У х в а л а

23 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 450/3797/12

провадження № 61-9731ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Синельникова Є. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 16 серпня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 07 грудня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до державного нотаріуса Пустомитівської державної нотаріальної контори Підгірняк Н. С., Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Зимноводівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, треті особи: приватний нотаріус ОСОБА_6, реєстраційна служба Головного територіального управління юстиції Львівської області, про визнання незаконним та скасування реєстрації права власності, визнання протиправною видачу дубліката свідоцтва про право на спадщину, визнання недійсними договорів дарування та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання права власності на 1 / 2 частину будинку,

ВСТАНОВИВ:

15 січня 2017 року ОСОБА_1 було подано до Верховного Судукасаційну скаргу на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 16 серпня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 07 грудня 2017 року.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», і відповідно до пункту 14 частини першої розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, судові рішення, ухвалені судами апеляційної інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в касаційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки її було подано із пропуском строку на касаційне оскарження, а заява чи клопотання про поновлення такого строку відсутні. Прохальна частина касаційної скарги також не містить такого клопотання.

Згідно частини першої статті 325 ЦПК України (у редакції від 07 липня 2010 року), касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням (ухвалою) апеляційного суду.

Із доданих до касаційної скарги матеріалів вбачається, що оскаржене судове рішення суду апеляційної інстанції постановлено 07 грудня 2017 року.

Строк на касаційне оскарження вказаного судового рішення сплив 27 грудня 2017 року.

Касаційну скаргу здано до поштового відділення 15 січня 2018 року, про що свідчить штемпель на конверті.

Пунктом 1 частини третьої статті 328 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 325 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом тридцяти днів з дня отримання ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа, яка подала касаційну скаргу, має право звернутися до суду касаційної інстанції з заявою про поновлення строків або навести інші підстави для поновлення строку.

Аналогічну норму містить і пункт 1 частини третьої статті 393 ЦПК України (у редакції від 03 жовтня 2017 року), відповідно до якого касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Таким чином заявнику необхідно направити до суду касаційної інстанції заяву про поновлення строку на касаційне оскарження, в якій навести підстави для його поновлення та надати відповідні докази.

Крім того, подана касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду судом касаційної інстанції, оскільки у порушення вимог пунктів 2, 3 частини другої статті 392 ЦПК України, у касаційній скарзі не зазначено реєстраційний номер облікової картки платника податків (за його наявності) або номер і серія паспорта особи, яка подає касаційну скаргу, адресу електронної пошти (за наявності), а також повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб). У поданій касаційній скарзі не зазначено реєстраційну службу Головного територіального управління юстиції Львівської області.

За таких обставин до суду касаційної інстанції заявнику необхідно надіслати уточнену редакцію касаційної скарги та її копії, відповідно до кількості учасників справи.

Разом з цим, подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки до неї не додано доказів сплати судового збору у розмірі, який визначений Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми, при цьому положеннями статті 6 Закону передбачено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру, разом з цим у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Відповідно до статті 4 Закону України Закону України «Про судовий збір» (у редакції чинній на день звернення до суду) за подання фізичною особою позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 0,1 розміру мінімальної заробітної плати, а за подання фізичною особою позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати.

Мінімальна заробітна плата станом на 01 січня 2012 року становила 1 073 грн.

Сума судового збору за подання касаційної скарги станом на дату її подання складала 751 грн 10 коп., оскільки, як вбачається із тексту доданих судових рішень, позивачем було заявлено п'ять вимог немайнового характеру, а відповідачем подано зустрічний позов з однією вимогою майнового характеру.

Враховуючи, що заявником сплачено лише 21 грн 46 коп. судового збору, йому необхідно доплатити 729 грн 64 коп.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УДКСУ у Печерському районі м. Києва, , банк отримувача: ГУ ДКСУ у м. Києві, МФО: 820019, рахунок отримувача: 0007, ККДБ: 22030102.

На підтвердження оплати судового збору до суду необхідно надати документ, що підтверджує сплату судового збору, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 16 серпня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 07 грудня 2017 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 23 березня 2018 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Наслідки невиконання вимог цієї ухвали передбачені статтею 393 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Синельников