Справа № 583/142/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2018 року Суддя Охтирського міськрайонного суду Сумської області Ярошенко Т.О., розглянувши заяву про самовідвід по матеріалам цивільної справи за позовом

ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Охтирського міського нотаріального округу ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про внесення змін до свідоцтва про право на спадщину, -

ВСТАНОВИВ:

18.01.2018 року до Охтирського міськрайонного суду надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Охтирського міського нотаріального округу ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про внесення змін до свідоцтва про право на спадщину.

Ухвалою Охтирського міськрайсуду від 25.01.2018 року відкрито провадження в справі та призначено судове засідання на 21 лютого 2018 року.

19.02.2018 року ухвалою судді Плотникової Н.Б. задоволено самовідвід по вказаній цивільній справі.

20.02.2018 року на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу справи між суддями вказана цивільна справа передана на розгляд судді Ярошенко Т.О.

20 лютого 2018 року мною як головуючим суддею по даній справі подана заява про самовідвід в звязку з тим, що 09.02.2018 року під моїм головуванням ухвалено рішення про відмову в задоволенні позову за необґрунтованістю в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 3.11.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Охтирського міського нотаріального округу ОСОБА_2, зареєстрованого в реєстрі за № 1601, скасування права власності та державної реєстрації права власності, та визнання частково не дійсним договору купівлі-продажу 1/2 частини житлового будинку від 25.09.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Охтирського міського нотаріального округу ОСОБА_2, зареєстрованого в реєстрі за № 1500, в якому мною фактично вже висловлено думку стосовно одного і того ж спірного майна, між тими ж сторонами щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, яке видане з урахуванням правовстановлюючого документу договору купівлі-продажу житлового будинку від 28.03. 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Охтирського міського нотаріального округу ОСОБА_2, зареєстрованого в реєстрі за № 1984 та наведено мотиви щодо наявності рішення Охтирського міськрайсуду від 12.11.2010 року про поділ майна, на яке в даному позові посилається ОСОБА_1

Вказана обставина може викликати сумнів у неупередженості або об»єктивності судді під час розгляду даної справи.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що дана заява підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші підстави, що викликають сумнів у неупередженості або обєктивності судді.

Згідно ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожному гарантується захист прав, свобод та інтересів незалежним, безстороннім і справедливим судом.

Так, у рішенні по справі «Мироненко і Мартиненко проти України» (заява №4785/02) від 10 грудня 2009 року (пункти 66-71) Європейський суд з прав людини зазначає, що наявність безсторонності має визначатися для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою субєктивного та обєктивного критеріїв. За субєктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до обєктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. При визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви обєктивно обґрунтованими і у цьому звязку навіть видимі ознаки можуть мати певне значення. Адже йдеться про необхідність забезпечення довіри, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти у громадськість.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Волков проти України» суд зазначив, що відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської конвенції з прав людини кожен має право на розгляд його справи незалежним і безстороннім судом.

Відповідно до п.2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів 19.05.2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та соціальної ради ООН 27.07.2006 року №2006/23, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення обєктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Відповідно до ч.9 ст.40 ЦПК України питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, який розглядає справу.

У відповідності до ч.2 ст. 40 ЦПК України суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

За таких обставин суд вважає заяву про самовідвід обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 36, 39, 40 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Задовольнити заяву судді Ярошенко Тамари Олександрівни про самовідвід у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Охтирського міського нотаріального округу ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про внесення змін до свідоцтва про право на спадщину.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Охтирського міськрайонного

суду Сумської області ОСОБА_5