Справа № 760/4204/17-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2018 року м. Київ

Солом'янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Українця В.В.

при секретарі Трофимчук К.О.

за участі:

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання шлюбу недійсним,

в с т а н о в и в:

22 лютого 2017 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про визнання шлюбу недійсним.

Свої вимоги мотивує тим, що з 1955 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебували в зареєстрованому шлюбі. Рішенням Народного суду Залізничного району від 10 лютого 1976 року розірвано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Вона є дочкою ОСОБА_4 та ОСОБА_5

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, внаслідок чого відкрилася спадщина на майно, що належало померлому за життя та була заведена спадкова справа. Під час оформлення спадщини їй стало відомо про ще одного спадкоємця - ОСОБА_3, з якою ОСОБА_4 нібито уклав шлюб відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1, виданого Гидоямською сільською радою Тазівського району Тюменської області від 14 листопада 1976 року, актовий запис № 19.

Вона звернулася через управління юстиції до Служби запису актів цивільного стану Ямало-Ненецького автономного округу Російської Федерації для підтвердження або спростування відомостей про шлюб, укладений 14 листопада 1976 року між її батьком ОСОБА_4 та відповідачем ОСОБА_3, про що зроблено відповідний актовий запис за № 19.

В отриманій відповіді зазначено, що актового запису № 19 від 14 листопада 1976 року про реєстрацію шлюбу між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не існує. Свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 було видане на підтвердження іншого актового запису про реєстрацію шлюбу - № 3 від 04 січня 1977 року, складеного Гиданською (Гидоямською) сільською радою Тазівського району Тюменської області.

Довідкою про шлюб № 374 підтверджується укладення шлюбу відповідача з зовсім іншою особою - ОСОБА_8 у іншу дату - 04 січня 1977 року за актовим записом № 3.

Вважає, що шлюб між ОСОБА_4 та відповідачем не укладався, а свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 є підробленим. Зазначене свідчить про відсутність волевиявлення ОСОБА_4 на укладення шлюбу з відповідачем та є безумовною підставою для визнання шлюбу недійсним.

Просила суд ухвалити рішення, яким визнати недійсним шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (зареєстрований Гидоямською сільською радою Тазівського району Тюменської області 14 листопада 1976 року, актовий запис № 19) з підстав, передбачених ст. 45 КпШС УРСР.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 24 лютого 2017 року підсудність зазначеної справи визначено Солом'янському районному суду м. Києва.

У судовому засіданні позивач та її представник підтримали заявлені вимоги та просили їх задовольнити з підстав наведених у позовній заяві.

Сторона відповідача в судове засідання не з'явилась. Про час та місце розгляду справи повідомлялась у порядку, передбаченому для повідомлення осіб місцезнаходженням яких є АР Крим, оскільки з 27 березня 2014 року поштові відправлення, які направлені УДППЗ «Укрпошта» з материкової частини України, не приймаються поштою АР Крим та м. Севастополя і повертаються у зворотньому напрямку.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебували в зареєстрованому шлюбі з 1955 року, який розірвано рішенням Народного суду Залізничного району від 10 лютого 1976 року (а.с. 10-11).

Згідно з свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2, виданим 14 серпня 1980 року Залізничним РАЦС, шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 14 серпня 1980 року виконано запис № 691 (а.с. 9).

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є батьками ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3, виданим 14 квітня 1964 року (а.с. 13).

ОСОБА_2 після укладення шлюбу з ОСОБА_10 має прізвище ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_4, виданим 16 листопада 1993 року (а.с. 14).

Звертаючись в суд з зазначеним позовом, ОСОБА_2 посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 її батько ОСОБА_4 помер. Під час оформлення спадщини їй стало відомо про ще одного спадкоємця - ОСОБА_3, з якою ОСОБА_4 нібито уклав шлюб відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1, виданого Гидоямською сільською радою Тазівського району Тюменської області від 14 листопада 1976 року, актовий запис № 19.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Шлюб, який позивач просить визнати недійсним, укладений на території Російської Соціалістичної Федеративної Радянської Республіки, тому до даних правовідносин підлягають застосуванню норми КпШС РСФРР, а не норми КпШС УРСР.

Згідно зі ст. 13 КпШС РСФРР (чинної на день укладення оспорюваного шлюбу) шлюб укладається в державних органах запису актів цивільного стану.

Частиною 1 ст. 43 КпШС РСФРР визначено, що шлюб може бути визнаний недійсним при порушення умов, встановлених статтями 15 і 16 цього Кодексу, а також у випадках реєстрації шлюбу без наміру створити сім'ю (фіктивний шлюб).

У ч. 2 ст. 140 КпШС РСФРР передбачено, що народження, укладення шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення, встановлення батьківства, переміна імені, по батькові та прізвища, смерть підлягають реєстрації в державних органах запису актів цивільного стану.

Згідно зі ст. 144 КпШС РСФРР при вчиненні записів актів громадянського стану повинні бути надані документи, що підтверджують факти, що підлягають реєстрації в органах запису актів цивільного стану, та документи, що засвідчують особу заявників. Кожен запис, що вноситься до книги реєстрації актів цивільного стану, повинен бути прочитаний заявникам, підписаний ними і посадовою особою, яка вчиняє запис, і скріплений печаткою. Про вчинення запису акту цивільного стану заявникам видається відповідне свідоцтво.

Відповідно до ст. 150 КпШС РСФРР реєстрація шлюбу проводиться в присутності осіб, що вступають у шлюб, в органах запису актів цивільного стану за місцем проживання одного з них або їх батьків. Бажаючі вступити в шлюб особисто подають про це заяву в один із зазначених у частині першій цієї статті органів запису актів цивільного стану за своїм вибором. У заяві вони повинні підтвердити, що втуп в шлюб не має перешкод, передбачених статтею 16 цього Кодексу, а також вказати, чи перебував кожен з них в шлюбі і чи є діти. Орган запису актів громадянського стану, який прийняв заяву, зобов'язаний ознайомити наречених з умовами і порядком реєстрації шлюбу, переконатися, що ці особи взаємно обізнані про стан здоров'я і сімейний стан, а також роз'яснити їм їхні права та обов'язки як майбутнього подружжя і батьків та попередити про відповідальність за приховання перешкод до вступу в шлюб. У паспортах осіб, які уклали шлюб, або в інших документах, що засвідчують їх особу, робиться запис про реєстрацію шлюбу із зазначенням прізвища, імені, по батькові і року народження другого з подружжя, місця і часу реєстрації шлюбу.

З аналізу зазначених статей вбачається, що єдиним підтвердженням укладення шлюбу є його реєстрація в органах запису актів цивільного стану, за результатом якої вчиняється відповідний актовий запис у актовій книзі укладення шлюбу.

Вбачається, що актовий запис цивільного стану є безспірним доказом фактів, реєстрація яких посвідчується. Про факт державної реєстрації акта цивільного стану органами запису актів цивільного стану видається відповідне свідоцтво.

З матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 14 листопада 1976 року укладено шлюб, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 14 листопада 1976 року зроблено запис за № 19. Зазначене підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1, виданим Гидоямською сільською радою Тазівського району Тюменської області 14 листопада 1976 року (а.с.12).

У довідці про укладення шлюбу № 374 від 30 червня 2015 року вказано, що органом запису актів цивільного стану Ямало-Ненецького автономного округу Російської Федерації, ОСОБА_8 (українець) та ОСОБА_3 (росіянка) уклали шлюб, про що складений запис акта про укладення шлюбу № 3 від 04 січня 1977 року (а.с.16).

З листа Служби запису актів цивільного стану Ямало-Ненецького автономного округу Російської Федерації від 08 листопада 2016 року вбачається, що в записі акта про укладення шлюбу № 3 від 04 січня 1977 року містяться дані про видане на підтвердження державної реєстрації укладення шлюбу свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 (а.с. 17).

ОСОБА_2 посилається на те, що актового запису № 19 від 14 листопада 1976 року не існує, а свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1, що нібито видане 14 листопада 1976 року, є підробним, тому просить визнати недійсним шлюб.

Разом з тим, наданими позивачем до матеріалів справи доказами підтверджується, що шлюб зареєстрований 14 листопада 1976 року, актовий запис № 19 між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не укладався, оскільки відповідний актовий запис № 19 від 14 листопада 1976 року не вчинявся.

За таких обставин, зазначений шлюб не може бути визнаний недійсним, оскільки шлюб, який є неукладеним, вважається таким, що не існував як юридичний факт, і він не породжує правових наслідків.

З огляду на наведене, в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись статтями 13, 16, 43, 140, 144, 150 КпШС РСФРР, статтями 3, 4, 10, 13, 76-82, 89, 141, 223, 259, 263-265, 268, 272 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання шлюбу недійсним.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: