АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/351/18 Справа № 214/1400/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Прасолова В.М. Доповідач - Каратаєва Л.О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2018 року м. Дніпро Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів: - Ткаченко І.Ю., Пищиди М.М.,

за участю секретаря - Хоменко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 квітня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ФОП ОСОБА_5 про визнання дій протиправними, покладення зобов'язання про повернення грошових коштів, стягнення штрафу та моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 квітня 2017 року позов ОСОБА_4 до ФОП ОСОБА_5 - задоволено частково. Стягнуто на користь ОСОБА_4 з ФОП ОСОБА_5 1400 грн. у відшкодування матеріальної шкоди. Стягнуто на користь ОСОБА_4 з ФОП ОСОБА_5 1000 грн. у відшкодування моральної шкоди. В іншій частині - у задоволенні позову відмовлено. Стягнуто на користь держави з ФОП ОСОБА_5 судові витрати в сумі 487 грн. 20 коп.(а.с.189-194).

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_6 звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення суду та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги про повернення за товар грошової суми, відшкодування моральної шкоди в повному обсязі.

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Згідно п.9 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які обов'язковою підставою для скасування рішення або неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що 4 вересня 2012 року позивач в торгівельному комплексі «Вікторі плаза», за адресою вул. Лермонтова, 37 у м. Кривому Розі передав відповідачу 3 телефони, які придбав раніше, на загальну суму 1400 грн., для реалізації за ціною, яку визначить відповідач строком до одного місяця, з виплатою позивачу 1400 грн., що не заперечується поясненнями відповідача ОСОБА_5 (а.с.85). Після закінчення місячного строку відповідач не повернув позивачу грошові кошти через те, що вказані телефони, в період з 21 вересня 2012 року по 23 вересня 2012 року, були викрадені.

15 квітня 2013 року слідчим було закрито кримінальне провадження за заявою ОСОБА_4 про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_5 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч.1 КК України (а.с.155-156).

29 січня 2014 року позивач на адресу відповідача надіслав вимогу з пропозицією повернути телефони або грошові кошти в розмірі 1400 грн., яку особисто отримала мати відповідача (а.с.3,4).

ОСОБА_5 є фізичною особою - підприємцем (а.с.6,186).

На час ухвалення рішення суду першої інстанції, позивач не отримав від відповідача грошові кошти за вказані телефони.

При цьому, суд першої інстанції вважав доведеними ті обставини, що позивач передав зазначені вище телефони на реалізацію, що на думку суду першої інстанції підтверджується накладною та постановою про закриття кримінального провадження за заявою ОСОБА_4 від 15 квітня 2013 (а.с.155-156), вимогою про повернення телефонів (а.с.3) та дійшов висновку, що між сторонами був укладений договір комісії.

Застосувавши ст. 610, 611, 617 ЦК України, та ч.5 ст. 10, ч.6 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 1011 ЦК України, суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги про стягнення грошових коштів та моральної шкоди.

В цій частині колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, в обгрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що передав відповідачу для реалізації 3 мобільних телефони, на загальну суму 1400 грн., для реалізації за ціною, яку визначить відповідач, строком до одного місяця, з виплатою позивачу 1400 грн. Вказані обставини, на думку позивача, з чим погодився суд першої інстанції, підтверджуються накладною, поясненнями відповідача (а.с.85) та вимогою про повернення телефонів

Відповідно до ст. 81 ЦПК, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовимиі електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.. 82 ЦПК обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов'язковою для суду.

Суд першої інстанції, визначаючи характер правовідносин, що склалися між сторонами та правові норми, що підлягають застосуванню, припустив помилкових висновків при оцінки доказів, що вплинуло на вказані висновки.

Так, колегія суддів звертає увагу на те, що надана в якості доказу накладна (т.1 а.с.2 ) від 04.09.2012 р. містить лише найменування трьох телефонів, загальну вартість телефонів та підпис сторін. Вказаний документ не містить печатки, підстав отримання телефонів та те, що вказані телефони отримано від ОСОБА_4, тобто жодним чином не підтверджує наявність між сторонами правовідносин, що зокрема, притаманні договору комісії, про що зробив висновок суд першої інстанції або будь-яким іншим угодам (схову, дорученню та ін.). Вказаний документ свідчить лише про те, що відповідач має якесь (нез'ясоване) відношення до вказаних телефонів.

На аркуші справи 85 тому 1 міститься пояснення ОСОБА_5, яке надане на ім'я невідомої особи, в межах невідомого провадження, невідомо як та ким отримане та яким чином залучене до цієї цивільної справи, в яких останній пояснює, що він домовлявся з позивачем взяти у останнього для реалізації мобільні телефони. Проте, дане пояснення не може бути визнано належним та допустимим доказом відповідно до ст..76, 77, 82 ЦПК та не підтверджує наявності певних правовідносин (зокрема, про укладання договору комісії), про що безпідставно зробив висновки суд першої інстанції. З аналогічних підстав не може вважатися доказом по справі постанова про закриття кримінального провадження від 15.04.2013 р. (т.1 а.с.155, 156).

Відповідно до витягу з реєстру про фізичну особу - підприємця до видів діяльності ФОП-ОСОБА_5, торгівля мобільними телефонами не відноситься.

Особисто відповідач в судових засіданнях не допитувався, своїх заперечень та пояснень не надавав.

Відповідно до ст.. 13 ЦПК, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справиабо витребуванихсудом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатнимичи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання дій ФОП ОСОБА_5, які виражені в нечесній підприємницькій діяльності при наданні послуг - протиправними, зобов'язання повернути грошові кошти за невиконання договірних обов'язків, стягнення штрафу, моральної шкоди та витрат на правову допомогу при цьому посилаючись на положення ст..10, 22 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.. 509, 525, 526, 530, 611, 651 ЦК.

Проте, під час розгляду судової справи, позивачем не було доведено наявність між ним та відповідачем правовідносин, що регулюються вказаними нормами права, а відповідно до зазначених вище положень ЦПК, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог

В зв'язку з викладеним, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем, який звернувся до суду за захистом своїх прав із посиланням на зазначені вище норми матеріального права позовні вимоги слід вважати недоведеними.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що позовні вимоги пред'явлені до ФОП- ОСОБА_5., в обгрунтування яких позивач посилається на накладну (т.1, а.с. 2). Проте, вказана накладна не підтверджує існування правовідносин між позивачем та ФОП - ОСОБА_5, оскільки не містить відповідних реквізитів (печатки, найменування організації), не містить даних від кого отримано товар. Таким чином на підставі вказаного доказу неможливо зробити жодних правових висновків, зокрема про існування будь-яких правовідносин між позивачем та ОСОБА_5, як фізичною особою, чи між ФОП- ОСОБА_5.

Оскільки позовні вимоги, щодо визнання дій протиправними, покладення зобов'язання про повернення грошових коштів, є недоведеними, перегляд рішення в частині стягнення штрафу та моральної шкоди є недоцільним, оскільки ці позовні вимоги є похідними від попередніх.

За вказаних підстав, колегія суддів доходить висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

Судові витрати колегія суддів вважає за можливе віднести за рахунок держави.

Керуючись ст. 367, 374, 376 - 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 квітня 2017 рокускасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ФОП ОСОБА_5 про визнання дій протиправними, покладення зобов'язання про повернення грошових коштів, стягнення штрафу та моральної шкоди відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.

Судді: