Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний номер 322/1090/17 Головуючий у 1-й інстанції Гасанбеков С.С.
Номер провадження 22-ц/778/820/18 Суддя-доповідач ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Подліянової Г.С.,

суддів: Дашковської А.В.,

ОСОБА_2,

за участю секретаря Евальд Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 08 листопада 2017 року у справі за заявою ОСОБА_4, заінтересована особа ОСОБА_3 про встановлення факту батьківства, -

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2017 року ОСОБА_4 звернулась до суду з заявою, заінтересована особа ОСОБА_3 про встановлення факту батьківства.

В заяві зазначала, що ОСОБА_4 проживала з ОСОБА_5 однією сім'єю без укладання шлюбу з 2005 року до 2017 року.

Під час спільного проживання 19 травня 2006 року у них народився син ОСОБА_6, батьком якого є ОСОБА_5

Через особисті обставини ОСОБА_5 не зміг визнати своє батьківство і подати разом із заявником в порядку, передбаченому ст. 126 СК України, заяву до органів реєстрації актів цивільного стану, тому запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень був проведений за прізвищем матері - «Литвиненко», а ім'я і по батькові дитини були записані за вказівкою заявника - «Владислав Вікторович».

Весь час спільного проживання заявника з ОСОБА_5, з моменту народження сина і до смерті ОСОБА_5, і син і ОСОБА_5 вважали себе рідними батьком і сином. Як рідних батька і сина їх знали всі мешканці с Барвінівка.

14 вересня 2017 року ОСОБА_5 помер.

Встановлення факту батьківства необхідне заявникові для включення ОСОБА_6 до складу спадкоємців ОСОБА_5

На підставі викладеного позивач просила суд встановити факт батьківства ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, стосовно сина заявника ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 08 листопада 2017 року заяву ОСОБА_4 задоволено.

Встановлено факт батьківства ОСОБА_5, який помер 14 вересня 2017 року, стосовно сина - ОСОБА_6

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

В силу вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи заяву ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив із доведеності заявником факту батьківства ОСОБА_5, померлого 14 вересня 2017 року, відносно ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Проте з такими висновками суду погодитися не можна .

Судом установлено, що ОСОБА_6 народився 19 травня 2006 року у с. Барвінівка, Новомиколаївського району Запорізької області. У свідоцтві про народження дитини матір'ю записана ОСОБА_4, а батьком ОСОБА_7

Згідно з витягом із Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження дитини запис про батька дитини було вчинено за вказівкою матері відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України.

14 вересня 2017 року ОСОБА_5 помер.

В обґрунтування заяви, позивач зазначала, що після померлого ОСОБА_5 залишилось спадкове майно, зокрема, земельна ділянка, тому встановлення факту батьківства їй необхідно для отримання спадщини її сином ОСОБА_6, після смерті ОСОБА_5, у звязку з чим просила встановити факт батьківства ОСОБА_5 щодо дитини ОСОБА_6

Відповідно до ч. 1 п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України ( в редакції, чинній на час ухвалення рішення) окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" судам роз'яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Факти, що мають юридичне значення, встановлюються в судовому порядку, коли ці факти безпосередньо породжують юридичні наслідки для заявника.

Як убачається із змісту поданої заяви, що була предметом розгляду, ОСОБА_4 звернулась до суду з вимогами про встановлення батьківства на підставі ст.ст. 130, 135 СК України.

Рішення суду першої інстанції, яким вимоги ОСОБА_4 було задоволено, в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_3, яка є матірю померлого ОСОБА_5, та є спадкоємцем першої черги після його смерті.

При цьому, ОСОБА_3 посилалась на те, що встановлення факту батьківства ОСОБА_5 щодо дитини ОСОБА_6 вплине на її права.

Відповідно до ст. 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду.

Якщо встановлення факту батьківства зачіпає інтереси спадкоємців померлого, справа має розглядатись у порядку позовного провадження.

Згідно з ч. 6 ст. 235 та ч. 4 ст. 256 ЦПК України ( у редакції, чинній на час ухвалення судового рішення) суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи залишає заяву без розгляду.

Згідно з п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 « Про практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обовязки інших осіб та ( або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження зясується, що має місце спір про право, суд на підставі частини шостої статті 235 ЦПК України ( у редакції, чинній на час розгляду справи) залишає заяву без розгляду та розяснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Натомість, суд першої інстанції не зясував всіх фактичних даних, що мають значення для справи, не перевірив наявність спадкової справи після смерті ОСОБА_5, прийняття спадщини іншими особами, не взяв до уваги, що встановлення факту батьківства зачіпає інтереси ОСОБА_3, яка оспорює право на спадщину заявника, та дійшов помилкового висновку про задоволення заяви ОСОБА_4 в порядку окремого провадження.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що при розгляді даної справи в порядку окремого провадження виник спір про право на майно померлого ОСОБА_5 , який повинен вирішуватися в порядку позовного провадження.

Аргументи апеляційної скарги частково є виправданими.

Оскільки допущені судом порушення норм матеріального та процесуального права призвели до неправильного вирішення справи, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із залишенням заяви без розгляду з підстав, передбачених ч. 4 ст. 315 ЦПК України.

Зазначені обставини не перешкоджають заявнику подати позов на загальних підставах.

Керуючись ч. 4 ст. 315, ст.ст. 367, 374, 381-384 ЦПК України колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 08 листопада 2017 року у цій справі скасувати.

Заяву ОСОБА_4, заінтересована особа ОСОБА_3 про встановлення факту батьківства залишити без розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення буде складено протягом 10 днів.

Головуючий

Судді: