АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 211/5893/15-ц 22-ц/774/15/К/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2018 року м.Кривий Ріг

Справа № 211/5893/15-ц

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

секретар судового засідання - Гладиш К.І.

сторони:

позивач - ОСОБА_1, яка діє від власного імені та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2,

відповідач - ОСОБА_3,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 18 листопада 2016 року, яке ухвалено суддею Бардіним О.С. об 11 годині 12 хвилин у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення частини сплачених сум за житлово-комунальні послуги, посилаючись на те, що з 04 листопада 1994 року перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 12 березня 2012 року розірвано. Від шлюбу мають дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно договору про встановлення часток у квартирі, що є спільною сумісною власністю від 04.06.2007 року № 847000 позивачу та дітям (ОСОБА_4 та ОСОБА_2.) на праві спільної сумісної власності належить по 1/5 частині квартири, а відповідачу належить 2/5, так як 1/5 квартири йому подарував його батько ОСОБА_5

Відповідач за останні три роки не сплачує комунальні платежі, на неодноразові усні зауваження стосовно сплати комунальних платежів не реагує. Сума яку вона сплатила з 19.04.2012 року до 17.04.2015 року складає 13957,91 грн. Таким чином, кожен споживач житлово-комунальних послуг повинен сплатити по 2791,58 грн.

Відповідач повинен сплачувати за споживання комунальних послуг за себе та за дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_2, так як вони є непрацездатними.

Просила суд: стягнути з відповідача 8374 грн. 74 коп. та суму сплаченого судового збору 243 грн. 60 коп.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 18 листопада 2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1 сплачені за період з квітня 2012 року по квітень 2015 року кошти за житлово-комунальні послуги в сумі 8374 (вісім тисяч триста сімдесят чотири) гривні 74 копійки.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати - судовий збір в сумі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.

В іншій частині в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Так, відповідач зазначає, що він не проживає у квартирі, а тому не має обов'язку щодо сплати комунальних платежів, які нараховуються згідно лічильників за фактично використані послуги. Також, зазначає, що суд не взяв до уваги строк позовної давності, який становить три роки та не врахував, що утримання дітей вирішується шляхом стягнення аліментів, які передбачають також і витрати на житлово-комунальні послуги.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» №452 від 29 грудня 2017 року ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський Апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та Кривому Розі.

Згідно пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно до пункту 8 Розділу ХІІІ Цивільного процесуального кодексу України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційній суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Таким чином, Апеляційний суд Дніпропетровської області продовжує здійснювати свої повноваження до початку роботи Дніпровського Апеляційного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та Кривому Розі.

Заслухавши суддю-доповідача, відповідача ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_7, які, кожен окремо, підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, позивача ОСОБА_1, яка заперечувала проти доводів апеляційної скарги та просила залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, як законне та обґрунтоване, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та не заперечується сторонами, що вони з 04.11.1994 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 12 березня 2012 року розірвано (а.с. 6).

Мають спільних дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 7,8).

Договором про встановлення часток у квартирі, що є спільною сумісною власністю, від 04.06.2007 року посвідченого приватним нотаріусом Пахомовою Н.І. та зареєстрованого в реєстрі за № 591 визначено, що квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності, їх частки є рівними та кожному з них належить по 1/5 частині квартири (а.с.5).

Згідно договору дарування від 09.10.2007 року за р. № 10627 право власності на 1/5 частину квартири від ОСОБА_5 перейшло до ОСОБА_3 (а.с. 5 - зворот), тобто відповідачу ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності належить 2/5 частини квартири АДРЕСА_1.

Задовольняючи позовні вимоги, ОСОБА_1 та стягуючи з відповідача на її користь 8 374,74 грн. у рахунок відшкодування витрат понесених на утримання майна, яке перебуває у спільній частковій власності, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 у період з квітня 2012 року по квітень 2015 року сплачено 15 132,32 грн. на утримання спільного майна та відповідач ОСОБА_3 зобов'язаний відшкодувати їй понесені витрати пропорційно до його частки у спільній часткові власності та половину витрат, сплачених за неповнолітніх дітей.

Колегія суддів не може повністю погодитись з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

За змістом ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними зі спільним майном.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживачем комунальних послуг є фізична особа, яка отримує житлово-комунальну послугу.

Відповідно до ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Отже, відповідно до зазначеної норми та за змістом Закону України «Про житлово-комунальні послуги», зареєстровані у квартирі споживачі комунальних послуг зобов'язані вносити плату за їх використання.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо - та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Пунктом 1 частини 1 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а пунктом 5 частини 3 тієї ж статі Закону передбачений обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Зважаючи на те, що відповідач ОСОБА_3 є співвласником 2/5 частки квартири АДРЕСА_1, то на нього законом покладений обов'язок брати участь у витратах по утриманню спільного з позивачем майна, зокрема щодо оплати комунальних послуг, які надаються до цієї квартири.

Згідно ч.2 ст. 14 Сімейного Кодексу України дитина або особа, дієздатність якої обмежена, не може самостійно здійснювати свої права, ці права здійснюють батьки, опікун або самі ці особи за допомогою батьків чи піклувальника.

Згідно ч. 1 ст. 117 СК України батьки управляють майном, належним малолітній дитині, без спеціального на те повноваження. Батьки зобов'язані дбати про збереження та ви користування майна дитини в її інтересах.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач несе солідарну відповідальність із позивачем за зобов'язаннями їх неповнолітніх дітей щодо утримання майна, яке належить їм на праві власності.

Відповідно ч.1 ст.544 Цивільного кодексу України боржник, який виконав солідарний обов'язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього.

Враховуючи вищевикладене та зважаючи на те, що позивачем ОСОБА_1 сплачувались житлово-комунальні послуги з утримання квартири, яка перебуває у спільній частковій власності з відповідачем ОСОБА_3 та їх спільними доньками, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню частка сплачених комунальних платежів за період з 19 квітня 2012 року по 17 квітня 2015 року пропорційно до його частки у спільній частковій власності, а також 1/2 частину всіх витрат, понесених позивачем на оплату житлово-комунальних послуги на утримання майна їх спільних неповнолітніх дітей, а саме: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, за період з 19 квітня 2012 року по 17 квітня 2015 року, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, за період з 19 квітня 2012 року по 21 серпня 20 серпня 2013 року.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Такий же порядок нарахування плати за надані комунальні послуги із застосуванням показань засобів обліку встановлений Правилами надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, з наступними змінами та доповненнями.

Згідно із Порядком формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з центрального опалення та постачання гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 869 від 01.06.2011 р., визначення розміру витрат на утримання будинку та прибудинкової території та витрат на центральне опалення залежить від площі займаного жилого приміщення, і не передбачає врахування кількості зареєстрованих у жилому приміщенні осіб.

Отже, ОСОБА_3 зобов'язаний відшкодувати понесені позивачем витрати на утримання його особистої частки спільного майна у розмірі, що відповідає його частці, з урахуванням нарахованих комунальних платежів за загальною площею спільного майна або ж по кількості зареєстрованих в квартирі осіб, індивідуальне споживання яких не обліковується приладом обліку, тобто за газ, утримання прибудинкової території, вивіз побутових відходів та опалення квартири з підігрівом води), у зв'язку з чим колегія суддів вважає прийнятними доводи апеляційної скарги щодо відсутності у відповідача обов'язку сплачувати комунальні платежі за послуги, які отримувалися особисто позивачем та їх отримання обліковувалося індивідуальним приладом обліку (лічильником).

Згідно наданих позивачем ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції квитанцій про оплату житлово-комунальних послуг за спірний період, частка ОСОБА_3 ( 2/5 частина -відповідно до його частини майна) та неповнолітніх дітей (1/2 частина витрат понесених на утримання майна неповнолітніх дітей) становить 5 065,73 грн., у зв'язку з чим, колегія суддів частково задовольняє апеляційну скаргу та змінює рішення суду в частині розміру коштів стягнутих з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1

Керуючись ст.ст. 367, 374, 381, 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 18 листопада 2016 року змінити, зменшивши розмір коштів стягнутих з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 з 8 374,74 грн. до 5 065 (п'яти тисяч шістдесяти п'яти) гривень 73 (семи десяти трьох) копійок.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 27 лютого 2018 року.

Головуючий:

Судді: