Справа № 211/3652/17
Провадження № 2/211/290/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

27 лютого 2018 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Ніколенко Д.М.,

за участю секретаря судового засідання - Гулько А.С.,

позивача - ОСОБА_1, представників відповідача - ОСОБА_2, ОСОБА_3, третьої особи - ОСОБА_4, представника третьої особи - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті ради, третя особа: ОСОБА_4, про визнання протиправним та скасування рішення виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті ради, стягнення моральної шкоди, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що на виконання рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.07.2016 р., залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.09.2016 р., його позбавлено батьківських прав відносно сина ОСОБА_6, в звязку з чим ним подано касаційну скаргу на вказані судові рішення. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 17.10.2016 р. відкрито касаційне провадження за його скаргою та задоволено його клопотання про зупинення виконання вищезазначених судових рішень, про що виконком було ним 14.11.2016 р. повідомлено, однак відповідачем було винесено рішення від 10.10.2016 р. № 34 «Про тимчасове влаштування малолітнього ОСОБА_7, 06.03.2008 р.н.», рішення від 19.10.2016 р. № 361 «Про надання статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, неповнолітньому ОСОБА_7, 06.03.2008 р.н.», рішення від 16.11.2016 р. № 404 «Про встановлення опіки над малолітнім ОСОБА_7, 06.03.2008 р.н.», згідно якого опікуном було призначено бабусю, ОСОБА_4 Вважає, що протиправна поведінка відповідача у прийнятті завідомо неправомірних рішень порушила його життєві звязки, позбавила можливостей подальшої реалізації його батьківських здібностей, можливості спілкування з сином, приниження перед друзями, знайомими, тому враховуючи тривалий характер його страждань, просить суд визнати протиправними та скасувати рішення Виконавчого комітету Довгинціської районної у міст ради від 16.11.2016 р. № 404 «Про встановлення опіки над малолітнім ОСОБА_7, 06.03.2008 р.н.» та стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 50 000,00 грн.

В судовому засідання позивач ОСОБА_1 наполягав на задоволенні заявлених вимог в частині стягнення моральної шкоди, зазначивши, що не має доказів на підтвердження понесених ним моральних страждань.

Представники відповідача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 кожна окремо заявлені вимоги не визнали з підстав, викладених у відзиві на позов.

Третя особа ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_5 просили відмовити в задоволенні позовних вимог.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.

Як встановлено судом, рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 липня 2016 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2016 р., позов ОСОБА_4, ОСОБА_8 задоволено частково, позбавлено ОСОБА_1 та ОСОБА_9 батьківських прав відносно сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 12-17 копії судових рішень).

Рішенням начальника Служби у справах дітей виконкому Довгинцівської районної в місті ради № 34 від 10.10.2016 р. тимчасово влаштовано малолітнього ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 в сім'ю бабусі, ОСОБА_4, до прийняття рішення про встановлення опіки (а.с.21 копія рішення).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2016 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 та зупинено виконання рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 липня 2016 року, ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2016 р. (а.с. 11 копія ухвали).

Рішенням виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради № 361 від 19.10.2016 р. надано малолітньому ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с.20 копія рішення).

Рішенням виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради № 404 від 16.11.2016 р. «Про встановлення опіки над малолітнім ОСОБА_7, 06.03.2008 р.н.» призначено опікуном дитини ОСОБА_4 (а.с. 18-19 копія рішення).

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Положеннями ч. 1 статі 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Так, представниками відповідача надано суду копію рішення Виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради від 20.12.2017 р. № 416, відповідно до якого звільнено ОСОБА_4 від здійснення повноважень опікуна відносно малолітнього ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, визнано його таким, що втратив статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Рішення виконкому Довгинцівської районної в місті ради від 19.10.2016 р. № 361 «Про надання статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, неповнолітньому ОСОБА_7, 06.03.2008 р.н.» та рішення від 16.11.2016 р. № 404 «Про встановлення опіки над малолітнім ОСОБА_7, 06.03.2008 р.н.» визнано такими, що втратили чинність.

Таким чином, оспорюване позивачем рішення втратило чинність, а отже вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Крім того, відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частинами першою та другою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, позивач повинен довести факт завдання шкоди (майнової, моральної) неправомірними діями або бездіяльністю, її розмір та наявність причинного зв'язку між цими діями (бездіяльністю) і шкодою.

Вказана правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 18 січня 2018 року по справі № 320/5229/15-ц.

Разом з тим, в судовому засіданні позивачем не доведено належними та допустимим доказами в розумінні ст.ст. 76-80 ЦПК України, факт завдання моральної шкоди неправомірними діями відповідача, її розмір та наявність причинного зв'язку між цими діями та завданою шкодою, тому враховуючи, що однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, так як відповідно до частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, беручи до уваги, що обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову, не знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, тому суд дійшов висновку, що в задоволенні вимог слід відмовити за недоведеністю.

Судові витрати відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, відшкодуванню не підлягають.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 23,1166, 1167 ЦК України, ст.ст. 10, 12, 13, 81, 141, 263, 265 ЦПК України,суд, -

вирішив:

в задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 27.02.2018.

Суддя Д.М.Ніколенко