УХВАЛА

iменем України

Справа № 330/117/18

2-з/330/3/2018

"10" квітня 2018 р. Суддя Якимівського районного суду Запорізької області Куценко О.О., за участю секретаря - Павленко Н.В. розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання дійсним договору дарування грошових коштів,

в с т а н о в и в :

10 липня 2017 року до Якимівського районного суду Запорізької області надійшла представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання дійсним договору дарування грошових коштів.

В поданій заяві останній просить вжити заходів забезпечення позову, а саме накласти арешт на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 яка належить на праві власності ОСОБА_5.

Зі змісту ч.2 ст. 149 ЦПК України вбачається, що підставою для забезпечення позову є обґрунтоване припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист.

З позовної заяви вбачається, що позивач просить визнати дійсним договір дарування грошових коштів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2.

В заяві про забезпечення позову представник позивача просить вжити заходів забезпечення позову, а саме накласти арешт на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 яка належить на праві власності ОСОБА_5.

З поданої заяви про забезпечення позову не вбачається, з яких підстав заявник дійшов висновку про те, що невжиття заходів забезпечення позову( у вигляді накладення арешту на кварти) може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення (щодо визнання дійсним договору дарування грошових коштів), прийнятого по справі.

Крім того, відповідно до ст.. 150 ЦПК України позов забезпечується, шляхом накладення арешту на майно відповідача. Разом з цим, на час подання заяви про забезпечення позову судом не прийнято рішення по заяві позивача, щодо залучення ОСОБА_5 до участі в розгляді цієї справи.

Стаття 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9 (Надалі - Постанова), роз'яснює, що позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Стаття 4 Постанови роз'яснює, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити, оскільки звертаючись до суду з вказаною заявою, представником позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували яким чином накладення арешту на квартиру може завадити виконанню можливого рішення суду.

Враховуючи викладене, суд вважає, що заявнику необхідно відмовити в задоволені заяви.

Керуючись ст. ст. 151-154,209 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

В задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання дійсним договору дарування грошових коштів - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Запорізької області через Якимівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в пятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали.

Суддя: