Справа № 136/2012/18
провадження № 2/136/773/18
РІШЕННЯ

іменем України

"16" листопада 2018 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Кривенка Д. Т.

секретаря судового засідання Марчук Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Староприлуцької сільської ради Липовецького району Вінницької області про визнання права владності на обєкт нерухомого майна, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду із вищевказаним позовом до відповідача, обґрунтовуючи підставність позову тим, що 03.06.2017 померла мати позивача ОСОБА_2, після смерті якої відкрилась спадщина за заповітом вчиненим за її життя 05.05.2000, відповідно до якого вона заповіла усе належне їй майно позивачеві ОСОБА_1 Останній спадщину прийняв у порядку та строки визначених законодавством на час відкриття спадщини. Інші спадкоємці, які б мали право на обовязкову частку у спадщині, за наявності заповіту, відсутні. Утім реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку позивач позбавлений можливості, оскільки житловий будинок, який розташований в с. Нова Прилука, Липовецького району по вул.. Миру (раніше Леніна), 121, Вінницької області, частка в якому увійшла до спадкової маси, належить до суспільної групи колгоспний двір, а тому належить його членам на праві спільної сумісної власності, тому встановити, яка частка зазначеного будинку належить спадкодавцеві нотаріусу не представляється можливим, що стало підставою звернення до суду із даним позовом.

В межах визначеного судом строк відповідач не надав до суду відзиву, утім направив в адресу суду заяву про визнання позову, не заперечував щодо його задоволення.

У підготовче судове засідання позивач та його представник не з'явились, однак в адресованій суду заяві зазначили про підтримання вимог за позовом, просили суд його задовольнити у повному обсязі, а справу розглянути за їх відсутності.

Ухвалою суду від 02.10.2018 за клопотанням позивача було витребувано матеріали спадкових справ після смерті ОСОБА_3, який помер 11.11.1989, ОСОБА_4, який помер 02.04.1999, ОСОБА_2, яка померла 03.06.2017.

З огляду на визнання позову відповідачем, суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження в даному судовому засіданні, за відсутності сторін, на підставі зібраних у справі доказів, не здійснюючи при цьому фіксування судового засідання технічними засобами.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши усі зібрані у справі докази, встановив, що 03.06.2017 в с. Нова Прилука, Липовецького району, померла ОСОБА_2, в підтвердження чому є свідоцтво про смерть серія І-АМ №381551.

Із матеріалів спадкової справи, які були витребувані судом встановлено, що за життя 05.05.2000 ОСОБА_2 вчинила особисте розпорядження, відповідно до якого заповіла усе належне їй майно позивачеві, тобто своєму синові ОСОБА_1. Вказаний заповіт за життя спадкодавця не змінено та не скасовано. Спадкоємців, які б мали право на обовязкову частку у спадковому майні за наявності заповіту, за матеріалами спадкової справи не встановлені.

Зібрані у справі докази підтверджують, що позивач є єдиним спадкоємцем, який спадщину прийняв після смерті спадкодавця у порядку та строки визначені законодавством на час відкриття спадщини.

Постановою приватного нотаріуса Липовецького районного нотаріального округу від 01.08.2018 позивачеві відмовлено у вчиненні нотаріальної дії та видачі на його імя нотаріального акту за заповітом на частку у житловому будинку з прибудовами, який розташований в с. Нова Прилука, по вул.. Миру (раніше Леніна) 121, Липовецького району Вінницької області, оскільки обєкти нерухомості належить до колгоспного двору, головою якого зазначено ОСОБА_3, а тому належить його членам на праві спільної сумісної власності, отож встановити, яка частка зазначеного будинку належить покійному спадкодавцю та його членам не представляється нотаріусу можливим.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справі про спадкування" роз'яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння №6 від 19.06.1989, житловий будинок за №121 по вул. Леніна, в с. Нова Прилука, Липовецького району, належить до суспільної групи колгоспний двір, головою якого зазначено ОСОБА_3.

Відповідно до рішення 4 сесії 7 скликання Новоприлуцької сільської ради від 26.02.2016 було проведено перейменування вулись села ОСОБА_5, вулицю Леніна перейменовано на вул.. ОСОБА_4 (а.с.21).

Згідно ст. 120 Цивільного кодексу Української PCP 1964 р., майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

На підставі ст.ст. 121, 123 Цивільного кодексу Української PCP 1964 р. володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

У п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2005 року N 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" (зі змінами та доповненнями) роз'яснено, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору.

Відповідно до п.п. "а" п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Згідно свідоцтва про смерть серія ІІ-АМ №468836 ОСОБА_3 помер 11.11.1989.

Згідно ст.563 ЦК УРСР, у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривається.

Згідно відомостей Староприлуцької сільської ради від 30.08.2018 станом на 15.04.1991 членами колгоспного двору в господарстві за №121 по вул.. ОСОБА_4 (раніше Леніна), в с. Нова Прилука, Липовецького району були ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_4

Наведене свідчить, що житловий будинок за №121 по вул. Леніна, в с. Нова Прилука, Липовецького району належав трьом особам, отож їх частки є рівними, тобто по 1/3 кожному, а саме: ОСОБА_2, ОСОБА_4 та позивача ОСОБА_1

Згідно свідоцтва про смерть серія І-АМ № 051695 встановлено, що ОСОБА_4 помер.

За відомостями нотаріальних установ спадкова справа до майна померлого ОСОБА_4 не заведена.

Відповідно до довідки Староприлуцької сільської ради Липовецького району від 25.09.2018 за №734, після смерті ОСОБА_4 спадщину прийняла шляхом постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, в силу діючого законодавства, його мати ОСОБА_2 Інших спадкоємців, які б мали право на спадкування після смерті ОСОБА_4 не встановлено, оскільки сімї та дітей ОСОБА_4 не мав.

Отож наведене свідчить, що частка в житловому будинку, що є предметом спору ОСОБА_2 склала 2/3 частки обєкта нерухомості, що є спільною сумісною власністю членів колгоспного двору.

Як було встановлено ОСОБА_2 померла 03.06.2017, після її смерті спадщину прийняв позивач, в силу законодавства, яке діяло на час відкриття спадщини, отож вона йому належить з моменту відкриття спадщини (ст.1268 ч.5 ЦК України).

Зібрані у справі докази вказують на те, що після смерті спадкодавця позивач успадкував належну спадкодавцеві частку у житловому будинку в розмірі 2/3 частки, інша 1/3 є власністю позивача.

За таких обставин та у контексті приведених вище правових норм, суд дійшов висновку, що позивачем доведено обставини викладені у позовній заяві, наявність порушених прав позивача є очевидною, а визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, що було встановлено в ході судового розгляду, отож суд дійшов висновку, що позов обґрунтований.

Крім цього, представник відповідача надав суду заяву про визнання позову.

Ураховуючи те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення про його задоволення у спосіб, що обраний позивачем, оскільки він є ефективним для поновлення його порушених прав.

Керуючись ст. 200, 206, 259, 263, 268, 273, 280-284 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1; РНОКПП НОМЕР_1) до Староприлуцької сільської ради Липовецького району Вінницької області (місцезнаходження: с. Стара Прилука, Липовецького району, Вінницької області; ) про визнання права владності на обєкт нерухомого майна, - задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на цілий житловий будинок та господарські будівлі та споруди, що розташований в с. Нова Прилука, Липовецького району, Вінницької області, по вулиці Миру (раніше Леніна), №121.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів учасниками справи до Апеляційного суду Вінницької області через Липовецький районний суд Вінницької області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.Т. Кривенко