АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 171/1447/17 22-ц/774/1001/К/18
ПОСТАНОВА

Іменем України

30 березня 2018 року м. Кривий Ріг

Справа № 171/1447/17

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Барильської А.П.

суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.

сторони:

стягувач - ОСОБА_1,

боржник - ОСОБА_2,

розглянув у спрощеному провадженні, у порядку ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 15 січня 2018 року, яка постановлена суддею Семеновою Н.М. у м. Апостолове, -

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про видачу судового наказу, в якій просила суд видати судовий наказ про щомісячне стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі половини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, до досягнення найстаршою дитиною повноліття; припинити дію виконавчого листа в справі № 171/1277/15-ц, виданого Апостолівським районним судом Дніпропетровської області 21.10.2015 року, з 10.08.2017 року.

Ухвалою Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 11 серпня 2017 року, описку в якій виправлено ухвалою того ж суду від 11 вересня 2017 року, відмовлено у прийнятті заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2017 року ухвала Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 11 серпня 2017 року скасована, матеріали справи за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів направлено до суду першої інстанції для вирішення питання, відповідно до вимог ЦПК України.

Ухвалою Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 15 січня 2018 року від 15 січня 2018 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі судового наказу про збільшення мінімального розміру аліментів та припинення дії виконавчого листа.

В апеляційній скарзі стягувач ОСОБА_1 ставить питання про скасування ухвали суду першої інстанції з направленням справи для продовження її розгляду, посилаючись на наявність підстав, передбачених п. 4 ч.1 ст. 161 ЦПК України, для видачі судового наказу за поданою нею заявою та безпідставне ігнорування судом вимог Сімейного Кодексу України.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 березня 2018 року відкрито апеляційне провадження по апеляційній скарзі ОСОБА_1, та визначено, що, відповідно до Указу Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» №452 від 29 грудня 2017 року, пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, пункту 8 Розділу ХІІІ Цивільного процесуального кодексу України, справа підлягає розгляду Апеляційним судом Дніпропетровської області.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ст. 369 ЦПК України, оскільки апеляційні скарги на ухвали суду про відмову у видачі судового наказу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви про видачу судового наказу, суд першої інстанції, виходив з того, що пред'явлені ОСОБА_1 вимоги не підлягають задоволенню, оскільки зі змісту заяви про видачу судового наказу вбачається, що заявник хоче збільшити розмір уже стягнутих аліментів, що підлягає розгляду в порядку позовного провадження.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

У статті 161 ЦПК України наведений вичерпний перелік підстав, за якими може бути виданий судовий наказ, а саме: заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов'язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб; заявлено вимогу про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов'язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Як вбачається із матеріалів справи, рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2015 року було частково задоволено позов ОСОБА_1 та стягнуто з ОСОБА_2 на її користь на утримання дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн. щомісяця, які підлягає індексації відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», починаючи з 08 червня 2015 року, до їх повноліття.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2016 року рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2015 року змінено в частині розміру стягнутих з ОСОБА_2 аліментів з 3000 грн. до 2200 грн. та в частині визначення терміну стягнення аліментів, та зазначено, що аліменти стягнуті починаючи з 08 червня 2015 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття чи змін у майновому становищі сторін.

Звертаючись до суду з заявою про видачу судового наказу ОСОБА_1 ставить питання про зміну розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у зв'язку з уведенням в дію Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів" № 2037 - VIII від 17 травня 2017 року.

Так, ч. 1 ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Отже, колегія суддів вважає за необхідне роз`яснити ОСОБА_1 право на звернення до суду із позовом про збільшення розміру стягуваних з ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з положеннями ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, щодо відмови у задоволенні заяви про видачу судового наказу, оскільки заявлена ОСОБА_1 вимога про збільшення розміру уже стягнутих аліментів за рішенням суду, не передбачена ст. 161 ЦПК України.

Колегія суддів погоджується, що вказана вимога фактично є вимогою про збільшення розміру аліментів, а отже може бути розглянута у порядку позовного провадження.

На підставі вище наведеного спростовуються доводи апеляційної скарги стягувача стосовно того, що наявні підстави, передбачені п. 4 ч.1 ст. 161 ЦПК України, для видачі судового наказу за поданою нею заявою, оскільки в даному випадку питання щодо збільшення розміру стягнутих аліментів за рішенням суду має вирішуватись в порядку позовного провадження.

Посилання в апеляційній скарзі на безпідставне ігнорування судом першої інстанції вимог Сімейного Кодексу України колегія суддів не приймає до уваги, оскільки питання щодо збільшення розміру стягнутих аліментів судом першої інстанції по суті не розглядалось.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи та ґрунтується на законі. В апеляційній скарзі не наведені обставини та докази, які б ставили під сумнів законність ухвали суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 15 січня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 30 березня 2018 року.

Головуючий:

Судді: