Справа № 127/2-706/05
Провадження № 22-ц/772/727/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Воробйов В. В.
Доповідач:Якименко М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2018 рокуСправа № 127/2-706/05м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області у складі:

головуючого Якименко М.М.,

суддів: Сала Т.Б., Шемети Т.М.,

за участю секретаря Кирилюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Апеляційного суду Вінницької області апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 05 лютого 2018 року, постановлену суддею Вінницького міського суду Вінницької області Воробйовим В.В.,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебувала заява ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про перегляд рішень Ленінського районного суду м. Вінниці від 28.04.2005 року по справі №2-706/05 та додаткових до нього рішень від 03.08.2007 року та від 10.06.2009 року, за нововиявленими обставинами.

Вказаним рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 28.04.2005 року частково задоволено позов ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_3 та визнано недійсним договір посвідчений 12.06.2002 року за реєстраційним №3-896 державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори Онопенко Л.П., за яким ОСОБА_6 через повіреного ОСОБА_8, подарувала, а ОСОБА_4 прийняла в дар 1/4 частину будинковолодіння, з відповідною часткою господарських будівель, розташованого в АДРЕСА_1 і на підставі якого до обдарованої відійшли слідуючи приміщення в житловому будинку «Е»: коридор 3-1, санвузол 3-2, кухня 3-4, кімнати 3-3, 3-5, житловою площею 64,0 кв.м. Визнано за ОСОБА_5 право власності на металевий гараж, розташований на території будинковолодіння АДРЕСА_1 та на новостворений будинок позначений на схематичному плані літерою «Е» до складу якого входять: коридор 3-1, санвузол 3-2, кухня 3-4, кімнати 3-3, 3-5, житловою площею 64,0 кв.м., загальною площею 82,3 кв.м.

Додатковими рішеннями Ленінського районного суду м. Вінниці від 03.08.2007 року та 10.06.2009 року у вказаній справі було визнано за ОСОБА_5 право власності на металевий гараж «Г», розташований на території будинковолодіння АДРЕСА_1 та 1/4 частину цього ж будинковолодіння, з відповідною часткою господарських будівель, а саме на приміщення житлового будинку «Е»: коридор 3-1, санвузол 3-2, кухня 3-4, кімнати 3-3, 3-5, житловою площею 64,0 кв.м.

Заява про перегляд вказаних вище рішень за нововиявленими обставинами мотивована тим, що 05.10.2017 року заявникам стало відомо про те, що працівники Вінницького обласного бюро технічної інвентаризації отримали рішення №971 від 29.07.1999 року для виконання, яке умисно не виконали, що призвело до викривлення дійсних обставин та до порушення права власності, заволодіння власністю, яка належить ОСОБА_3 та до ухвалення незаконних рішень.

Окрім того, в обґрунтування підстав для перегляду наведених вище рішень суду за нововиявленими обставинами, заявники зазначають, що позовна заява (т.1,а.с.9) та уточнена позовна заява (т.1,а.с.66) подані та підписані невідомим ОСОБА_9, а уточнена позовна заява не містить відмітки її реєстрації канцелярією суду та подана з порушенням процесуальних норм.

При зверненні до суду з позовом ОСОБА_5 приховав ту обставину, що йому була надана для будівництва інша земельна ділянка по АДРЕСА_2

Власники будинковолодіння ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_10 дозволів на будівництво будинку ОСОБА_5 по АДРЕСА_1

Позивач при зверненні з позовом до відповідачів не залучив у якості відповідача виконавчий комітет Вінницької міської ради та відповідний орган для захисту інтересів неповнолітньої ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1, та її малолітньої дочки ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_2, приховавши ці обставини.

Додаткові рішення суду, у вказаній справі, заявники вважають незаконними, оскільки суд не мав права виносити рішення без встановлення часток інших співвласників та виділення їх в натурі.

У зв'язку з наведеним просили скасувати рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 28.04.2005 року та додаткові рішення до нього від 03.08.2007 року та 10.06.2009 року за нововиявленими обставинами.

Під час розгляду заяви судом першої інстанції представник ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_13 звернувся до суду з заявою (т.4,а.с.149) про зменшення вимог, в частині скасування додаткового рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 03.08.2007 року, оскільки воно вже було скасоване ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 17.12.2007 року. Вимоги, щодо скасування рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 28.04.2005 року та додаткового рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 10.06.2009 року, підтримав та просив суд їх задовольнити, а у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 05 лютого 2018 року у задоволенні заяви ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про перегляд рішень за нововиявленими обставинами відмовлено.

З вказаною ухвалою ОСОБА_3 не погодився та через свого представника адвоката ОСОБА_13 оскаржує її в апеляційному порядку. Вважає що ухвала постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, просив її скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до п.8 ч.1 Перехідних положень ЦПК України Апеляційний суд Вінницької області здійснює повноваження до утворення апеляційних судів в апеляційних округах.

Частиною 4 ст.367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційний суд, заслухавши доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та в межах її вимог, прийшов до наступного висновку.

За змістом ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала Вінницького міського суду Вінницької області від 05 лютого 2018 року вказаним вимогам відповідає.

Відповідно до ч.1 ст.423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Як роз'яснено в п.3, 7 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 30.03.2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Відповідно до ч.2 ст.423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Обставини викладені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у заяві про перегляд рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 28.04.2005 року та додаткового рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 10.06.2009 року були предметом судового дослідження та їм була надана відповідна правова оцінка у вказаних рішеннях.

Згідно з ч.4 ст.423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

За таких обставин судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що наведені заявниками обставини не можуть бути визнані нововиявленими для перегляду наведених вище рішень суду, оскільки не мають істотного значення для розгляду справи, не спростовують обставин, встановлених судом на час розгляду справи та не впливають на висновки суду при ухваленні судових рішень.

Окрім того, за правилами п.1 ч.2 ст.424 ЦПК України з урахуванням приписів частини першої цієї статті заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подана з підстави, визначеної п.1 ч.2 ст.423 цього Кодексу, - не пізніше трьох років з дня набрання таким судовим рішенням законної сили.

Частиною 3 ст.424 ЦПК України встановлено, що строки, визначені в частині другій цієї статті, не можуть бути поновлені.

Суд першої інстанції не звернув уваги, що з моменту набрання рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 28.04.2005 року та додатковим рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 10.06.2009 року законної сили, до звернення з заявою про їх перегляд за нововиявленими обставинами, пройшло більше трьох років. Однак по суті правильно відмовив в задоволенні заяви.

Отже, ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм матеріального та вимог процесуального права, при повному та всебічному дослідженні обставин у справі. А тому апеляційний суд вважає, що така ухвала скасуванню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.367, 375, 381-384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 05 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий М.М. Якименко

Судді: Т.Б. Сало

Т.М. Шемета