додаткової угоди від 06.05.2015 року до договору оренди землі про зміну і доповнення договору оренди землі № 246 від 23.08.2006 року не було, а тому додаткова угода є недійсною, відповідно позов є обґрунтованим.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 2 вказаного Закону передбачені способи захисту цивільних прав та інтересів, одним з яких є визнання правочину недійсним.

Витрати, що пов'язані із забезпеченням доказів, відшкодовуються у порядку, встановленому цим Кодексом для відшкодування судових витрат (ст.119 ЦПК України).

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати, у зв'язку з чим суд вважає, що: з відповідача на користь позивача ОСОБА_1слід стягнути судовий збір, витрати, пов'язані з проведенням судово-почеркознавчої експертизи у справі та витрати, пов'язані із забезпеченням доказів, що в загальному розмірі становить 4992,80 грн. (551, 20 + 3961, 60 + 480).

Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Машинно-технологічна станція Ятрань», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Новомиргородська районна державна адміністрація про визнання недійсною з моменту укладення додаткової угоди до договору оренди землі - задовольнити.

Визнати недійсною з моменту укладення Додаткову угоду від 06.05.2015 р. до договору оренди землі про зміну і доповнення договору оренди землі № 246 від 23.08.2006 р., яка зареєстрована Реєстраційною службою Новомиргородського районного управління юстиції Кіровоградської області за № 10774418 від 11.08.2015 року, щодо продовження строків дії оренди земельної ділянки ОСОБА_1 за кадастровим номером НОМЕР_4, загальною площею 6,74 га., розташованої на території Канізької сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Машинно-технологічна станція Ятрань» на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі в сумі 4992 (чотири тисячі дев'ятсот дев'яносто дві) гривні 80 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Дата складення повного рішення 20 лютого 2018 року.

Суддя: підпис

Згідно з оригіналом:

Суддя Новомиргородського районного суду

Кіровоградської області В.А. Орендовський