Ухвала

20 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 760/2820/17-ц

провадження № 61-7216 ск 18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Усика Г. І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 31 липня 2017 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 26 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року до суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 31 липня 2017 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 26 жовтня 2017 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 грудня 2017 року касаційну скаргу залишено без руху, оскільки її подано з пропуском строку на касаційне оскарження, клопотання про поновлення процесуального строку не заявлялось. Крім того, заявником не надано копій оскаржуваних рішень та не сплачено судовий збір за подачу касаційної скарги.

Відповідно до статті 388 ЦПК України (у редакції, що набрала чинності з

15 грудня 2017 року) судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У лютому 2018 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 на усунення недоліків, у якій заявник зазначив, що він звільнений під сплати судового збору на підставі пунктів 2, 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір». Крім того, до заяви додано копії оскаржуваних рішень та клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.

На обґрунтування поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження, ОСОБА_1 зазначав, що копію ухвали апеляційного суду

м. Києва від 17 жовтня 2017 року він отримав в кінці листопада 2017 року. На підтвердження зазначеного заявник не надав жодного доказу.

Відповідно до частини другої статті 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Ураховуючи, що доказів, які підтверджують отримання копії оскаржуваної ухвали апеляційного суду лише наприкінці листопада 2017 року ОСОБА_1 не надав, суд вважає, що наявні підстави для продовження строку на усунення недоліків касаційної скарги.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 127, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Продовжити ОСОБА_1 строк для усунення зазначених недоліків касаційної скарги до 6 березня 2018 року, але не більше десяти днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання вимог ухвали суду, касаційна скарга буде визнана неподаною та повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. І. Усик