справа №619/1885/17
провадження №2/619/424/18
Рішення

іменем України

17 квітня 2018 року

м.Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області у складі: головуючого судді Нечипоренко І.М., за участю секретаря судового засідання Носачової І.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального провадження в м. Дергачі цивільну справу №619/1885/17

імя (найменування) сторін та інших учасників справи:

позивач: заступник прокурора Харківської області в інтересах держави в особі: Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області, Фонду державного майна України,

відповідачі: ОСОБА_1 селищна рада Дергачівського району Харківської області, ОСОБА_2,

треті особи: Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру, ПАТ лікувальнно-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця», Дочірнє підприємство «Клінічний санаторій «Курорт Березівські Мінеральні води» Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця»,

вимоги позивача: про визнання недійсним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку, скасування державної реєстрації земельної ділянки,

прізвища та ініціали представників учасників справи:

представник позивача ОСОБА_3;

представник відповідача ОСОБА_4

представник третьої особи ОСОБА_5

Виклад позиції позивача та заперечень відповідачів.

Позивач просить суд ухвалити рішення, згідно якому визнати недійсним та скасувати рішення ОСОБА_1 селищної ради Дергачівського району Харківської області від 30.09.2010 про безоплатну передачу у приватну власність ОСОБА_2 земельної ділянки по вул. Джерельна №2 в сел. Березівське; визнати недійсним державний акт на право власності ОСОБА_2 Олексійовтча на земельну ділянку, який зареєстровано 05.11.2010 в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за №28 (серія державного акту на право власності на земельну ділянку ЯЛ №076913, кадастровий номер :00:000:0238), скасувавши його державну реєстрацію; скасувати державну реєстрацію спірної земельної ділянки шляхом скасування кадастрового номеру :00:000:0238; судові витрати покласти на відповідачів. В обґрунтування позову позивач зазначив, що прокуратурою Харківської області визначено Дергачівську районну державну адміністрацію та Фонд державного майна України органами, в інтересах яких подається позов у звязку з тим, що саме їх інтереси порушено внаслідок перевищення компетенції ОСОБА_1 селищною радою Дергачівського району Харківської області, ДП «Санаторій «Березівські мінеральні води» та ПАТ лікувально-оздоровчих установ профспілок України «Укрпрофоздоровниця» під час відмови від земель площею 62,3га оздоровчого призначення державної власності та передачі їх у розпорядження ОСОБА_1 селищній раді Дергачівського району, яка в подальшому розпорядилася ними як землями комунальної власності та передана у власність громадянам. Так, в силу ст. 122 Земельного кодексу України (станом на час виникнення правовідносин так само як і на даний час) саме до повноважень районних державних адміністрацій відноситься повноваження щодо передачі земель державної власності для будь-яких цілей в межах населених пунктів. Внаслідок перевищення компетенції ОСОБА_1 селищною радою вказаною радою порушено інтереси держави в особі Дергачівської райдержадміністрації в частині законного розпорядника землями державної власності. Дана обставина послугувала підставою для представництва інтересів держави в особі Дергачівської райдержадміністрації. Згідно з інформацією ОСОБА_1 селищної ради Дергачівського району від 29.05.2015 №02-19/372 Фонд державного майна України не надавав вказаній місцевій раді згоду на припинення права самостійного користування земельною ділянкою оздоровчого призначення площею 62,3 га. Також, згідно інформації ПАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» від 26.05.2015 №05-02-02/497 будь-яких погоджень або дозволів від Фонду державного майна України щодо передачі державних земель оздоровчого призначення у розпорядження ОСОБА_1 селищній раді не надавалося. У ході вивчення правомірності відмови ДП «Санаторій «Березівські мінеральні води» від земель державної власності оздоровчого призначення площею 62,3га та прийнятих ОСОБА_1 селищною радою рішень з цих питань, прокуратурою Харківської області встановлено наступне. Згідно державного акту на право постійного користування землею серії ХР-10-40-003328, виданого 26.11.1997 на підставі рішення ОСОБА_1 селищної ради № 254 від 14.10.1997 дочірнє