Постанова

Іменем України

21 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 493/2738/14-ц

провадження № 61-1623св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Пророка В. В., Фаловської І. М., Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

представник позивача - ОСОБА_5,

відповідач - ОСОБА_6,

представник відповідача - ОСОБА_7,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Одеської області від 5 квітня 2016 року у складі суддів: Сєвєрової Є. С., Процик М. В., Дрішлюка А. І.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до пункту 4 розділу XIII «Перехідні положення»ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У грудні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення завдатку у подвійному розмірі.

Позов мотивовано тим, що 5 жовтня 2013 року позивач передала відповідачу кошти в сумі 1 000 доларів США в рахунок вартості будинку, який розташований на АДРЕСА_1, у зв'язку з укладенням договору купівлі-продажу будинку між нею та ОСОБА_6 Оскільки на час передання коштів правовстановлюючі документи на будинок ще були відсутні, угода не була укладена одразу. У подальшому з вини відповідача угода не відбулася.

Рішенням Балтського районного суду Одеської області від 22 жовтня 2015 року у складі судді Бодашко Л. І. в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що між сторонами не було укладено в установленій законом формі договору купівлі-продажу, в якому було б передбачено спосіб забезпечення виконання зобов'язання та відповідальність за невиконання зобов'язання, а також не було укладено між сторонами і окремого правочину щодо забезпечення виконання зобов'язання. Позивач відмовилась від укладення договору купівлі-продажу, посилаючись на те, що будинок уже спірний і вона не бажає його купувати. Надані позивачем розписка та заява про повернення завдатку не підтверджують забезпечення зобов'язання завдатком.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 5 квітня 2016 року рішення Балтського районного суду Одеської області від 22 жовтня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 25 990 грн, судові витрати в розмірі 441 грн 42 коп. У решті позовних вимог відмовлено.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що, оскільки факт передачі коштів установлений, відповідачем ОСОБА_6 не спростований, то кошти в розмірі 1 000 доларів США у відповідному гривневому еквіваленті за курсом НБУ підлягають поверненню ОСОБА_4, оскільки по суті є авансом, який підлягає поверненню стороні незалежно від причин неукладення угоди купівлі-продажу будинку.

У касаційній скарзі, поданій у травні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_6 просить скасувати рішення апеляційного суду, залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд вийшов за межі позовних вимог, оскільки позивач просила суд стягнути завдаток, а не аванс, а також тим, що відповідача не було належним чином повідомлено про день, час та місце розгляду справи апеляційним судом, чим порушено її право на участь у судовому засіданні.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 квітня 2017 року справу призначено до судового розгляду.

11 січня 2018 року цивільна справа надійшла до Верховного Суду.

За змістом частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом установлено, що житловий будинок, який розташований на АДРЕСА_1 належав на праві власності батькові відповідача - ОСОБА_8

ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, а спадщину після його смерті прийняла його дружина ОСОБА_9

ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_2, спадкоємцем є її донька ОСОБА_6

ОСОБА_4 у зв'язку із укладенням договору купівлі-продажу вказаного будинку, 5 жовтня 2013 року передала ОСОБА_6 1 000 доларів США, про що останньою надано розписку.

Після отримання ОСОБА_6 24 лютого 2014 року свідоцтва про право на спадщину на будинок, позивач відмовилася від укладення договору купівлі-продажу будинку.

Частинами першою, третьою статті 635 ЦК України передбачено, що попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Відповідно до частини першої статті 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно зі статтею 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобов'язання може мати місце лише у випадку наявності зобов'язання, яке б мало випливати із договору купівлі-продажу будинку, укладеного між сторонами.

Апеляційний суд, встановивши, що договір купівлі-продажу будинку, який за своєю формою та змістом відповідав би вимогам закону, між сторонами у справі укладений не був, дійшов обґрунтованого висновку про те, що передана позивачем відповідачу грошова сума в розмірі 1 000 доларів США є авансом, який підлягає поверненню позивачу.

Доводи касаційної скарги про те, що апеляційним судом відповідача не було належним чином повідомлено про день, час та місце розгляду справи, спростовуються матеріалами справи, зокрема, рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення особисто ОСОБА_6 та її представнику ОСОБА_7 (а. с. 16, 17 т. 2).

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення апеляційного суду - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до частини третьої статті 436 ЦПК України у зв'язку із зупиненням виконання рішення апеляційного суду Одеської області від 5 квітня 2016 року його виконання необхідно поновити.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки в задоволенні касаційної скарги відмовлено, понесені судові витрати покладаються на учасника справи, який звернувся з касаційною скаргою.

Керуючись статтями 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 5 квітня 2016 року залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, віднести на ОСОБА_6.

Поновити виконання рішення апеляційного суду Одеської області від 5 квітня 2016 року.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька
Судді: С. Ю. Мартєв В. В. Пророк І. М. Фаловська С. П. Штелик