З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 березня 2018 року Дзержинського районний суд міста Харкова у складі:
головуючого судді Шишкіна О.В.,
за участі секретаря Голуб Ю.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Дзержинського районного суду міста Харкова в м. Харкові цивільну справу за позовом Харківська міська рада до ОСОБА_1 про стягнення плати за землю, -
До Дзержинського районного суду міста Харкова надійшла позовна заява Харківська міська рада до ОСОБА_1 про стягнення плати за землю.
Позивач прохає: стягнути з ОСОБА_1 на користь Харківської міської ради безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати у сумі 45 115,83 грн.
Позовна заява обґрунтована тим, що Харківською міською радою відповідно до ст. 189 Земельного кодексу України здійснені заходи самоврядного контролю з питань використання та охорони земель територіальної громади, додержання вимог земельного законодавства. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 10.08.2017 № 94222225 право власності на нежитлові будівлі літ. «Б-1» загальною площею 39,5 м.кв. по вул. Космічній, 21-а у м. Харкові з 05.05.2014 зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі дублікату договору купівлі-продажу від 15.07.2008 № 373.
Відповідно до вказаної інформаційної довідки, листа Управління Держгеокадастру у м. Харкові Харківської області від 14.09.2016 № 19-20.08-3-4059/20-16 та листа Департаменту земельних відносин Харківської міської ради від 19.09.2016 № 6535/0/225-16 речові права Відповідача на земельну ділянку по вул. Космічній, 21-а не були зареєстровані.
Враховуючи відсутність зареєстрованих за будь-якими юридичними або фізичними особами прав та з урахуванням ст.ст. 12, 80, 83 Земельного кодексу України земельна ділянка площею 0,0058 га по вул. Космічній, 21-а у м. Харкові перебуває у власності територіальної громади міста Харкова.
Відповідач у період з 01.09.2016 по 04.09.2017 не сплачувала за користування земельною ділянкою плату за землю у встановленому законодавчими актами розмірі, внаслідок чого зберіг у себе майно - грошові кошти.
Департаментом територіального контролю Харківської міської ради 11.08.2017 здійснено обстеження земельної ділянки та встановлено, що ОСОБА_1 (Відповідач) використовувала земельну ділянку площею 0,0058 га по вул. Космічній, 21-а у м. Харкові для експлуатації та обслуговування нежитлових будівель літ. «Б-1» загальною площею 39,5 м.кв., право власності на яке було зареєстровано за ОСОБА_1.
За результатами обстеження складено акт обстеження земельної ділянки, визначені її межі, площа та конфігурація.
Площа земельної ділянки відповідно до її меж складає 0,0057 га. Межі земельної ділянки визначені відповідно до зовнішніх меж нежитлових будівель.
Таким чином, ОСОБА_1 набувши право власності на об'єкт нерухомості, розташований на земельній ділянці комунальної форми власності, належним чином не оформив правовідносини щодо користування земельною ділянкою.
Вищевказані фактичні обставини стали підставою для звернення до суду із цим позовом до ОСОБА_1 про повернення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за використання земельної ділянки комунальної власності по вул. Космічній, 21-а у м. Харкові.
Представник Харківської міської ради, позовні вимоги підтримав, прохав задовольнити, просив розглядати справу за його відсутності та не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач у судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причину неявки не повідомив, заперечень на позов не надав. Правом участі представника у судовому засіданні не скористався.
Відповідно до ч.1 п.2 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов, відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив.
З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 10.08.2017 № 94222225 право власності на нежитлові будівлі літ. «Б-1» загальною площею 39,5 м.кв. по вул. Космічній, 21-а у м. Харкові з 05.05.2014 зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі дублікату договору купівлі-продажу від 15.07.2008 № 373.
Відповідно до листа Управління Держгеокадастру у м. Харкові Харківської області від 14.09.2016 № 19-20.08-3-4059/20-16 та листа Департаменту земельних відносин Харківської міської ради від 19.09.2016 № 6535/0/225-16 речові права Відповідача на земельну ділянку по вул. Космічній, 21-а не були зареєстровані.
Як вбачається з Акту обстеження земельної ділянки Департаменту територіального контролю Харківської міської ради від 11.08.2017 - ОСОБА_1 використовувала земельну ділянку площею 0,0057 га по по вул. Космічній, 21-а у м. Харкові для експлуатації та обслуговування нежитлових будівель літ. «Б-1» загальною площею 39,5 м.кв, право власності на які з 05.05.2014 були зареєстровані за відповідачем. Площа земельної ділянки відповідно до її меж складає 0,0057 га. Межі земельної ділянки визначені відповідно до зовнішніх меж нежитлових будівель.
Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави
Виходячи зі змісту статті 120 Земельного кодексу України, норма щодо переходу права на земельну ділянку у разі переходу права на будинок, будівлю і споруду може бути застосована у випадках, якщо земельна ділянка перебуває у власності або у користуванні колишнього власника будівлі.
Як вбачається із положень ст. 120 Земельного кодексу України, виникнення права власності на об'єкт нерухомості не є підставою для автоматичного виникнення права власності чи укладення (продовження, поновлення) договору оренди земельної ділянки.
Водночас за змістом ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Відповідачем право користування земельною ділянкою не оформлене.
Згідно з ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
У зобов'язанні з безпідставного набуття, збереження майна підлягають доведенню: а) факт набуття або збереження майна за рахунок іншої особи, б) відсутність для цього підстав, встановлених договором, законом або іншими правовими актами, в) вартість безпідставного збагачення.
Тягар доказування відсутності підстав для збереження майна лежить на власнику майна. При цьому, під набуттям майна в даних правовідносинах слід розуміти збільшення вартості власного майна набувача; приєднання до нього нових цінностей, внаслідок чого потерпілий несе додаткові витрати або втрачає належне йому майно, тобто збереження майна однією особою відбувається за рахунок іншої.
Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про оренду землі" оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Частиною 1 ст. 15 Закону України "Про оренду землі" визначено, що істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.
Таким чином, відповідач (набувач), не сплачуючи орендну плату за користування земельною ділянкою за відсутності укладеного договору, збільшує вартість власного майна, а позивач (потерпілий) втрачає належне йому майно (кошти від орендної плати), тобто відбувається факт безпідставного збереження саме орендної плати відповідачем за рахунок позивача.
Згідно з ч. 2 ст. 1212 Цивільного кодексу України положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Отже, обов'язок сплатити суму безпідставного збагачення виникає в силу самого факту такого збагачення і не залежить від того чи стало воно результатом поведінки набувача чи потерпілого або третіх осіб, або сталось поза волею останніх. При цьому має значення лише сам об'єктивний результат: наявність безпідставного збагачення.
Відповідно до ст. 1214 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов'язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна.
Відповідно до ст. 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.
Статтею 14 Податкового кодексу України визначено, що плата за землю - це обов'язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.
Відповідач не є власником та постійним землекористувачем земельної ділянки, а тому не є суб'єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому, єдина можлива форма здійснення плати за землю для нього, як землекористувача, є орендна плата (ст. 14.1.72 Податкового кодексу України).
Статтями 4.1.125, 14.1.136, 288.5 Податкового кодексу України визначено, що орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є обов'язковим платежем, а його розмір визначається на підставі законодавчих актів, тобто є регульованою ціною.
Так, з матеріалів справи вбачається, що право власності на нежитлові будівлі літ. «Б-1» загальною площею 39,5 м.кв. по вул. Космічній, 21-а у м. Харкові з 05.05.2014 зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі дублікату договору купівлі-продажу від 15.07.2008 № 373.
Проте дій щодо оформлення вказаної земельної ділянки відповідач не здійснював.
Враховуючи, що з моменту виникнення у відповідача права власності до теперішнього часу відповідач користується спірною земельною ділянкою без достатньої правової підстави, відповідно до положень статей 1212-1214 ЦК України повинен відшкодувати позивачу всі доходи, які він одержав або міг одержати від цього майна.
Розрахунок розміру доходу, одержаного відповідачем за користування земельною ділянкою територіальної громади м. Харкова здійснюється на підставі нормативної грошової оцінки спірної земельної ділянки (визначеної шляхом множення площі вказаної ділянки та нормативної грошової оцінки одного квадратного метра землі) з урахуванням ставки річної орендної плати за спірний період.
Відповідач не сплачував за користування земельною ділянкою плату за землю у встановленому законодавчими актами розмірі у період з 01.09.2014 року по 04.09.2017 року.
Розмір доходу відповідача за вищевказаний період було розраховано позивачем як розмір плати за земельну ділянку комунальної власності у формі орендної плати, який нараховується та сплачується за регульованою ціною, встановленою уповноваженими органами державної влади та органами місцевого самоврядування.
Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд - приходить до висновку, що позов Харківська міська рада до ОСОБА_1 про стягнення плати за землю підлягає задоволенню.
Оскільки, позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 264 ЦПК України судовий збір, слід стягнути на користь Позивача з відповідача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1,2,258,259, 280,281 ст.ст.1, 5, Закону України "Про оренду землі" ст.ст.1212,1214 Цивільного кодексу України,
Позовні вимоги Харківська міська рада до ОСОБА_1 про стягнення плати за землю - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: О.В. Шишкін