ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 596/601/18Головуючий у 1-й інстанції Цвинтарна Т.М.
Провадження № 22-ц/4817/182/18 Доповідач - Ткач З.Є.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2018 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого - Ткач З.Є.

суддів: Ходоровський М. В., Шевчук Г. М.,

за участю секретаря Сович Н.А.

з участю ОСОБА_1,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 596/601/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 20 серпня 2018 року, ухваленого суддею Цвинтарна Т.М., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом і просить стягнути з ОСОБА_2 аліменти на її користь на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі по 2000 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму доходів громадян з дня звернення із позовною заявою до суду до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що у 2013 році вона уклала шлюб з ОСОБА_2, який рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області від 08 листопада 2016 року розірвано.

В даному шлюбі у них народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вже більше одного року відповідач не надає матеріальної допомоги на забезпечення дитини, в добровільному порядку не сплачує аліменти на утримання сина. Посилаючись на наведене, просить позов задовольнити.

Заочним рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 20 серпня 2018 року вирішено:

"Позовну заяву ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, жительки АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 до ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя АДРЕСА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини - задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, жительки АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 (одна тисяча) гривень щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24 квітня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, в користь Держави 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок судового збору.

Рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання."

В апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на його незаконність.

Зазначає, що сума аліментів у розмірі 1000 гривень є замалою, оскільки за ці кошти не можна прогодувати дитину, забезпечити одягом чи іншими необхідними речами.

Вказує, що відповідач на території України офіційно не працевлаштований, однак постійно перебуває закордоном.

Процесуальним правом подачі відзиву на апеляційну скаргу, сторони у справі не скористалися.

У судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримала, посилаючись на доводи викладені в ній.

ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином.

У відповідності до вимог статей 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у його відсутності.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом установлені наступні обставини.

Сторони з 28 серпня 2013 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 08 листопада 2016 року, що підтверджується копією заочного рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 08 листопада 2016 року, яке набрало законної сили.

Від даного шлюбу в сторін народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого 21 лютого 2014 року Крогулецькою сільською радою Гусятинського району Тернопільської області, актовий запис № 01.

Як вбачається з довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №158 від 13 квітня 2018 року син сторін ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом з матір'ю ОСОБА_1, позивачкою по справі та перебуває на її утриманні.

Частково задовольняючи позовну заяву ОСОБА_1 та стягуючи аліменти у сумі 1000 гривень, суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою не було подано доказів матеріального стану відповідача та врахував, що малолітній ОСОБА_3 перебуває на її утриманні та що відповідач за своїм станом здоров'я чи матеріальним становищем може виконувати свої обов'язки по утримання сина.

З такими висновками колегія суддів погоджується, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства.

Так, ураховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч. 7 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

За змістом ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних осіб; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, а також інші обставини, що мають істотне значення для справи.

При цьому, згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ст. ст. 12, 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Жодних доказів щодо матеріального стану, матеріальних доходів, як своїх так і відповідача, позивачка суду не надала.

Також позивачкою не було надано доказів розрахунку витрат на дитину.

При цьому, колегія суддів враховує, що відсутність доказів доходів ОСОБА_2 не звільняє останнього від покладеного на нього законом обов'язку утримання дитини.

Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», розмір прожиткового мінімуму на дитину до 6 років становить 1492 грн.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини є розмір аліментів у сумі 1000 грн., що не порушує прав відповідача.

При цьому колегія суддів зазначає, що одержувач аліментів може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру стягуваних аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України.

Доводи апеляційної скарги, що відповідач працює закордоном, колегія суддів вважає голослівними, оскільки позивачкою не було подано доказів протилежного.

Також колегія суддів відхиляє доводи апелянта, що аліменти у сумі 1000 гривень не покривають витрати на забезпечення дитини одягом чи іншими необхідними речами, так як позивачкою не надано документів та/або чеків, які б підтвержували значні витрати на утримання малолітнього ОСОБА_3

Таким чином, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, висновки суду є обґрунтованими, передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене та положення ст. 375 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 20 серпня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повна постанова складена до 16 листопада 2018 року.

Головуючий: Ткач З.Є.

Судді: Шевчук Г.М.

Ходоровський М.В.