Справа № 404/3833/16-ц
Номер провадження 2/404/155/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2018 року Кіровський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді - Іванової Н.Ю.

при секретарі - Гуйван О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми витрат на утримання спільного майна, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення з останнього 10 394,02 грн. витрат на утримання спільного майна.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що сторони є співвласниками житлового будинку АДРЕСА_1. Співвласник ОСОБА_2 зареєстрував у вищевказаному будинку свою доньку ОСОБА_3, яка постійно проживає у виділеній йому половині. При цьому, відповідач, з моменту отримання свідоцтва про право на спадщину за законом і до постановлення 15.07.2015 року Апеляційним судом Кіровоградської області ухвали про поділ вказаного будинку в натурі, жодного разу не здійснив жодного платежу за користування електроенергією, водопостачанням та водовідведенням, газопостачанням, вивезенням твердих побутових відходів. Усі вказані витрати несе ОСОБА_1. На підставі вищевказаного судового рішення позивач зареєструвала право власності на 3/5 частки будинку. Відтак, враховуючи належну на праві власності ОСОБА_1 частку у нерухомому майні: ВАТ «Кіровоградгаз» зменшено опалювальну площу з 89,5 кв.м. на 55,8 кв.м.; ОКВ «Дніпро-Кіровоград» повідомлено про відключення другої половини будинку від лічильника позивача; ПАТ «Кіровоградобленерго» 27.01.2016 року виконало розпломбування і контрольний огляд 1ф та 3ф електролічильника з метою окремого електропостачання частини будинку. Водночас, у будинку АДРЕСА_1 зареєстровано та проживає двоє осіб: ОСОБА_3 (донька відповідача) та ОСОБА_1, а тому остання вимушена сплачувати ТОВ «КАТП-1128» вартість послуг за вивезення твердих побутових відходів за двох мешканців. Всього позивачем сплачено 16 574,05 грн., отже відповідач повинен відшкодувати 1/2 частину від вказаної суми, а саме: 8287,02 грн. Крім того, згідно до говору від 02.08.2011 року № 30/02.08 у частині будинку, якою користується ОСОБА_2, позивач оплатила встановлення двох метало-пластикових вікон вартістю 2107,00 грн. Враховуючи викладене, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду письмові заперечення, в яких також просив розглядати справу без його участі, в зв'язку з інвалідністю І групи. Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував та просив відмовити у задоволенні позову в зв'язку з їх необґрунтованістю та незаконністю, з урахуванням заперечень наданих відповідачем. Заперечення мотивовані тим, що позивач категорично не бажає отримувати від ОСОБА_2 суми коштів на утримання будинку, які він пересилав їй поштовим переказом. В свою чергу ОСОБА_1 повертала дані кошти також поштовим переказом назад. Крім того, пластикові вікна позивач встановила без згоди відповідача, тобто самовільно, а тому вимога про стягнення з останнього 2107,00 грн. є безпідставною. При цьому, ОСОБА_2 взагалі проти встановлення метало-пластикових вікон, оскільки вважає їх небезпечними для здоров'я. Також, в частині позову про стягнення 2107,00 грн. відповідач просить застосувати позовну давність у відповідності до ч. 3 ст. 267 ЦК України. Жодних належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених позовних вимог ОСОБА_1 суду не надано, так само як і не надано доказів того, що позивач будь-коли вимагала сплати коштів за утримання будинку.

Суд, в межах наданих доказів, заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо часткового задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно свідоцтв про право на спадщину за законом від 04.03.2008 року, посвідчених державним нотаріусом Першої кіровоградської державної нотаріальної контори Степановою Н.М. спадкоємцями 1/2 частки майна ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, є її дочка ОСОБА_1 та ОСОБА_2. Спадкове майно, на яке видані свідоцтва складається з житлового будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки, розташованої за тією ж адресою (а.с. 6, 7).

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15.05.2015 року, зокрема, розділено будинок, що знаходиться за вищевказаною адресою в натурі між співвласниками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та стягнуто з позивача на користь відповідача грошову компенсацію (а.с. 85-89).

Вищевказане рішення суду першої інстанції змінено рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 15.07.2015 року в частині розміру стягнутої грошової компенсації. В іншій частині рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.03.2016 року рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15.05.2015 року та рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 15.07.2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції (а.с. 91-93).

За результатами нового розгляду 12.06.2017 року Ленінським районним судом м. Кіровограда ухвалено рішенням (а.с. 141-150), яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 28.09.2017 року (а.с. 204-213), та яким розділено будинок АДРЕСА_1 в натурі між власниками ОСОБА_1 та ОСОБА_2: виділено ОСОБА_1 3/5 частини домоволодіння АДРЕСА_1 та виділено ОСОБА_2 2/5 частини зазначеного домоволодіння.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

На підставі ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Відповідно до ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.

Солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема, у разі неподільності предмета зобов'язання (ст.ст.541, 543 ЦК України).

Судом встановлено, що в період з дня отримання ОСОБА_2 свідоцтва про право власності на 1/2 частку будинку по дату ухвалення судом рішення про виділ майна в натурі, останній не здійснив жодного платежу по сплаті за комунальними послугам, в зв'язку з чим ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про стягнення суми витрат на утримання спільного майна.

Угоди з оплати послуг за користування спірним житлом між сторонами досягнуто не було, а тому наявний спір може бути вирішений судом.

Відповідно до довідки № 289, виданої 25.05.2016 року Квартальним комітетом Ленінського району м. Кіровограда, за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (а.с. 66).

Згідно акту від 15.10.2015 року ВАТ «Кіровоградгаз» зменшену опалювальну площу житлового будинку, що знаходиться за вищевказаною адресою з 89,5 кв.м. на 55,8 кв.м. (а.с. 63). За 2014 та 2015 роки позивачем за надані послуги з газопостачання сплачено 11592,93 грн.

Позивачем 25.01.2016 року повідомлено ОКВП «Дніпро-Кіровоград» про відключення другої половини будинку від її лічильника (а.с. 64), в зв'язку з чим останньою за період з 2014 року по 2016 рік сплачено 1652,83 грн. за надані послуги з водопостачання.

ПАТ «Кіровоградобленерго» 27.01.2016 року виконало розпломбування і контрольний огляд 1ф та 3ф електролічильника з метою окремого електропостачання частини будинку (акт № 142 від 27.01.2016 року, рахунок-фактура № 150821 від 18.01.2016 року, квитанція № ПН1588888 від 18.01.2016 року, а.с. 61-62). Відтак, за надані послуги з постачання електричної енергії за 2014-2016 року ОСОБА_1 сплачено 2794,55 грн.

Також, враховуючи реєстрацію двох осіб за адресою: АДРЕСА_1, позивачем за вивезення твердих побутових відходів сплачено ТОВ «КАТП-1128» за 2014-2016 роки 533,74 грн.

Враховуючи викладене, загальна сума сплачених коштів за житлово-комунальні послуги до виділення в натурі кожному із співвласників часток спірного будинку становить 16574,05 грн., що підтверджується розрахунковими документами (копіями квитанцій), що містяться матеріалах справи, а також розрахунковими книжками.

Відповідач був власником 1/2 частки будинку, однак участі в утриманні належного йому майна не приймав, в результаті чого витрати в повному обсязі понесла позивач по справі.

Заперечення відповідача щодо наявності розбіжностей у квитанціях по оплаті послуг з газопостачання, які викликають у останнього сумніви щодо цільової сплати коштів зазначених у вказаних розрахункових документа судом не приймаються, оскільки з розрахункових книжок, долучених до матеріалів справи, вбачається, що показники лічильника, за які проводиться плата повністю збігаються з показниками, зазначеним у квитанціях. Різниця в місяці та році сплати коштів за певний період пояснюється тим, що показники лічильника необхідно знімати 1-го числа місяця, а оплату проводити не пізніше 10-го числа місяця, наступного за розрахунковим.

Таким чином, з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 необхідно стягнути половину суми сплачених нею коштів на утримання спільного майна, тобто 8287,02 грн.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача половини вартості двох метало-пластикових вікон, встановлених позивачем за договором № 30/02.8 від 02.08.2011 року (а.с. 58), суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Стороною вищевказаного договору є ОСОБА_1.

Згідно чинного законодавства України, що регулює відносини між співвласниками спільного майна, - всі питання з приводу утримання спільного майна, в тому числі його ремонту, покращення, оздоблення, зміни, тощо - співвласники повинні здійснювати за взаємною згодою, тобто для здійснення вказаного ремонту (який є покращенням майна, і не є у даному випадку аварійним, необхідним) - вимагалась згода всіх співвласників. Натомість у даному випадку позивач не довела, що даний ремонт (заміна вікон) вона зробила за згодою відповідача, або що відповідач надавала згоду на відшкодування половини витрат після проведення ремонту, або що розмір витрат узгоджувався з відповідачем, суду не надано доказів наявності такої згоди (домовленості між співвласниками). Так само відсутні докази того, що вказаний ремонт не допускав зволікань, був викликаний необхідністю запобігання руйнуванню (псуванню) майна, з метою усунення суттєвих недоліків, що перешкоджали його використанню, з метою запобігання завданню шкоди, тощо - що при певних умовах могло б бути розглянуте судом як таке, що потяло вимушені термінові витрати на утримання спільного майна, у відповідності до передбаченого законом обов'язку співвласників нести спільно витрати на утримання майна.

За вказаного, у суду відсутні правові підстави для задоволення вказаної частини позовних вимог.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 317, 322, 356, 358, 360 ЦК України; ст.ст. 12, 81, 141, 258, 263-268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає за адресою: АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (проживає за адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_2) 8287,02 грн. витрат на утримання спільного майна.

В решті позовних вимог відмовити.

Судові витрати залишити по фактично понесеним позивачем.

Рішення суду може бути оскаржена до апеляційного суду Кіровоградської області через районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 29.03.2018 року.

Суддя Кіровського Н. Ю. Іванова

районного суду

м.Кіровограда