ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/0430/256/18 Справа № 2-352/11 Суддя у 1-й інстанції - Скотар Р.Є. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
О К Р Е М А У Х В А Л А
15 листопада 2018 року м. Кривий Ріг
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді: Барильської А.П.,
суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,
позивач за первісним позовом: Публічне акціонерне товаристве «Державний ощадний банк України»
відповідачі за первісним позовом: ОСОБА_1, ОСОБА_2
розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" на ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 30 липня 2018 року, яка постановлена суддею Скотар Р.Є. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, -
В провадженні Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу перебувала цивільна справа за позовом ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Державний ощадний банк України», третя особа без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_1 про розірвання іпотечного договору, зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ПАТ «Державний ощадний банк України» про визнання кредитного договору недійсним.
Під час розгляду вказаної справи судом апеляційної інстанції з'ясовано, що вказана вище справа розглядалась Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу загалом вісім років, а з порушенням правил виключної підсудності - три роки.
Відповідно до положень ст. 385 ЦПК України суд апеляційної інстанції у випадках і в порядку, встановлених ст. 262 цього Кодексу, може постановити окрему ухвалу. Суд вищої інстанції може постановити окрему ухвалу в разі допущення судом нижчої інстанції порушення норм матеріального або процесуального права, незалежно від того, чи є такі порушення підставою для скасування або зміни судового рішення (ч. 10 ст. 262 ЦПК України).
Відповідно до вимог ч.2 ст. 43 ЦПК України, в редакції, чинній на момент подання уточненої позовної заяви із зміною складу відповідачів та зміною предмету позову, особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті.
Відповідно до ч.3 ст. 49 ЦПК України, в редакції 2017 року, до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.
Зазначені норми процесуального права судом першої інстанції порушено, тому суд апеляційної інстанції, переглядаючи ухвалу суду першої інстанції щодо передачі даної справи за правилами виключної підсудності, з огляду на вказані положення ст. ст. 262, 385 ЦПК України, повинен відреагувати на такі порушення.
Як вбачається із матеріалів справи, у вересні 2010 року позивач ВАТ «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є ПАТ «Державний ощадний банк України», звернувся з позовом до відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та ухвалою від 22 жовтня 2010 року було відкрито провадження по вказаній справі.
15 лютого 2011 року ОСОБА_2 подав зустрічну позовну заяву до ВАТ «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є ПАТ «Державний ощадний банк України», третя особа ОСОБА_1 про розірвання іпотечного договору.
14 вересня 2011 року ОСОБА_1 подала зустрічну позовну заяву до ОСОБА_3, ВАТ «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є ПАТ «Державний ощадний банк України» про визнання кредитного договору недійсним.
Позивачем ВАТ «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є ПАТ «Державний ощадний банк України», неодноразово уточнювались позовні вимоги та змінювався склад відповідачів по справі.
Зокрема, 30.06.2011 року (том 1 а.с.97), 30.01.2013 року (том 2 а.с.2) та 05.08.2013 року (том 2 а.с.45) без зміни складу відповідачів та предмету позову із збільшенням розміру заборгованості, яка, на думку позивача, мала бути стягнута з відповідачів на користь позивача в солідарному порядку.
09.09.2014 року позивачем подано уточнену позовну заяву до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, тобто позивачем було змінено склад відповідачів по справі (т.2 а.с.132).
В подальшому позивач уточнював вказаний позов, зокрема 01.10.2015 року (том 2 а.с.206) без зміни складу відповідачів та предмету позову із збільшенням розміру заборгованості, яка, на думку позивача, мала бути стягнута з відповідачів на користь позивача в солідарному порядку.
В уточненій редакції позовної заяви від 17.11.2015 року позивач включив до складу відповідача ОСОБА_2 та пред'явив вимогу про звернення стягнення на предмет іпотеки, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. (т.2, а.с.215-217а), тобто зміним предмет позовних вимог.
Вказаний позов 09 січня 2018 року також уточнювався позивачем (том 3 а.с.112) без зміни складу відповідачів та предмету позову зі зміною розміру заборгованості, в рахунок якої, на думку позивача, мало бути звернено стягнення на предмет іпотеки, а саме комплекс будівель, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
Цивільний процесуальний кодекс України передбачає право позивача змінити або предмет позову, або підстави позову. Зміна предмета позову означає зміну матеріальної вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача. Тому в разі зміни предмета позову фактично виникає нова матеріально-правова вимога позивача, яка обґрунтовується іншими обставинами, а це за своєю суттю - уже новий позов.
Згідно із нормами цивільного процесуального права, предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої суд має ухвалити рішення. Вказана дефініція дає правильне розуміння того, що позивач, звертаючись до суду, має матеріально-правову заінтересованість захистити своє право.
Колегія суддів зауважує на тому, що приймаючи до провадження 17.11.2015 року подану позивачем уточнену позовну заяву до відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки зі зміненим складом відповідачів по справі та зміненим предметом позову, суддя Костенко В.В. не врахувала, що виникла нова матеріально-правова вимога позивача, цей позов є новим позовом та мав розглядатися іншим судом за правилами виключної підсудності (ч.1 ст.114 ЦПК України, в редакції чинній на момент подання уточненої позовної заяви із зміною складу відповідачів та зміною предмету позову).
Крім того, приймаючи 20 жовтня 2016 року до свого провадження дану справу, суддя Скотар Р.Є. також не звернув уваги на те, що справа не підсудна Дзержинському районному суду м. Кривого Рогу.
Наведені вище обставини свідчать про порушення суддями Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу норм ЦПК України щодо розгляду цивільних справ за правилами виключної підсудності, що призвело до тривалого розгляду справи неналежним судом.
Враховуючи вищезазначене, а також положення ст. 262 ЦПК України суд апеляційної інстанції вважає за необхідне про вказані вище порушення норм процесуального права суддями Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу довести до відома голови Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу для належного реагування.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 262, 385, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -
Довести до відома голови Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу про допущені при вирішенні вказаної цивільної справи порушення норм процесуального права суддями Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу.
Ухвала набирає законної сили із дня її постановлення, але може бути оскаржена в касаційному поряду безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 15 листопада 2018 року.

Головуючий:

Судді: