Справа № 461/6803/16 Головуючий у 1 інстанції: Стрельбицький В.В.
Провадження № 22-ц/811/815/18 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - Шандри М.М.

суддів: Левика Я.А., Струс Л.Б.

секретаря: Бадівської О.О.

за участю: ОСОБА_2 та його представника - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 26 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Дочірнього підприємства Національної акціонерної компанії «Надра України» Західукргеологія» про стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати, компенсації збитків та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до дочірнього підприємства Національної акціонерної компанії «Надра України «Західукргеологія», в якому з урахуванням уточнень просив стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати у розмірі 38 597,30 грн. та 10 000 грн. моральної шкоди. На обґрунтування своїх вимог посилався на те, що протягом 2009-2014 років він працював у відокремленому підрозділі «Львівська геологорозвідувальна експедиція» дочірнього підприємства Національної акціонерної компанії «Надра України «Західукргеологія», де виконував обов'язки сторожа. У зв'язку із систематичною затримкою та невиплатою заробітної плати 05 квітня 2014 року він звільнився на підставі частини першої статті 36 КЗпП України за згодою сторін. На день звільнення відповідач нарахував, але не виплатив йому заробітну плату за період з лютого 2014 року до липня 2014 року в розмірі 4 072,21 грн. Виплата проведена лише 20 серпня 2015 року, проте остаточний розрахунок із ним відповідач не провів. Такою бездіяльністю відповідача позивачу було завдано моральної шкоди, яка виразилась у тому, що він є пенсіонером, а невиплата заробітної плати, яка складала значний розмір його сукупного місячного доходу, вимагала від нього додаткових зусиль для організації життя та призвела до погіршення нормальних життєвих зв'язків. Посилаючись на те, що з вини відповідача було затримано виплату належної йому заробітної плати, просив позов задовольнити.

Рішенням Галицького районного суду міста Львова від 26 грудня 2016 року у складі судді Стрельбицького В.В. у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено у зв'язку з пропуском строку звернення до суду (позовної давності).

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що судом першої інстанції безпідставно було відмовлено у задоволенні позову у зв'язку із застосуванням строків позовної давності. Звертає увагу на те, що на момент подання позову існувала заборгованість із виплати частини заробітної плати з врахуванням інфляційних втрат у зв'язку з порушенням строків її виплати у сумі 1078,36 грн. Дана заборгованість не оспорювалась відповідачем і була погашена 08.12.2016 року під час судового розгляду справи. Відтак, вважає застосування строків позовної давності безпідставним. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 04 квітня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Галицького районного суду м. Львова від 26 грудня 2016 року скасовано. Ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задоволено частково, та стягнуто з Дочірнього підприємства Національної акціонерної компанії «Надра України» Західукргеологія» в користь ОСОБА_2 3938 грн. 50 коп. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 30 травня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Апеляційного суду Львівської області від 04 квітня 2017 року в частині позовних вимог ОСОБА_2 до Дочірнього підприємства Національної акціонерної компанії «Надра України» Західукргеологія» про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати та відшкодування моральної шкоди скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 в судовому засіданні апеляційної інстанції апеляційну скаргу підтримали, дали пояснення аналогічні доводам, викладеним у скарзі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, тому розгляд справи відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України здійснюється колегією суддів за відсутності представника відповідача.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У відповідності до вимог ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення таким вимогам не відповідає.

Як установлено судом, ОСОБА_2 працював у відокремленому підрозділі Львівська геологорозвідувальна експедиція ДП НАК «Надра України «Західукргеологія» та 05.04.2014 року позивач звільнився на підставі п.1 ст.36 КЗпП України, за згодою сторін (а.с.8).

З довідки №16 від 02.02.2015 року видно, що станом на 02.02.2015 року у ДП НАК «Надра України «Західукргеологія» перед звільненим працівником ОСОБА_2 наявна заборгованість в сумі 4072,21 грн за період часу з лютого 2014 року по липень 2014 року (а.с.7).

Постановою державного виконавця Галицького ВДВС ЛМУЮ відкрито виконавче провадження з виконання судового наказу, виданого 06.02.2015 року Галицьким районним судом м.Львова про стягнення з ДП НАК «Надра України «Західукргеологія» на користь ОСОБА_2 4071,21 грн (а.с.17). З листа начальника Галицького ВДВС ЛМУЮ від 28.08.2015р. №13708 вбачається, що в серпні 2015 року ОСОБА_2 виплачено кошти в сумі 4071,21 грн (а.с.18).

Крім того, 05.04.2016 року ОСОБА_2 була виплачена компенсація в сумі 786,25 грн, нарахована за період лютий-квітень 2014 року, що підтверджується довідкою №62 від 04.11.2016 року (а.с.25).

Відповідно до ч.1 ст.43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно із ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Статтею 34 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Згідно із ч.2 ст.233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 15.10.2013 року №9-рп/2013 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, Конституційний Суд України дійшов висновку про те, що положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України слід розуміти так, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що представник відповідача подав заяву про застосування строків позовної давності, а позивач та його представник в судовому засіданні не надали суду жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про поважність причин пропуску такого строку, а відтак в задоволенні позовних вимог відмовив у зв'язку із пропуском строку звернення до суду (позовної давності).

Однак з таким висновком погодитись не можна, так як суд дійшов його з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Матеріалами справи стверджується, що остаточний розрахунок з позивачем проведено 06.12.2016 року шляхом перерахунку 1078,36 грн., як компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати за період з травня 2014 року до серпня 2015 року.

А тому, враховуючи дату проведення остаточного розрахунку, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не мав підстав для висновку про пропуск позивачем строку звернення до суду за вирішенням трудового спору.

Відповідно до ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в статті 117 КЗпП України відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника.

У разі непроведення розрахунку у зв'язку з виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню в повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу.

При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку працівник мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи.

Враховуючи, що в серпні 2015 року ОСОБА_2 виплачено кошти в сумі 4071,21 грн., 05.04.2016 року - виплачена компенсація в сумі 786,25грн., а 06.12.2016 року - компенсація в сумі 1078,36 грн., між позивачем та відповідачем був відсутній спір про розмір належних до виплати сум на час звільнення та після звільнення, а була наявна лише заборгованість підприємства, яку останнє погашало частинами.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_2 в частині стягнення з відповідача на його користь середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати у сумі 36 234,20 грн. відповідно до наданого ним розрахунку, на спростування якого відповідачем не надано жодних доказів.

Розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку слід зменшити на 3938,50 грн., які були виплачені в користь ОСОБА_2 на підставі рішення Апеляційного суду Львівської області від 04.04.2017 року у даній справі (а.с.168), та стягнути на користь ОСОБА_2 34 658,80 грн. ( 36 234,20 - 3 938,50).

Стаття 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування шкоди визначається законодавством.

За змістом вказаного положення закону, передумовою для відшкодування працівнику моральної шкоди на підставі статті 237-1 КЗпП України є наявність порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров»я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Судом установлено факт тривалого порушення трудових прав позивача у зв'язку з затримкою розрахунку при звільненні та невиплати заробітної плати в період роботи. Зазначені обставини призвели до вимушених змін у життєвих стосунках позивача і такі дії є втручанням у право на майно, тому наявні підстав для відшкодування моральної шкоди розмірі 2 000 грн., виходячи із засад виваженості та справедливості.

Ураховуючи наведене, рішення суду підлягає скасуванню з ухвалення нового рішення про стягнення з ДП НАК «Надра України «Західукргеологія» на користь ОСОБА_2 34 558,80 грн. середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати та 2000 грн. моральної шкоди.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв'язку із скасуванням рішення суду першої інстанції та частковим задоволенням позову з ДП НАК «Надра України «Західукргеологія» слід стягнути в дохід держави 661,44 грн. судового збору у зв'язку з розглядом справи в суді першої інстанції та 727,58 грн. судового збору у зв'язку із переглядом справи у суді апеляційної інстанції, а всього 1389,02 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 26 грудня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 до Дочірнього підприємства Національної акціонерної компанії «Надра України» Західукргеологія» про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати та відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Дочірнього підприємства Національної акціонерної компанії «Надра України» Західукргеологія» в користь ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати у сумі 34 658,80 грн.

Стягнути з Дочірнього підприємства Національної акціонерної компанії «Надра України» Західукргеологія» в користь ОСОБА_2 2000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з Дочірнього підприємства Національної акціонерної компанії «Надра України» Західукргеологія» в дохід держави 1389,02 грн. судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 16.11.2018р.

Головуючий

Судді