Номер провадження: 22-ц/785/2268/18
Номер справи місцевого суду: 2/1522/9881/11
Головуючий у першій інстанції Науменко А. В.
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Таварткіладзе О.М., Заїкіна А.П.

за участю секретаря Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості зі спадкоємця, на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси, ухвалене під головуванням судді Науменка А.В. 21 лютого 2012 року у м. Одеса, -

встановила:

У серпні 2011 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ПАТ «УкрСиббанк» про зобов'язання вчинити певні дії, у якому просив суд зобов'язати ПАТ «УкрСиббанк» переукласти Договір кредиту № 00 від 17 червня 2008 року із позивачем, як спадкоємцем позичальника ОСОБА_3, на суму, яка залишилась несплаченою Банку у гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на 17 червня 2008 року, а саме: 1 долар США = 4, 8543 гривень, на тих самих умовах; зобов'язати ПАТ «УкрСиббанк» скласти новий графік погашення кредиту, відповідно до умов переукладеного договору кредиту із ОСОБА_2 (а.с.1-4).

У жовтні 2011 року представник ПАТ «УкрСиббанк» звернувся до суду із зустрічним позовом до відповідача, вказуючи, що 17 червня 2008 року між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 був укладений договір № 00 про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого позивач прийняв на себе зобов'язання по видачі кредиту в сумі 15 000 доларів США строком до 17 червня 2015 року, а ОСОБА_3 зобов'язалася своєчасно повернути позивачу всю суму кредиту, відсотки та дотримуватися строків та умов, вказаних у договорі (а.с. 54-77).

В забезпечення виконання зобов'язань між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3, 17 червня 2008 року було укладено договір іпотеки, предметом якого є квартира АДРЕСА_1.

В вересні 2010 року АТ «УкрСиббанк» стало відомо, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла.

Згідно із Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 02 вересня 2010 року, ОСОБА_2 успадкував вищевказану квартиру, яка знаходиться в іпотеці.

04 лютого 2011 року АТ «УкрСиббанк» направив ОСОБА_2 вимогу про погашення кредитної заборгованості, яким вимагав погасити борг одноразовим платежем чи

переоформити кредит в національній валюті на суму боргу, що залишилась. Оскільки ОСОБА_2 відмовився погашати заборгованість, то представник позивача просив суд стягнути з ОСОБА_2 на користь Банку заборгованість за кредитом у розмірі 9 450 доларів США, що за курсом НБУ на день звернення із позовом складало 75 350, 52 гривень, та стягнути судові витрати (а.с. 54-56).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 21 лютого 2012 року позовну заяву ОСОБА_2 до ПАТ «УкрСиббанк» про зобов'язання вчинити певні дії залишено без розгляду (а.с. 107).

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 21 лютого 2012 року зустрічний позов ПАТ «УкрСиббанк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором в розмірі 9 450 доларів США, що за курсом НБУ складало 75 350, 52 гривень, та суму сплаченого судового збору у розмірі 873,50 гривень (а. с. 109-110).

Ухвалою суду від 28 березня 2017 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення (а. с. 172).

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 просить рішення скасувати, ухвалити нове, який у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, посилаючись на його необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, а саме, на думку апелянта, судом першої інстанції не був перевірений факт видачі кредиту та права ОСОБА_3 на отримання кредиту; судом не було призначено експертизу для визначення ціни квартири, яка є предметом іпотеки та є спадковим майном для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором (а.с. 178-181).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника ОСОБА_2 підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 17 червня 2008 року між позивачем та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 0, відповідно до умов якого ПАТ «УкрСиббанк» надав їй кредит в іноземній валюті у розмірі 15 000 доларів США строком з 17 червня 2008 року по 17 червня 2015 року з погашенням кредиту та відсотків за користування кредитом щомісячно, згідно Графіку погашення кредиту та відсотків.

У якості забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором, між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 був укладений Іпотечний договір, згідно якого ОСОБА_3 передала в іпотеку нерухоме майно, а саме - квартиру загальною площею 40,1 кв.м, житловою площею 24,9 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

У вересні 2010 року, відповідно до листа приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Мізрахі Е.В. від 02 вересня 2010 року, ПАТ «УкрСиббанк» стало відомо, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 померла.

Станом на 26 вересня 2011 року, заборгованість відповідача ОСОБА_2 (спадкоємця ОСОБА_3.) за кредитом склала 9 450 доларів США, що за курсом НБУ складало 75 350 гривень 52 копійок, що включає заборгованість за основним та простроченим кредитом.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо обґрунтованості вимог позивача про наявність суми заборгованості за кредитним договором, однак, помилково не вказав у рішенні, що вказана сума має бути стягнута виключно в межах вартості спадкового майна.

Згідно ч.2 ст. 1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців

від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

01 жовтня 2010 року ПАТ «УкрСиббанк» направив приватному нотаріусу Одеського міського нотаріального округу Мізрахі Е.В. вимогу до спадкоємців ОСОБА_3

Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 02 вересня 2010 року, спадкоємець ОСОБА_3 - ОСОБА_2, успадкував квартиру АДРЕСА_3, що перебуває в іпотеці ПАТ «УкрСиббанк».

Спадкування, перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України), є підставою для універсального правонаступництва у цивільних правовідносинах. У такому разі відбувається зміна суб'єктного складу у правовідношенні, тобто цивільні правовідносини існують безперервно, не припиняючись, відбувається лише заміна одного із їх учасників.

Основною метою універсального правонаступництва є збереження стабільності цивільного обороту за допомогою забезпечення заміни третіми особами особи, яка вибула зі складу учасників цивільного обороту.

За правилом статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Законодавством визначено, що у подібних випадках відбувається припинення одних правовідносин і виникнення інших, при цьому правовідносини за змістом і природою продовжують існувати за основними своїми характеристиками.

Таким чином, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину, не відмовились від її прийняття, замінюють його особу у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця.

При цьому необхідно враховувати, що спадкування - це вольовий акт (окрім деяких винятків), яким спадкоємець свідомо приймає рішення про прийняття спадщини або свідомо не користується правом відмовитися від такого прийняття спадщини, тобто безпосереднє волевиявлення або презюмується, якщо особа проживала зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини і не відмовилася від її прийняття, або, якщо законний представник неповнолітньої чи недієздатної особи не відмовився від прийняття спадщини.

У ЦК України, серед положень про порядок задоволення вимог кредитора спадкодавця, в імперативному порядку визначений справедливий баланс між законними інтересами та правомірними очікуваннями кредитора спадкодавця та відповідними, зустрічними їм, інтересами спадкоємців.

Дотримання цього балансу полягає в тому, щоб забезпечити задоволення вимог кредитора спадкодавця за рахунок спадкового майна, не порушивши майнових прав та інтересів спадкоємців такої особи.

Визначення цього балансу законодавцем сформульовано таким чином, що спадкоємці боржника повинні відповідати за його зобов'язаннями в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Зокрема, за правилом частини першої статті 1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Спадкування є способом безоплатного набуття майна, а тому стягнення боргів спадкодавця з його спадкоємців в межах вартості отриманої спадщини є справедливим по відношенню до законних інтересів та правомірних очікувань кредитора.

Урахування вартості спадщини дає підстави стверджувати, що спадкоємець може задовольнити вимоги кредитора спадкодавця за рахунок іншого власного майна, що не входить до складу спадщини, якщо успадковане майно становить для спадкоємця більший інтерес, ніж те власне майно, яке спадкоємець може передати кредитору в рахунок погашення заборгованості.

Законодавець зберігає за кредитором право вимоги у разі смерті боржника. У такому випадку відбувається правонаступництво, яке є транслятивним, тобто таким, що переносить права та обов'язки на нового боржника.

Право на захист є складовою будь-якого суб'єктивного права. Визнавши за особою певне цивільне право, законодавець тим самим визнає за кредитором право вимагати надання захисту, у тому числі й у судовому порядку.

Згідно з абзацом 1 частини другої статті 1282 ЦК України вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. Наведене дає підстави для висновку, що у Кодексі визнається право кредитора на вимогу до спадкоємців.

Вищевказане погоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 25 квітня 2018 року у справі №645/3265/13-ц.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції, окрім зазначення у рішення суми заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, мав зазначити, що таке стягнення відбувається в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання у апеляційній скарзіпредставника ОСОБА_2 на те, що судом не був перевірений факт видачі кредиту та права ОСОБА_3 на отримання кредиту, оскільки матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_3 уклала вказаний договір добровільно, погодилась з його умовами, та у подальшому, до моменту смерті, сумлінно сплачувала тіло кредиту та нараховані відсотки, про що свідчать відповідні квитанції. Крім того, ОСОБА_3 за життя умови кредитного договору у встановленому законом порядку не оскаржила, а тому безпідставними та такими, що не підтверджені жодним доказом, є твердження представника апелянта, що Банк ввів позичальника в оману перед укладенням договору, не ознайомивши останнього з реальною вартістю кредиту.

Крім того, необґрунтованим є довід апеляційної скаргипредставника ОСОБА_2 про те, що судом першої інстанції не було призначено експертизу для визначення ціни квартири, яка є предметом іпотеки та є спадковим майном для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, оскільки діючим законодавством передбачено, що спадкоємці несуть відповідальність за зобов'язаннями спадкодавця в межах дійсної вартості спадкового майна, що перейшло до нього. При цьому, під дійсною вартістю спадкового майна розуміється ринкова грошова оцінка його на момент відкриття спадщини. Експертного дослідження для визначення вартості спадкового майна не проводилось, оскільки сторони відповідного клопотання не заявляли.

Неспроможним є довід апеляційної скарги представника ОСОБА_2 про неправильність розрахунку заборгованості, який здійснений Банком. Так, згідно розрахунку, доданого Банком до позовної заяви, загальна сума заборгованості за договором кредиту становить 9 450 доларів США, що за курсом НБУ дорівнює 75 350, 52 гривень. Доказів, які б спростували правильність розрахунку, до суду не надано, а посилання представника апелянта на те, що у розрахунку не знайшли свого відображення платежі, які здійснював ОСОБА_2 після смерті матері, не кореспондуються із наданим Банком розгорнутим розрахунком заборгованості, де зазначені дані платежі, які були здійснені апелянтом у період з 27 липня 2010 року по 26 вересня 2011 року (а.с. 58-66). Крім того, з пояснень представника Банку та вказаного розрахунку вбачається, що позовна заява подана з урахуванням платежів, здійснених ОСОБА_2 після смерті матері.

При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 лютого 2012 року ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 лютого 2012 року - змінити.

Викласти абзац другий резолютивної частини рішення в наступній редакції:

«Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за кредитом в розмірі 9 450,00 доларів США, що за курсом НБУ станом на 25 жовтня 2011 року складає 75 350 гривень 52 копійок, але у межах вартості спадкового майна».

В решті рішення залишити без зміни.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Повний текст судового рішення складений 12 листопада 2018 року.

Головуючий суддя: С.О. Погорєлова

Судді: А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе