Справа № 541/2331/17
Провадження №2/541/111/2018
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

05 березня 2018 року Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Сидоренка Ю.В.,

з участю: секретаря судового засідання - Олешко Н.А.,

позивачів - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3,

відповідачів - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,

представника відповідача ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8,

представника третьої особи - ОСОБА_9,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миргороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про усунення перешкод у реалізації прав на спілкування, виховання, а також обов'язків утримання онуків, встановлення способу участі у спілкуванні з онуками, третя особа Виконавчий комітет Миргородської міської ради Полтавської області,

ВСТАНОВИВ:

23 жовтня 2017 року позивачі звернулися до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовом до відповідачів про усунення перешкод у реалізації прав на спілкування, виховання, а також обов'язків утримання онуків, встановлення способу участі у спілкуванні з онуками.

В обгрунтування позову посилалися на те, що ІНФОРМАЦІЯ_5 померла їх донька ОСОБА_6 (дівоче прізвище- ОСОБА_18) ОСОБА_10. До 08 липня 2017 року її діти, а онуки позивачів - ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1, а також ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_2, перебували на доньчиному та їх утриманні. Після смерті доньки батько внуків ОСОБА_4 не дає згоди на їх спілкування з ОСОБА_11 та ОСОБА_12, незважаючи на ту обставину, що положеннями статей 257, 259, 265 Сімейного кодексу України передбачено їх право на виховання, спілкування, а також обов'язок утримувати внуків. ОСОБА_4 проживає в одній квартирі зі своїми батьками - ОСОБА_5, ОСОБА_6, та з їх онуками ОСОБА_11 і ОСОБА_12. На звернення до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про надання можливості приймати участь у вихованні внуків та спілкуванні з ними, а також у їхньому утриманні, позивачі отримали відмову. 22 вересня 2017 року вони звернулись до Миргородського міського голови, голови комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Миргородської міської ради, начальника служби у справах дітей з проханням встановити спосіб участі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у спілкуванні з онуками ОСОБА_11 і ОСОБА_12. 18 жовтня 2017 року листом №1200/М02-02/656 міський голова повідомив, що комісія з питань захисту прав дитини не має на даний час повноважень розглядати питання встановлення способів участі у вихованні бабусі, дідуся із їхніми внуками, а тому їм необхідно звернутись із позовом до суду.

В зв'язку з указаними обставинами вони звернулись до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в якому просили встановити спосіб участі у спілкуванні з внуками ОСОБА_11 і ОСОБА_12 шляхом цілодобового спілкування, виховання, утримання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 протягом 14 діб за адресою їх проживання та в інших місцях перебування внуків, наступні 14 діб шляхом цілодобового спілкування, виховання, утримання здійснюватиме ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6. Чередування кожних 14 діб визначити до досягнення кожним із внуків повноліття. Зобов'язати ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 не перешкоджати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у реалізації прав на спілкування, виховання, а також обов'язків утримання внуків ОСОБА_11 і ОСОБА_12.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція Цивільного процесуального кодексу України (Закон України від 3 жовтня 2017 року №2147-УІІІ) і відповідно до п.п.9 п. 1 розділу 13 Перехідних положень цього Кодексу справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

В зв'язку з вказаними змінами 12.01.2018 року позивачі подали до суду змінену позовну заяву з додатками, в якій виконано вимоги п.п.6-10 ч.3 ст.175 ЦПК України (в новій редакції від 15.12.2017), шляхом доповнення тексту позову без зміни підстав та предмету позову, без збільшення та зменшення позовних вимог (а.с.119-123).

Згідно з протокольною ухвалою суду від 16.01.2018 року справа розглядається в порядку загального позовного провадження (а.с.125).

12 лютого 2018 року позивачі подали до суду заяву про зміну позовних вимог, в якій просили запропонований ними спосіб участі у спілкуванні з онуками визначити протягом одного року з моменту набрання рішенням у справі законної сили (а.с.142-143).

15 лютого 2018 року за клопотанням позивачів судом було проведено огляд їх місця проживання - будинку по вул.Ксьонза, 10 в м.Миргороді Полтавської області, під час якого встановлена наявність комфортних умов для проживання дітей (а.с.149).

В судовому засіданні позивачі та їх представник адвокат ОСОБА_3 позов підтримали в повному обсязі, пославшись на викладені в позовній заяві обставини. Пояснили, що після смерті їх дочки - матері ОСОБА_13 і ОСОБА_12, онуки до сорока днів проживали з ними і нормально спілкувалися, як було і за життя дочки, а потім дітей забрав до себе їх батько - відповідач ОСОБА_4, який разом з його батьками - відповідачами ОСОБА_5 і ОСОБА_6 перешкоджає їм спілкуватися з онуками, навіть звертався до органу опіки і піклування Миргородської міської ради з заявою про сприяння у врегулюванні питання щодо обмеження відвідування позивачами та їх родичами його дітей в школі під час учбового процесу.

Відповідач ОСОБА_4 та його представник адвокат ОСОБА_8 в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково. Не заперечували щодо спілкування та участі у вихованні дітей дідуся та бабусі, але вважали запропонований позивачами спосіб спілкування таким, що не відповідає інтересам дітей, оскільки діти повинні проживати з батьком, який має переважне право на їх виховання, тому, враховуючи неприязне ставлення позивачів до відповідача та негативні наслідки відвідування дітей у школі, вважали можливим спілкування позивачів з онуками у вільний від занять у школі час кожної неділі з 9-ї до 13-ї години в спочатку в присутності батька а в подальшому можливо і без його присутності, в залежності від характеру спілкування та бажання дітей. Позивач пояснив, що він не чинить позивачам перешкод у спілкуванні з онуками, але діти самі не завжди хочуть з ними спілкуватися, у тому числі через те, що позивачі при спілкуванні з онуками намагаються їх негативно налаштувати по відношенню до нього, що дітям не подобається.

Відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 позов не визнали, пояснили, що ніяких перешкод позивачам у спілкуванні з онуками вони не чинили і не можуть чинити, оскільки всі питання, пов'язані з вихованням дітей, вирішує їх батько - ОСОБА_4, а вони можуть лише щось порадити чи допомогти. При цьому також вважали, що спосіб участі у спілкуванні з онуками, запропонований позивачами, є неприйнятним.

Представник третьої особи Виконавчого комітету Миргородської міської ради ОСОБА_9, що діє на підставі довіреності (а.с.55) в судовому засіданні просила при розгляді справи врахувати інтереси дітей та вважала, що позивачі мають право на спілкування та участь у вихованні онуків, але позовні вимоги, в тому вигляді, в якому вони заявлені позивачами, задоволенню не підлягають, оскільки суперечать інтересам дітей, які повинні проживати з батьком, а більш доцільним є спілкування позивачів з онуками у вихідні, святкові дні та канікули.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до наступного висновку.

Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст.82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Судом встановлено, що позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є бабусею та дідусем малолітніх ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.7, 22, 23).

Мати малолітніх ОСОБА_12 і ОСОБА_12 ОСОБА_14 - дочка позивачів, померла ІНФОРМАЦІЯ_5, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.8).

Батьком малолітніх ОСОБА_12 і ОСОБА_12 є відповідач ОСОБА_4, що також підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.22, 23). Відповідачі ОСОБА_5 і ОСОБА_6 є бабусею та дідусем ОСОБА_12 і ОСОБА_12 зі сторони батька, що визнається учасниками справи. Діти проживають разом з батьком та його батьками в квартирі АДРЕСА_1, що підтверджується характеристикою ОСОБА_4 за місцем проживання (а.с.87) та актом обстеження умов проживання від 18 липня 2017 року, складеному Службою у справах дітей Миргородської міської ради (а.с.16), згідно з яким діти мають все необхідне для їх повноцінного життя та розвитку.

Позивачі проживають у власному будинку по АДРЕСА_2 в якому також створені всі необхідні умови для повноцінного життя дітей, що підтверджується актом обстеження умов проживання від 18 липня 2017 року, складеному Службою у справах дітей Миргородської міської ради, протоколом огляду від 15 лютого 2018 року (а.с.149) та іншими матеріалами справи (а.с.28, 29, 63-75).

В судовому засіданні достовірно встановлено та даний факт підтверджується матеріалами справи та показаннями свідків ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, що між позивачами та відповідачем ОСОБА_4 з серпня 2017 року існує спір щодо виховання та спілкування з малолітніми ОСОБА_12 і ОСОБА_12.

Згідно з ст.151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.

Права баби та діда, прабаби та прадіда на виховання внуків, правнуків визначені ст.257 СК України, зокрема баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

Статтею 263 СК України передбачено, що спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу.

Відповідно до ст.159 СК України визначено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Оскільки судом встановлено, що між позивачами та відповідачем ОСОБА_4 виник конфлікт щодо спілкування з дітьми та участі у їх вихованні, чим порушується право позивачів, позовні вимоги до цього відповідача щодо усунення перешкод в спілкуванні та у вихованні дитини підлягають задоволенню.

Оскільки під час судового розгляду справи не доведено належними і допустимими доказами, що відповідачами ОСОБА_5 та ОСОБА_6 чиняться перешкоди позивачам у спілкуванні та участі у вихованні малолітніх ОСОБА_12 ОСОБА_12, суд вважає що у задоволенні позову до цих відповідачів слід відмовити.

Вирішуючи питання щодо способів участі позивачів у спілкуванні та вихованні дітей, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до статей 3, 18 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Також відповідно до ст.ст.11, 15 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків.

Згідно з ч.1 ст.163 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з ними.

Відповідно до ч.2 ст.6 СК України малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років.

Враховуючи вік дітей, які на час розгляду справи є малолітніми, суд вважає що запропонований позивачами спосіб участі у спілкуванні та вихованні суперечить інтересам дітей, оскільки порушує їх право на проживання в сім'ї разом з батьком, а також право останнього на те, щоб малолітня дитина проживала з ним. Доказів того, що проживання разом з батьком суперечить інтересам дітей, під час розгляду справи не надано.

Суд вважає необхідним визначити порядок і спосіб участі позивачів у вихованні онуків відповідно до ст.ст. 159, 257 СК України з урахуванням віку дітей, їх психоемоційного стану, прихильності до сторін, а також враховуючи психологічну прив'язаність й бажання позивачів брати участь у житті дітей, і те, що таке спілкування не перешкоджатиме розвитку дітей, у зв'язку з наявністю між сторонами суперечок щодо участі позивачів у спілкуванні та вихованні дітей, позов підлягає частковому задоволенню.

Враховуючи малолітній вік дітей, їх індивідуальні потреби у цьому віці для здорового розвитку, з урахуванням принципу розумності, справедливості, збалансованості між інтересами всіх учасників сімейних відносин, забезпечення найкращих інтересів дітей, підтримку зв'язків з родичами, суд вважає за необхідне зобов'язати ОСОБА_4_не чинити перешкод позивачам у спілкуванні з онуками та встановити наступний графік спілкування позивачів протягом одного року з дня набрання рішенням суду законної сили: побачення два рази на тиждень у вихідні дні з 10.00 години до 15.00 години, за адресою проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 або іншому місці в межах м.Миргорода, з можливістю присутності на зустрічах батька дітей - ОСОБА_4, за його бажанням, а також у дні народження дітей та святкові дні за попередньою домовленістю з їх батьком; під час літніх канікул 2 тижні з можливістю постійного перебування дітей за місцем проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 або виїздом на відпочинок по домовленості з ОСОБА_4 щодо періоду такого відпочинку, попередньо погодивши з ним такий відпочинок.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 130, 141, 223, 229, 247, 258-259, 263-266, 352, 354ЦПК України, ст.ст. 6, 7, 151, 159, 163, 257, 263 СК України, Законом України «Про охорону дитинства», суд

В И Р І Ш И В:

Задовольнити частково позов ОСОБА_1, що проживає в АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_1, ОСОБА_2, що проживає в АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_2, до ОСОБА_4, що проживає в АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_3, про усунення перешкод у реалізації прав на спілкування, виховання, а також обов'язків утримання онуків, встановлення способу участі у спілкуванні з онуками, третя особа Виконавчий комітет Миргородської міської ради Полтавської області, що знаходиться в м.Миргороді Полтавської області, вул.Незалежності, 17, .

Зобов'язати ОСОБА_4 не чинити перешкод ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у спілкуванні з онуками ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_4.

Встановити наступний спосіб спілкування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з малолітніми онуками ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_4, протягом одного року з дня набрання законної сили рішенням суду а саме:

- побачення два рази на тиждень у вихідні дні з 10.00 години до 15.00 години, за адресою проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 або іншому місці в межах м.Миргорода, з можливістю присутності на зустрічах батька дітей - ОСОБА_4, за його бажанням, а також у дні народження дітей та святкові дні за попередньою домовленістю з їх батьком;

- під час літніх канікул 2 тижні з можливістю постійного перебування дітей за місцем проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 або виїздом на відпочинок по домовленості з ОСОБА_4 щодо періоду такого відпочинку, попередньо погодивши з ним такий відпочинок.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2, до ОСОБА_5, що проживає в АДРЕСА_1, ОСОБА_6, що проживає в АДРЕСА_1, про усунення перешкод у реалізації прав на спілкування, виховання, а також обов'язків утримання онуків, встановлення способу участі у спілкуванні з онуками.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області до Апеляційного суду Полтавської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Ю. В. Сидоренко

Повне судове рішення складене 15 березня 2018 року