підприємство «Санаторій Березівські мінеральні води» являвся постійним користувачем земель оздоровчого призначення загальною площею 62,3га, який зареєстровано в книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №6. Відповідно до статуту ДП «Санаторій «Березівські мінеральні води», який зареєстровано виконкомом Дзержинської районної ради м. Харкова від 01.11.1999 за № 04058835Ю0010494, вказане підприємство створене ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця», що є правонаступником Української республіканської ради по управлінню о. портами профспілок. Засновниками акціонерного товариства лікувально-оздоровчих установ профспілок України «Укрпрофоздоровниця» є Фонд соціального страхування України та Федерація незалежних професійних спілок України. Разом з тим встановлено, що рішенням ОСОБА_1 селищної ради Дергачівського району від 07.04.2005, на підставі ст.142 Земельного кодексу України, припинено право постійного користування ДП «Санаторій Березівські мінеральні води» ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» частиною земельної ділянки загальною площею 45,7475га на території с. Березівське ОСОБА_1 селищної ради Дергачівського району та вирішено внести зміни до державного акту на право постійного користування землею серії ХР-10-40-003328 ДП «Санаторій Березівські мінеральні води». Рішення ОСОБА_1 селищної ради Дергачівського району від 07.04.2005 винесено на підставі листа ДП «Санаторій «Березівські мінеральні води» №158 від 29.03.2005 та листа ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» №05-39/966 від 24.05.2004, якими заявлено про необхідність припинення постійного користування землею ДП «Санаторій «Березівські мінеральні води» площею 45,7475га та прийняття їх у комунальну власність. Окрім цього, рішенням ОСОБА_1 селищної ради Дергачівського району від 28.02.2006 на підставі ст.142 Земельного кодексу України припинено право постійного користування ДП «Санаторій « Березівські мінеральні води» ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» земельної ділянки загальною площею 16,5525га на території с. Березівське ОСОБА_1 селищної ради Дергачівського району та вирішено скасувати державний акт на право постійного користування землею серії ХР-10-40-003328 ДП «Санаторій «Березівські мінеральні води». Згідно інформації відділу Держземагентства у Дергачівському районі від 19.05.2015 №20.18.-10-07-1701/0-15 встановлено, що запис в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №6, щодо реєстрації державного акту на право постійного користування землею серії ХР-10-40-003328 ДП «Санаторій «Березівські мінеральні води» скасований на підставі вказаних рішень ОСОБА_1 селищної ради. Також, даним рішенням ОСОБА_1 селищної ради Дергачівського району від 28.02.2006 вищевказану земельну ділянку загальною площею 16,5525га передано в оренду ДП «Санаторій «Березівські мінеральні води» із земель оздоровчого призначення комунальної власності строком на 25 років. У подальшому рішенням ОСОБА_1 селищної ради Дергачівського району від 02.03.2007 припинено користування ДП «Санаторій «Березівські мінеральні води» земельною ділянкою площею 0,3030га та рішенням від 18.02.2011 припинено користування ДП «Санаторій «Березівські мінеральні води» земельною ділянкою площею 0,0769га у звязку з наданням їх Національній юридичній академії України ім. Ярослава Мудрого. Окрім цього встановлено, що ОСОБА_1 селищною радою Дергачівського району в межах земель оздоровчого призначення державної власності площею 62,3га, право на яку посвідчено державним актом на право постійного користування землею серії XP-10-40-003328, здійснено розпорядження частиною вказаних земель із зазначенням їх статусу як землі комунальної власності. Так, ОСОБА_1 селищною радою Дергачівського району на підставі рішення від 28.02.2006 укладено договір з ДП «Санаторій «Березівські мінеральні води» 3АT лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» щодо оренди земельних ділянок оздоровчого призначення площею 16,5525га, які знаходяться за адресою: с. Березівське Дергачівського району Харківської області. Договір зареєстровано 06.04.2006 за №01 у Державному реєстрі земель. Додатково встановлено, що ОСОБА_1 селищною радою рішеннями LXXII сесії V від 30.09.2010, безоплатно передано 16 земельних ділянок по 0,1га кожному на території ОСОБА_1 селищної ради із зміною цільового призначення із земель оздоровчого призначення на землі рекреаційного призначення (для дачного будівництва), які знаходяться за адресою: вул. Джерельна с. Березівське Дергачівського району Харківської області. На підставі рішень ОСОБА_1 селищної ради від 30.09.2010 вказаними громадянами отримані державні акти на право власності на 16 земельних ділянок по 0,1га кожна для дачного будівництва. Рішення ОСОБА_1 селищної ради від 07.04.2005 та від 28.02.2006 до припинення права постійного користування ДП «Санаторій «Березівські мінеральні води» ЗAT лікувально-оздоровчих закладів спілок України «Укрпрофоздоровниця» земельною ділянкою загальною площею 62,3га на території с. Березівське ОСОБА_1 селищної ради Дергачівського району визнані недійсними у звязку із наступним. На виконання постанови ОСОБА_6 Міністрів Української PCP «Про передачу профспілкам санаторіїв і будинків відпочинку ОСОБА_6 охорони здоровя Української PCP» від 23.04.1960 №606 санаторій «Березівські мінеральні води» передано у відання Українській республіканській ОСОБА_6 охорони здоровя Української PCP та є державною власністю України на підставі Указу Президії Верховної ОСОБА_6 України «Про передачу підприємств, установ та організацій союзного підпорядкування, розташованих на території України, у власність держави» від 30.08.1991 № 1452-ХII та Закону України «Про підприємства, установи та організації союзного підпорядкування, розташовані на території України». Виходячи зі змісту наведених вище нормативних актів стосовно права власності держави України після розпаду Союзу PCP, право власності на майно, розташоване на території України і передане у віддання профспілковим організаціям, набула держава Україна. Після розпаду Союзу PCP правонаступником Української республіканської ОСОБА_6 профспілок стала ОСОБА_6 Федерації незалежних профспілок України, правонаступником якої, у свою чергу, є Федерація професійних спілок України. Постановою президії ОСОБА_6 Федерації незалежних професійних спілок України від 22.11.1991 створено акціонерне товариство лікувально-оздоровчих установ профспілок України «Укрпрофоздоровниця». 04.12.1991 створено акціонерне товариство «Укрпрофоздоровниця», яке зареєстровано 23.12.1991. За таких обставин на момент створення акціонерного товариства лікувально-оздоровчих установ профспілок України «Укрпрофоздоровниця» майно, передане йому Федерацією незалежних профспілок України, а відтак, і земельні ділянки на яких воно розташовано, перебували у державній власності, а тому могли бути відчужені виключно за згодою власника - держави. У ході вивчення рішень ОСОБА_1 селищної ради від 07.04.2005 та 28.02.2006 про припинення права постійного користування землею ДП «Санаторій «Березівські мінеральні води» встановлено, що вони прийняті без згоди Фонду державного майна України, що є порушенням ст. 84 Земельного кодексу України та ст. 142 Земельного кодексу України. Встановлено протиправну зміну державної власності на землю оздоровчого призначення площею 62,3га ДП «Санаторій Березівські мінеральні води» на правовий статус земель комунальної власності ОСОБА_1 селищної ради, яка розпочала процес приватизації та передачі в оренду вказаних земель. Рішенням від 30.09.2010 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам для індивідуального дачного будівництва за рахунок земель оздоровчого призначення з віднесенням до категорії земель рекреаційного призначення та передано у власність ОСОБА_2 земельну ділянку, площею 0,10 га по вул. Джерельна №2 в с. Березівське. На підставі вказаного рішення ОСОБА_2 отримано державний акт на право власності на земельну ділянку (серія ЯЛ №076913), який реєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №28. Таким чином, рішення селищної ради про передачу у власність ОСОБА_2 земельної ділянки підлягає скасуванню у зв'язку з порушенням вимог ст.ст. 12, 118, 121, 122, 149 Земельного кодексу України та ч.1 п. 34 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» за відсутності відповідного рішення (погодження) Фонду Державного майна України та прийняття рішення компетентним органом виконавчої влади щодо вилучення із постійного користування ДП «Санаторій «Березівські мінеральні води» земельної ділянки без згоди власника землі, подальшої зміни цільового призначення земельної ділянки та поза межами повноважень. В результаті протиправного набуття ОСОБА_2 права власності на вищевказану земельну ділянку порушено інтереси держави в особі Фонду Державного майна України та Дергачівської райдержадміністрації.

Представник відповідача ОСОБА_1 селищної ради Дергачівського району Харківської області подав письмові заперечення, згідно змісту яиких спірна земельна ділянка перебувала в межах населеного пункту, вона, згідно земельного законодавства, що діяло на час виникнення спірних правовідносин, є земельною ділянкою комунальної форми власності, компетенція щодо розпорядження якими входило та входить до повноважень територіальних громад, в даному випадку в особі ОСОБА_1 селищної ради. На момент передачі спірної земельної ділянки у власність, рішення ОСОБА_1 селищної ради про скасування державного акту на право постійного користування земельною ділянкою ДП «Клінічний санаторій «Курорт Березівські мінеральні води» ПАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» було дійсним, ніким не було оскаржено або скасовано. Вказана земельна ділянка не була віднесена до земель державної форми власності, перебувала в межах населеного пункту сел. Березівське, що надавало право ОСОБА_1 селищній раді повноваження проводити дії по зміні її цільового призначення та передачі у власність. Оскільки рішення органу місцевого самоврядування про скасування державного акту на право постійного користування, як правовий акт на момент, передачі у власність земельної ділянки мало юридичну силу, подальше скасування такого нормативного акту не повинно тягнути за собою прийняття рішень, які порушуватимуть права громадян. Крім того, слід зазначити, що у відповідності до Тимчасового положення про фонд Державного майна України, затвердженого постановою ВРУ від 07.07.1992 року, що діяла на час виникнення спірних правовідносин та ЗУ «Про управління обєктами державної власності», фонд державного майна було визначено субєктом управління об'єктами державної власності. Разом з тим згідно ЗУ «Про управління обєктами державної власності», саме до повноважень Фонду державного майна України, віднесено обовязок по формуванню і веденню Єдиного реєстру об'єктів державної власності. У разі перебування спірної земельної ділянки у реєстрі обєктів нерухомого майна державної власності, ОСОБА_1 селищна рада не мала б можливості розпоряджатись вказаною земельною ділянкою, у тому числі проводити дії по зміні її цільового призначення. Щодо вимоги позивачів про скасування державної реєстрації державного акту на право власності на спірну земельну ділянку, який зареєстрований 05.11.2010 року в книзі реєстрації записів про державні акти на право власності на землю та на право постійного користування землею, відповідач вважає такі вимоги передчасними. Відповідний обовязок по скасуванню державної реєстрації права власності має відповідач на виконання рішення суду, у разі задоволення позову при визнання правової підстави набуття такого права. На час розгляду справи, відсутні докази, які б свідчили про протилежні дії або бездіяльність даних органів при виконанні судового рішення. Крім того, задоволення позову про скасування державного акту на право власності на земельну ділянку порушуватиме гарантоване право відповідача громадянина України, як добросовісного набувача земельної ділянки його права власності на землю. ОСОБА_1 селищна рада вважає, що в даному випадку позбавлення відповідача ОСОБА_2 права власності на спірну земельну ділянку не є виправданим, оскільки не є співрозмірним з порушеним, на думку прокуратури, правом державної власності. Слід звернути увагу, що передана у власність земельна ділянка жодним чином не порушує права санаторію та не обмежує його право на користування землею для обслуговування приміщень та будівель санаторію. В даному випадку, належним способом захисту прав ПАТ лікувально-оздоровчих закладів України профспілок України «Укрпрофоздоровниця» на користування земельною ділянкою для обслуговування нерухомого майна ДП «Клінічний санаторій «Курорт Березівські мінеральні води», є внесення змін до державного акту на право постійного користування землею, шляхом вилучення з даного акту земель приватної власності.

Представник відповідача ОСОБА_2 надав суду відзив на позовну заяву, згідно змісту яких на момент отримання ОСОБА_2 державного акту на право власності на земельну ділянку, органом виконавчої влади було надано правову оцінку підстав для отримання права власності, з перевіркою усіх обставин в частині законності прийнятого рішення органом місцевого самоврядування. Наявність державного акту на право власності на земельну ділянку засвідчує той факт, що уповноваженим органом державної влади було надано правову оцінку наданим документам, за результатом розгляду яких було складено державний акт. В державному акті на право власності на земельну ділянку на імя ОСОБА_2 зазначено цільове призначення ділянки, а саме рекреаційне, однак, за текстом позовної заяви прокурор, як особа, що подала позов зазначає про те, що землі державної власності були оздоровчого призначення. До моменту отримання та після отримання і передачі державного акту на право власності на зберігання до центрального органу виконавчої влади, Дергачівська районна державна адміністрація була обізнана про безоплатне передання земельної ділянки, адже входить до системи органів виконавчої влади та відповідно до вертикалі побудови є органом нижчого рівня. В постанові Харківського апеляційного господарського суду від 21 лютого 2017 року, суд зазначив, що незважаючи на те, що судом було прийнято рішення про неправомірність прийняття ОСОБА_1 селищною радою Дергачівського району рішення про припинення права постійного користування земельною ділянкою ДП "Санаторій "Березівські мінеральні води", таке рішення не повинно мати жодних правових наслідків для осіб, яким в подальшому на підставі вказаного рішення передано у власність земельні ділянки, оскільки останніми було вжито всіх заходів, яких вимагало законодавство для правомірного отримання права власності на земельну ділянку. Така позиція суду відповідає позиції Європейського суду з прав людини, рішення якого, згідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського з прав людини" є джерелом права. Крім того, колегія суддів зазначила, що рішення ОСОБА_1 селищної ради, яким було припинено право постійного користування земельною ділянкою визнано недійсним з моменту набрання законної сили рішенням Харківського апеляційного господарського суду від 21.02.2017 року, при цьому, суд зазначив, що наслідки визнання вказаного рішення недійсним можуть стосуватися лише до рішень ОСОБА_1 селищної ради прийнятих на підставі недійсного рішення, лише після набрання законної сили рішення суду в даній справі, тобто з 21.02.2017. Так, на момент прийняття в 2010 році рішення ОСОБА_1 селищною радою про безоплатну передачу у приватну власність гр. ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,1000 га, орган місцевого самоврядування керувався чинним на момент прийняття такого рішення законодавством. Межі населеного пункту сел. Березівське на підставі рішення Харківської обласної ради від 27.01.2005 були внесені до меж населених пунктів ОСОБА_1 селищної ради. Додатковим доказом правомірності набуття ОСОБА_2 права власності на земельну ділянку з цілковитим дотриманням вимог законодавства, є Висновок Державної експертизи землевпорядної документації, виданий Державним комітетом України з земельних ресурсів, яким було надано оцінку всій землевпорядній документації, на підставі якої вказана земельна ділянка була передана у власність ОСОБА_2 Тобто, визнання недійсним рішення ОСОБА_1 селищної ради про безоплатну передачу у приватну власність ОСОБА_2 земельної ділянки, в зв'язку з порушенням ОСОБА_2 порядку зміни цільового призначення земельної ділянки є неможливим, оскільки органами державної влади, які проводили перевірку та надання дозвільної документації для зміни цільового призначення земельної ділянки та судом в порядку господарського судочинства, було встановлено, що дії ОСОБА_2 є цілком правомірними. Рішення органу місцевого самоврядування про безоплатну передачу земельної ділянки у приватну власність фізичній особі, не може вважатися правочином, оскільки не породжує жодних прав і обовязків. Рішення органу місцевого самоврядування є юридичним актом одноразової дії. Після реалізації такого рішення особа може оскаржувати в судовому порядку не мас акт, а його наслідки, в той час як правочин не припиняє свою дію в часі і у випадку не виконання особою, яка є стороною такого правочину своїх обовязків, такий правочин може бути розірвано або припинено. Тому є хибним твердження позивача щодо визнання державного акту недійсним на підставі норм ЦК України, а рішення ОСОБА_1 селищної ради правочином. При цьому, ОСОБА_2 жодним чином не було відомо про будь-яких осіб, які вважають, що мають певні права на вказану земельну ділянку. В свою чергу факт наявності в ОСОБА_1 селищної ради всіх необхідних установчих документів та надання згоди і затвердження проектної документації як органами державної влади, так і місцевого самоврядування, свідчить про те, що жодних порушень законодавства, щодо земельної ділянки у власність ОСОБА_2 допущено не було. Крім того, земельна ділянка, що є предметом позову не відноситься до компетенції Фонду, адже на них не мається жодних обєктів, які би підлягали приватизації. Посилання Позивача на правовий висновок Верховного суду України у постанові від 25.11.2014 у справі №3-99гс14 не можна брати до уваги, адже в рамках розгляду вказаної справи вирішувалось питання про визначення власника нерухомого майна, що знаходилось на земельних ділянках переданих у власність. Тобто, правовий висновок Верховним судом України був зроблений в рамках розгляду справи, предмет та підстава позову, якої відрізняються від предмету та підстави позову в справі № 619/1885/17. Право постійного користування вказаною земельною ділянкою ДП "Санаторій "Березівські мінеральні води" отримало саме на підставі рішення ОСОБА_1 селищної ради № 254 від 14.10.1997, а не на підставі акту Дергачівської районної державної адміністрації чи будь-якого іншого органу державної влади. Підтвердженням вказаному є обставини справи, встновлені Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 27.02.2010, на яку посилається позивач. Так, у вказаному рішенні зазначив, виходячи з пояснень Фонду державного майна України, повноваження даного центрального органу виконавчої влади із спеціальним статусом, що реалізує державну політику у сфері приватизації, регламентовано ст.5 ЗУ «Про Фонд державного майна України» та ст..17-1 та ст.122 Земельного Кодексу України, згідно яких державні органи приватизації здійснюють продаж земельних ділянок, на яких розташовані обєкти, які підлягають приватизації. Разом з тим, Дочірнє підприємство «Клінічний санаторій «Курорт Березівські мінеральні води», а також обєкти нерухомості, що перебувають на його балансі, до переліку обєктів державної власності груп А, Д та Ж, що підлягають приватизації, станом на 11.01.2016 не включено. В даному випадку коло повноважень Фонду державного майна України не поширюється на вказану земельну ділянку, оскільки на ній не знаходиться будь-яких обєктів нерухомості, що можуть підлягати приватизації. Відповідно, відсутність повноважень в Фонду державного майна України вказує на те, що і його права не могли бути порушені. В свою чергу відсутність порушених прав свідчить про те, що Фонд державного майна України не може бути позивачем в даній справі. Вказане свідчить про те, що ОСОБА_1 селищна рада мала право розпоряджатися вказаною земельною ділянкою. При цьому, позивачем не надано відомостей про те, на підставі якого документу ОСОБА_1 селищна рада отримала таке право та чи є воно припиненим.

Представник Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру надав письмові пояснення, в яких зазначено, що відповідно до частини шостої статті 16 Закону України «Про Державний земельний кадастр», кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації. Частиною десятою статті 24 вищезазначеного Закону, визначено, що державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію: у разі поділу чи обєднання земельних ділянок; якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника. Таким чином, механізм скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі рішення суду шляхом скасування кадастрового номера земельної ділянки за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру, на сьогоднішній день, чинним законодавством не передбачено. Отже, виходячи з вимог чинного законодавства, Держгеокадастр не виконує функцій щодо присвоєння кадастрових номерів земельним ділянкам, а також не скасовує її. Таке повноваження відноситься до Державних кадастрових реєстраторів територіальних органів Держгеокадастру у Автономній республіці Крим та областях, у м.м. Києві та Севастополі. У звязку з цим, заступник прокурора Харківської області помилково наділив Держгеокадастр повноваженнями щодо присвоєння та скасування кадастрового номеру земельної ділянки.

Представник Дочірнього підприємства «Клінічний санаторій «Курорт Березівські Мінеральні води» Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» у судове засідання не зявився, надавши суду відзив на позов, в якому просить справу розглядати без участі представника та зазначено, що

згідно зі Статутом ПрАТ «Укрпрофоздоровниця», акціонерами Товариства є: Федерація професійних спілок України частка у статутному капіталі 92,92%, Фонд соціального страхування України з тимчасової'втрати працездатності частка у статутному капіталі 7.08 %. Таким чином, установчі документи ПрАТ «Укрпрофоздоровниця», свідчать про те, що у його статутному капіталі відсутня частка державної власності. Пунктом 1.1. Статуту Дочірнього підприємства Клінічний санаторій «Курорт Березівські мінеральні води» закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» передбачено, що ДП Клінічний санаторій «Курорт Березівські мінеральні води» створене одним засновником ЗАТ «Укрпрофоздоровниця». Згідно п. 1.2. Статуту підприємство - «Засновником та власником Підприємства є юридична особа за законодавством України Закрите акціонерне товариство «Укрпрофоздоровниця», (нині ПрАТ) яке діє на підставі власного Статуту і знаходиться за адресою: 01033, м. Київ-23, вул. Шота Руставелі, 39/41. Таким чином, в Статуті Дочірнього підприємства Клінічний санаторій «Курорт Березівоські мінеральні води» відсутня частка державної власності, а тому Дочірнє підприємство Клінічний санаторій «Курорт Березівські мінеральні води» не є державним підприємством. Відповідно до частини 3 статті 149 Земельного кодексу України (в редакції станом на дату прийняття спірних рішень) сільські, селищні, міські ради вилучають земельні ділянки комунальної власності відповідних територіальних громад, які перебувають у постійному користуванні, для всіх потреб, крім особливо цінних земель, які вилучаються (викупляються) ними з урахуванням вимог статті 150 цього Кодексу. Частиною 9 цієї статті визначено, що Кабінет Міністрів України вилучає земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, - ріллю, багаторічні насадження для несільськогосподарських потреб, ліси першої групи площею понад 10 гектарів, а також земельні ділянки природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного призначення, крім випадків, визначених частинами п'ятою - восьмою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 150 цього Кодексу. Отже, якщо земельна ділянка надана в постійне користування із земель державної власності, то її вилучення провадиться за рішенням органів державної влади, якщо надавалась із земель комунальної власності - то за рішенням органів місцевого самоврядування, уповноважених надавати таку земельну ділянку в постійне користування. До розмежування земель державної та комунальної власності до визначення компетенції органів державної влади та органів місцевого самоврядування застосовуються правила п. 12 розділу X «Перехідні положення» ЗК України. З наведених вище норм статті 149 ЗК України вбачається, що право органів місцевого самоврядування на вилучення з постійного користування земельних ділянок комунальної власності відповідних територіальних громад обмежується лише особливо цінними землями, порядок вилучення яких закріплений статтею 150 ЗК України. Відповідно до ст. 84 Земельного кодексу України у державної власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 21.02.2017 року визнано недійсним рішення ОСОБА_1 селищної ради Дергачівського району від 07.04.2005 року про припинення права постійного користування ДП «Санаторій «Березівські мінеральні води» ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» частиною земельної ділянки загальною площею 45,7475 га на території с. Березівське ОСОБА_1 селищної ради Дергачівського району га рішення ОСОБА_1 селищної ради Дергачівського району від 28.02.2006 року про припинення права постійного користування ДП «Санаторій «Березівські мінеральні води» ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» частиною земельної ділянки загальною площею 16,5525га на території с. Березівське ОСОБА_1 селищної ради Дергачівського району. Держава зацікавлена в тому, щоб розпорядження землями відбувалося з додержанням вимог діючого законодавства. Порушення встановленого порядку розпорядження землями порушує інтереси держави. До 2004 року санаторій користувався земельною ділянкою площею 63,3га на підставі Державного акту на право постійного користування землею. В даний час санаторій користується земельною ділянкою площею 16,5525га, за яку сплачує своєчасно податки.

Представник Фонду державного майна України надав суду пояснення, в яких підтримав позов та пояснив, що санаторій «Бермінводи» (базовий санаторій «Березівські мінеральні води» ), що розташований за адресою: Харківська область Дергачівський район с. Березівське значиться у Переліку організацій, установ і підприємств, які за станом на 24.08.1991 знаходилися у віданні Української Республіканської ради по управлінню курортами профспілок Федерації профспілок України Загальної конфедерації профспілок СРСР (колишнього ВЦРПС). Також зазначив, що Постановою Харківського апеляційного господарського суду України від 21.02.2017 у справі № 922/3652/15 було визнано недійсними рішення ОСОБА_1 селищної ради Дергачівського району від 07.04.2005 про припинення права постійного користування ДП «Санаторій «Березівські мінеральні води» ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» частини земельної ділянки загальною площею 45,7475 га на території с. Березівське ОСОБА_1 селищної ради Дергачівського району та рішення ОСОБА_1 селищної ради Дергачівського району від 28.02.2006 про припинення права постійного користування ДП «Санаторій «Березівські мінеральні води» ЗАТ лікувально- оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» частини земельної ділянки загальною площею 16,5525 га на території с. Березівське ОСОБА_1 селищної ради Дергачівського району. Враховуючи норми статті 21 Земельного кодексу України, які знайшли своє відображення у вищевказаній постанові, якою передбачено, що порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсними рішень органів державної влади, Верховної ОСОБА_6 Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам, визнання недійсними угод щодо земельних ділянок, відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною. З врахуванням вищезазначеного, Фонд вважає дану позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді від 13.07.2017 відкрито провадження по справі та судове засідання призначено на 23.08.2017.

Відповідно до ухвали від 23.08.2017 залучено третю особу Дочірнє підприємство «Клінічний санаторій «Курорт Березівські Мінеральні води» Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця», у звязку з чим розгляд справи відкладено на 21.09.2017.

21.09.2017 розгляд справи відкладено за клопотанням прокурора на 20.10.2017.

20.10.2017 по справі ухвалено заочне рішення, яке ухвалою від 10.01.2018 скасовано та призначено в порядку загального позовного провадження у підготовче засідання на 16.02.2018.

