Справа №167/276/18
Провадження №2/167/176/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.04.2018 року. Рожищенський районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Сіліча І.І.

секретаря судових засідань - ОСОБА_1

з участю позивача - ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рожище справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів на дитину.

В обгрунтовання своїх вимог вказує, що з ОСОБА_3 перебувала в зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу у них 28 березня 2007 року народився син ОСОБА_4. Відповідно до рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 16.10.2007 року з відповідача в користь позивача постановлено стягувати аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 120,00 гривень щомісячно, починаючи з 20 вересня 2007 року і до досягнення дитиною повноліття.

Вказує, що на даний час витрати на утримання сина значно зросли, суттєво змінились обставини, за яких суд виходив при встановлені такого розміру аліментів. Відповідач не належним чином виконує рішення суду, аліменти сплачує не регулярно. Позивач працює молодшою сестрою у КЗ «Волинський обласний центр екстренної медичної допомоги та медицини катастроф» та отримує заробітну плату в розмірі 1861,50 грн., а тому не в змозі самостійно забезпечити потреби дитини.

На підставі наведеного, просить збільшити розмір аліментів та стягувати з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі у розмірі 930,00 гривень щомісячно, але не менше 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 заявлені позовні вимоги підтримала повністю, з підстав зазначених в позовній заяві, просить задовольнити їх.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги визнав лише частково, так як на даний час не працює, тому не має змоги сплачувати аліменти в розмірі 930,00 грн..

Заслухавши пояснення сторін, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

З матеріалів справи судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який 27 червня 2008 року розірваний, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюб серії І-ЕГ №019903 (а.с.8).

В шлюбі народився син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач є батьком дитини, що стверджується копією свідоцтва про народження (а.с.7).

Рожищенським районним судом Волинської області видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_4, 28.03.2007, в твердій грошовій сумі в розмірі 120,00 гривень щомісячно, починаючи з 20 вересня 2007 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.9).

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу (далі - СК) України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст.181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду аліменти присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

За ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно із ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3.1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3.2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Відповідно до чч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

При цьому за змістом ст.141 СК України батьки мають рівні права та обовязки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини.

Відповідно до вимог ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

Позивач згідно довідки про доходи працює молодшою сестрою у КЗ «Волинський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» та отримує заробітну плату, загальна сума якої за період з серпня 2017 року по січень 2018 року становить 8906,24 грн. (а.с.10).

Судом встановлено, що відповідач офіційно не працює, відповідно визначити суму його доходів неможливо, однак дана обставина не звільняє його від обовязку утримувати неповнолітню дитину, батьком якої він є.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України слідує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 року №2037-VІІІ, який набрав чинності 08.07.2017 року, внесено зміни до ч.2 ст.182 СК України, відповідно до якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік», прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2018 року становить 1860,00 гривень.

Положеннями ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоровя та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини.

Відповідно до рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 16 жовтня 2007 року розмір аліментів, що стягується з відповідача є значно меншим ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Наведене свідчить про те, що на день постановлення даного рішення розмір прожиткового мінімуму суттєво змінився в бік його збільшення, а тому розмір раніше присуджених аліментів не в повній мірі задовольняє мінімальні потреби дитини, оскільки відповідно зросли затрати на утримання, які несе лише позивач.

Суд не приймає до уваги покликання відповідача на неможливість сплачувати аліменти у звязку із скрутним матеріальним становищем, оскільки відповідач є працездатною особою, його бажання чи небажання працювати не є тією обставиною, яка враховується при визначенні розміру аліментів. Відповідач не позбавлений можливості працевлаштуватися та не надав доказів, які б підтверджували скрутний матеріальний стан.

Суд вважає, що з урахуванням фактичних обставин справи та виходячи з закріплених ч.9 ст.9 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, враховуючи матеріальне становище одержувача та платника аліментів, розмір стягуваних аліментів підлягає зміні із твердої грошової суми в розмірі 120 гривень на тверду грошову суму в розмірі 930 гривень. Згідно з п.23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Суд приходить до висновку також, що згідно ст.141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави слід стягнути 704,40 грн. судового збору.

На підставі ст.ст.180, 184, 182, 192 СК України, ст.ст.4, 12, 13, 77, 81, 89, 141, 259, 265, 268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів задовольнити.

Збільшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_3 (місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_2) в користь ОСОБА_2 (місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_3) на утримання малолітньої дитини сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 120 (сто двадцять) гривень на 930 (девятсот тридцять) гривень щомісячно.

Стягувати з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 (місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_2) в користь ОСОБА_2 (місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_3) аліменти на утримання малолітньої дитини сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 930 (девевятсот тридцять) грн. щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття з врахуванням індексації стягуваних сум відповідно до ст.2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави 704 (сімсот чотири) грн. 40 коп. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається до апеляційного суду Волинської області через Рожищенський районний суд Волинської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ: І.І.Сіліч