Номер провадження: 22-ц/785/974/18
Номер справи місцевого суду: 522/9767/17
Головуючий у першій інстанції Бойчук А.Ю.
Доповідач Кравець Ю. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді - Кравця Ю.І.,

суддів: Журавльова О.Г., Комлевої О.С.,

з участю секретаря судового засідання - Ліснік Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одеса цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Дочірнього підприємства «Санаторій «Красні Зорі» Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця», за участю третьої особи: Приватне акціонерне товариство лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця», про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15.09.2017 року,

встановила :

29.05.2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з зазначеним позовом та просив стягнути з ДП «Санаторій «Красні Зорі» на його користь 26 260,10 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, мотивуючи свої вимоги тим, що на час звільнення з посади адміністратора в ДП «Санаторій «Красні Зорі» існувала заборгованість по виплаті йому заробітної плати, яка була фактично виплачена лише 27.02.2017 року на підставі рішення Приморського районного суду м.Одеси від 06.04.2016 року, яким було стягнуто заборгованість за період з 01.08.2013 року по 06.04.2016 року. Враховуючи положення ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», вважав, що ДП «Санаторій «Красні Зорі» повинно сплатити йому кошти за період затримки по виплаті заробітної плати за період з 06.04.2016 року по 27.02.2017 року.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 15.09.2017 року у задоволені позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, апеляційну скаргу подав представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_4, в якій з посиланням на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом першої інстанції при ухваленні рішення норм матеріального права та порушення процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити заявлені ОСОБА_2 позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 мотивує тим, що суд першої інстанції дійшов невірного висновку щодо ненадання позивачем належних доказів на підтвердження затримки розрахунку, оскільки матеріали справим містять такі докази, а саме рішення Приморського районного суду м.Одеси від 06.04.2016 рокупро зобов'язання стягнути на його користь 97912 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені, яке було виконано лиш рішення Приморського районного суду м.Одеси від 06.04.2016 рокуе 27.02.2017 року, про що у матеріалах справи є довідка з банку про надходження коштів на рахунок позивача саме 27.02.2017 року. Таким чином затримка розрахунку на час надходження грошей склала з 06.04.2016 року по лютий 2017 року.

Відповідача повторно в судове засідання не з'явся. Про час та місце розгляду справи в апеляційному суді повідомлений належним чином.

Відповідно ч. 2 ст. 305 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Зазначеним вимогам судове рішення районного суду не відповідає.

Відмовляючи у задоволені позову, судпершої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів, що він має право на стягнення з ДП «Санаторій «Красні Зорі» середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Проте з такими висновками суду погодитись не можна з огляду на наступне.

Судом встановлено, що позивач був звільнений з посади адміністратора в ДП «Санаторій «Красні Зорі» ПрАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» 12.08.2014 року за п. 1 ст. 36 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки ОСОБА_2 серії НОМЕР_1

На дату звільнення в ДП «Санаторій «Красні Зорі» ПрАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» існувала заборгованість по виплаті позивачу заробітної плати за період з 08.08.2013 року по 12.08.2014 рік.

Заочним рішенням суду від 06.04.2016 року було стягнуто з ДП «Санаторій «Красні Зорі» ПрАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» на користь позивача заробітну плату в сумі 19 400 грн.; середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 76 512 грн. та моральну шкоду в розмірі 2 000,00 грн.

При цьому колегією суддів встановлено, що зазначене рішення було виконане лише 27.02.2017 року, про що у матеріалах справи є довідка з банку про надходження коштів на рахунок ОСОБА_2 саме 27.02. 2017 року (а.с.8).

Отже, висновки суду першої інстанції про відсутність доказів заборгованості ДП «Санаторій «Красні Зорі» Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» за час затримки розрахунку є хибними, а тому оскаржуване рішення відповідно п.п. 3,4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасування з ухваленням нового.

Ухвалюючи власне рішення колегія суддів виходив з наступного.

Відповідно до ст. ст. 47, 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно зі ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

В тому разі, якщо причиною непроведення своєчасного розрахунку є спір між сторонами щодо розміру належних до виплати сум, вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню в повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. У разі часткового задоволення позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною першою статті 117 КЗпП України обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Обчислення середньої заробітної плати у випадках виплати вихідної допомоги та в інших випадках, коли згідно з чинним законодавством виплати проводяться виходячи із середньої заробітної плати, встановлено Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року (надалі «Порядок»).

Відповідно п.8 Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Відповідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові №13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про працю» суд, установивши під час розгляду справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку в разі звільнення, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації, суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступний після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день ухвалення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не звільняє його від відповідальності.

Відповідно рішення Приморського районного суду від 06.04.2016 року, що має преюдиційне значення для вирішення даної справи, середньомісячний розмір заробітної плати складає 2 326 грн.

Затримка розрахунку на час надходження грошей склала з 06.04.2016 року по 27.02.2017 року.

Отже, відповідно до проведених судом розрахунків, (2326 грн.*10 місяців +15 днів *105,72 грн.) заборгованість складає 24845,90 грн.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, у зв'язку з чим на підставі п.п. 3, 4 ст.376 ЦПК України, оскаржуване рішення підлягає в цій частині скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 259, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15.09.2017 року - скасувати та ухвалити нове.

Позов ОСОБА_2 до Дочірнього підприємства «Санаторій «Красні Зорі» Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця», за участю третьої особи: Приватне акціонерне товариство лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця», про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку - задовольнити частково.

Стягнути з Дочірнього підприємства «Санаторій «Красні Зорі» Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 24845,90 грн.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 27.02.2018 року.

Головуючий Ю.І.Кравець

Судді: О.Г.Журавльов

О.С.Комлева