Ухвалою суду від 16.02.2018 закрито підготовче провадження та справу призначено для розгляду по суті на 16.03.2018.

16.03.2018 розгляд справи відкоалдено на 17.04.2018 за клопотанням прокурора.

Представник відповідача ОСОБА_1 селищної ради Дергачівського району Харківської області у судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про врахування наданого раніше відзиву на позов.

Представник Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру у судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи без участі представника та врахуваня наданих раніше письмових пояснень.

Представник Фонду державного майна України не зявився, надавши заяву про розгялл справи без участі представника.

Представник Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області не зявився, подавши до суду заяву, в якій зазначено, що позов підтримують у повному обсязі, справу просять розглядати у відсутність представника райдержадміністрації.

У судове засідання прокурор Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_3 не зявилася, подала до суду заяву, в якій просить справу розглядати без її часті, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.

Судом встановлено, що рішенням ОСОБА_1 селищної ради Дергачівського району Харківської області LХХІІ сесії V скликання від 30.09.2010 року ОСОБА_2 передано безоплатно у власність земельну ділянку, площею 0,1000га за адресою: Харківська область Дергачівський район сел. Березівське вул. Джерельна №2 для індивідуального дачного будівництва (а.с. 16).

Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №076913, ОСОБА_2 на підставі рішення LХХІI сесії V скликання ОСОБА_1 селищної ради Дергачівського району Харківської області від 30.09.2010 року, належить земельна ділянка площею 0,1000 га, за адресою: Харківська область Дергачівський район сел. Березівське вул. Джерельна №2.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 21 лютого 2017 року визнано недійсним рішення ОСОБА_1 селищної ради Дергачівського району від 07.04.2005 року про припинення права постійного користування ДП «Санаторій Березівські мінеральні води» ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» частиною земельної ділянки загальною площею 45,7475га на території с. Березівське ОСОБА_1 селищної ради Дергачівського району та рішення ОСОБА_1 селищної ради Дергачівського району від 28.02.2006 про припинення права постійного користування ДП «Санаторій «Березівські мінеральні води» ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» частиною земельної ділянки загальною площею 16,5525га на території с. Березівське ОСОБА_1 селищної ради Дергачівського району.

При цьому, у зазначеній вище постанові вказано, що незважаючи на те, що судом було прийнято рішення про неправомірність прийняття ОСОБА_1 селищною радою Дергачівського району рішення про припинення права постійного користування земельною ділянкою ДП «Санаторій «Березівські мінеральні води», таке рішення не повинно мати жодних правових наслідків для осіб, яким в подальшому на підставі вказаного рішення було передано у власність земельні ділянки, оскільки останніми було вжито всіх заходів, яких вимагало чинне законодавство для правомірного отримання права власності на земельну ділянку.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №120809193 від 16.04.2018 року, відсутні відомості про право власності на земельну ділянку кадастровий номер :00:000:0238.

Відповідно до ст. 78 ЗК України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Відповідно до ст.83 ЗК України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об'єкти комунальної власності.

Як передбачено ст.84 ЗК України, (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності.

Згідно вимог п.«ж» ч.3 ст. 84 ЗК України до земель державної власності, які не можуть передаватись у комунальну власність, належать земельні ділянки, на яких розташовані державні, у тому числі казенні підприємства, господарські товариства, у статутних фондах яких державі належать частки (акції, паї), об'єкти незавершеного будівництва та законсервовані об'єкти.

Згідно рішенням Харківської обласної ради від 27.01.2005 було затверджено розроблений ДП «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» проект встановлення меж населених пунктів на території ОСОБА_1 селищної ради Дергачівського району, згідно з яким площа смт Пересічне складає 1012,5332га, селища Березівське 237,6425га, селища Комунар 96,6224 га, загальна площа земель цих населених пунктів згідно з проектом складає 1346,7981га.

Пунктом 12 Перехідних положень ЗК України (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзаці третьому цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно вимог ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів, що, станом на час передачі вказаної земельної ділянки у власність відповідачу, спірна земельна ділянка належала до земель державної власності та на ній розташовані об'єкти державної власності. Вказана земельна ділянка, перебувала в межах населеного пункту сел. Березівське, що надавало право ОСОБА_1 селищній раді повноваження проводити дії по зміні її цільового призначення та передачі у власність відповідно до п.12 Перехідних положень ЗК України, інших відомостей суду не надано.

Суд зазначає, що на момент передачі спірної земельної ділянки у власність відповідача, рішення ОСОБА_1 селищної ради про скасування державного акту на право постійного користування земельною ділянкою ДП «Клінічний санаторій «Курорт Березівські мінеральні води» ПАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» було дійсним, ніким не було оскаржено або скасовано.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно - правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, оскільки рішення органу місцевого самоврядування, про скасування державного акту на право постійного користування, як правовий акт на момент, передачі у власність земельної ділянки мало юридичну силу, подальше скасування такого нормативного акту не повинно тягнути за собою прийняття рішень, про позбавлення громадян власності, набутої за час дії нормативно-правового акту, тобто погіршувати становище відповідача.

Відповідно до п. «ґ» ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для індивідуального дачного будівництва - не більше 0,10 гектара.

Так, відповідач скористався своїм законним правом та отримав безоплатно у власність земельну ділянку для індивідуального дачного будівництва (у межах сел. Березівське Дергачівського району Харківської області) у відповідності до ст. 121 ЗК України, а селищна рада розпорядилася земельною ділянкою та передала її безоплатно у власність фізичній особі, якою було в подальшому отримано державний акт на право власності на земельну ділянку.

Стаття 14 Конституції України проголошує, що право власності на землю гарантується. Основним законом також передбачається, що держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб'єкти права власності рівні перед законом.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

У відповідності до ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Стретч проти Сполученого Королівства» (рішення від 24 червня 2003 р.) зазначається, що самі по собі допущені органами публічної влади порушення не можуть бути безумовною підставою для визнання їх рішень недійсними, якщо вони не допущені внаслідок винної протиправної поведінки самої фізичної особи.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Федоренко проти України» (заява №25921/02) констатується, що «… оскільки особу позбавили права на його майно лише з тих підстав, що порушення були вчинені з боку публічного органу, а не громадянина (фізичної особи), то в такому випадку мало місце непропорційне втручання у право заявника на мирне володіння своїм майном та, відповідно, відбулось порушення статті 1 Першого протоколу Конвенції, отже, визнання недійсним договору, згідно з яким особа отримала майно від держави, та подальше позбавлення його цього майна на підставі того, що державний орган порушив закон, є неприпустимим».

У рішенні Європейського суду з прав людини від 16 лютого 2017 року у справі «Кривенький проти України», що набуло статусу остаточного 16 березня 2017 року суд визнав позбавлення права на земельну ділянку (пай) без надання компенсації або іншого виду відшкодування вартості такої ділянки (паю) порушенням статті 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основних свобод.

Отже, особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності мусить бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника.

Таким чином, відсутність можливості реалізації власниками землі та землекористувачами права на отримання відшкодування є порушенням не лише норм ЗК України, а й статті 1 Першого протоколу до Конвенції.

Крім того, громадянин України, який у межах, наданих законодавством України набув право на земельну ділянку, не може нести негативних наслідків у зв'язку з порушенням процедури прийняття рішення органами влади чи місцевого самоврядування, які, презюмується, діють у межах правового поля.

Судом не встановлено неправомірних/незаконних/недобросовісних дій ОСОБА_2, що набував майно в рамках безоплатної приватизації землі, не встановлено факту порушень прав і інтересів держави внаслідок такої приватизації. На існування таких обставини прокурор звертаючись із позовом не посилався.

Звертаючись до суду з позовом прокурор не надав суду належних та допустимих доказів того, що земельна ділянка знаходиться саме поза межами населеного пункту та на ній розташовані об'єкти державної власності, оскільки ОСОБА_2 передавалася земельна ділянка у межах сел. Березівське.

Дочірнє підприємство «Клінічний санаторій «Курорт Березівські Мінеральні води» Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця», якому спірна земельна ділянка належала на праві постійного користування до моменту припинення такого права рішенням ОСОБА_1 селищної ради від 28.02.2006, яке визнано недійсним постановою ХАГС від 21.02.2017, не визначено як особа, права якої потребують судового захисту. Вимога про повернення земельної ділянки такій особі прокурором у позовній заяві не ставиться, як і не наводиться за наведених обставин підстав для безоплатного вилучення земельної ділянки у ОСОБА_2

З огляду на наведене, суд вважає, що втручання у право ОСОБА_2 на мирне володіння своїм майном носить ознаки непропорційного, та становитиме для відповідача надмірний тягар, що свідчить про порушення статті 1 Першого протоколу Конвенції.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що у позові відмовляється у повному обсязі, судовий збір стягненню з відповідачів не підлягає.

Відповідно до ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення суду приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Керуючись ст.ст. 7, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

У позові заступника прокурора Харківської області в інтересах держави в особі: Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області, Фонду державного майна України відмовити повністю.

Відповідно до п.п.15.5 п.15 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи Апеляційному суду Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Дергачівський районний суд Харківської області, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (імя) сторін:

позивачі:

-заступник прокурора Харківської області, 61050 м.Харків вул. Б.Хмельницького,4;

-Дергачівська районна державна адміністрація Харківської області, , м. Дергачі м-н Перемоги, 5-А;

-Фонд державного майна України, , 01601 м.Київ-133 вул

Кутузова, 18/9;

відповідачі:

-ОСОБА_1 селищна рада Дергачівського району Харківської області, смт Пересічне, вул. Захисників, 5;

-ОСОБА_2, АДРЕСА_1.

треті особи:

-Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру, , 03680 м. Київ вул. Народного Ополчення, 3, МСП;

-ПАТ лікувальнно-оздоровчих закладів профспілок України

«Укрпрофоздоровниця», , 01023 м.Київ вул. Шота Руставелі, 39-41;

-Дочірнє підприємство «Клінічний санаторій «Курорт Березівські Мінеральні води»

Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця», , сел. Березівське Дергачівський район Харківська область, 62363.

Повне судове рішення складено 20.04.2018.

Суддя І. М. Нечипоренко