Справа № 464/3603/17 Головуючий у 1 інстанції: Горбань О.Ю.
Провадження № 22-ц/783/7490/17 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Мельничук О.Я.,

секретаря Юзефович Ю.І.

з участю представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_3 на ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 08 грудня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про продовження строку на прийняття спадщини, визнання права власності на спадкове майно та визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину,-

встановила:

Позивач ОСОБА_5 в травні 2018 року звернулась в суд з позовом до ОСОБА_4, просила продовжити строк на прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6, визнати право власності на 1/2 квартири АДРЕСА_1, визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за реєстровим № 7-184, яке видане 25 грудня 2003 року Першою Львівською державною нотаріальною конторою ОСОБА_7.

30.05.2018 року представник позивача ОСОБА_8 подав заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 31 травня 2017 року заяву представника позивача ОСОБА_8 про забезпечення позову - задоволено.

Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 54,1 кв.м., (право власності зареєстровано на підставі свідоцтва про право на спадщину за реєстровим № 7-184, яке видане 25 грудня 2003 року Першою Львівською державною нотаріальною конторою на ім'я ОСОБА_7).

Ухвалу звернуто до негайного виконання.

04.12.2017 року представник відповідача ОСОБА_3 звернулась в суд із заявою про скасування заходів забезпечення позову.

Оскаржуваною ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 08 грудня 2017 року в задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову - відмовлено.

Ухвалу суду оскаржила представник відповідача ОСОБА_3, зазначає, що з оскаржуваною ухвалою відповідач не погоджується, вважає її незаконною та необґрунтованою з підстав порушень норм процесуального права.

Покликається на те, що суд першої інстанції не врахував тієї обставини, що майно на яке накладено арешт, не належить відповідачу у справі, при цьому відповідно до ст. 152 ЦПК України позов забезпечується зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Докази на підтвердження доводів позивача про спадкування квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_4 в матеріалах справи відсутні.

Також, суд зробив помилковий висновок про існування загрози утруднення чи унеможливлення виконання судового рішення, оскільки реєстрація права власності на спірну квартиру за ОСОБА_4 не проведена, тому вона ніяк не може вчинити дії, які б утруднили виконання судового рішення.

На думку апелянта, оскільки в матеріалах справи відсутні докази звернення ОСОБА_5 до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, тому спір між сторонами стосовно спадщини також відсутній.

Просить скасувати ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 08 грудня 2017 рокута постановити нову ухвалу про скасування заходів забезпечення позову вжитих ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 31 травня 2017 року.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників розгляду справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення враховуючи таке.

З виділених матеріалів встановлено, що в провадженні Сихівського районного суду м. Львова знаходиться справа за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про продовження строку на прийняття спадщини, визнання права власності на спадкове майно та визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 31 травня 2017 року задоволено заяву представника позивача ОСОБА_8 про забезпечення позову, накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 54,1 кв.м.

04.12.2017 року представник відповідача ОСОБА_3 подала заяву про скасування заходів забезпечення позову (а.с. 26).

Постановляючи оскаржувану ухвалу та відмовляючи у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що на даний час між сторонами продовжує існувати спір з приводу нерухомого майна, на яке накладено арешт, тому скасування заходів забезпечення позову на даний час є передчасним.

Крім цього суд врахував, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті, тим самим відповідач в жодній мірі не позбавлена права користування майном і в такий спосіб забезпечення позову лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Оскільки оскаржуване судове рішення постановлене за правилами ЦПК України в редакції від 18.03.2004р., тому перевіряється в апеляційному порядку на предмет дотримання місцевим судом при його постановленні норм ЦПК у вказаній редакції від 18.03.2004 р., а судове рішення апеляційного суду за наслідками розгляду відповідної апеляційної скарги постановляється згідно положень ЦПК України в редакції закону від 03.10.2017р. (надалі ЦПК України).

Відповідно до ст. 151 ЦПК України (в редакції від 18.03.2004 року), забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Зокрема, позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб та забороною вчиняти певні дії (п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України (в редакції від 18.03.2004 року)).

Аналогічні положення містяться у ст. 149 ЦПК України, в редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, згідно якої, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову - це заходи цивільного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим.

Метою забезпечення позову є негайні, проте, тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання завдавання шкоди позивачу.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що внаслідок певних дій може утруднитися чи унеможливитися виконання судового рішення по даній справі.

Надаючи оцінку оскаржуваній ухвалі в контексті необхідності заходів забезпечення позову, колегія суддів враховує роз'яснення Верховного Суду України, надані в п. 4 постанови Пленуму № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», за якими розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Згідно із ч. 3 ст. 154 ЦПК України (в редакції закону від 18.03.2004 р.) заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу, за заявою особи щодо якої вжито заходи забезпечення позову.

Як вбачається з виділених матеріалів справи скориставшись таким правом, представник відповідача ОСОБА_3 подала в суд заяву про скасування заходів забезпечення позову.

Підставою для скасування заходів забезпечення позову можуть бути будь - які обставини, які свідчать про відсутність потреби у забезпеченні позову, про неефективність вжитих заходів, про невідповідність вжитих заходів дійсним обставинам справи, про наявність зловживань з боку позивача при вирішенні питання про забезпечення позову тощо.

З матеріалів справи встановлено, що позивач ОСОБА_5 в позовній заяві про продовження строку прийняття спадщини, визнання права власності на 1/2 частину квартири та визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину від 25.12.2003 року, видане на ім»я ОСОБА_7, визначила відповідачем ОСОБА_4

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №88591589 від 01.06.2017 року 1/2 частина квартири АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_7, яка, згідно обґрунтування заяви про забезпечення позову, померла 09.01.2017 року.

З наданих учасниками розгляду справи пояснень встановлено, що відповідач ОСОБА_4, як спадкоємець по заповіту, складеного ОСОБА_7 20.06.2006 року, звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Таким чином, у зв'язку із оформленням відповідачем ОСОБА_4 правовстановлюючих документів на спірне майно, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Враховуючи обґрунтованість вимог заявника, з метою забезпечення збалансованості інтересів сторін, колегія суддів вважає що обраний судом першої інстанції спосіб забезпечення позову не обмежить право користування майном, є законним, обґрунтованим та співмірним із заявленими позовними вимогами, тому підстав для задоволення заяви та скасування таких заходів забезпечення позову, колегія суддів не вбачає.

Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

Відтак, колегія суддів приходить висновку, що оскаржувана ухвала суду відповідає вимогам ст.ст. 151 - 154 ЦПК України (в редакції чинній на час її постановлення) та роз'ясненням, викладеним у постанові Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову».

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 08 грудня 2017 року- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складений 29 березня 2018 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

О.Я. Мельничук