Справа № 265/3329/17
Провадження № 4-с/265/5/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2018 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі: головуючого судді Щербіна А. В., за участю секретаря судового засідання Себко Г.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Лівобережного відділу ДВС м.Маріуполя ГТУЮ у Донецькій області ОСОБА_2 та ОСОБА_3, заінтересована особа: ОСОБА_4,

ВСТАНОВИВ:

12 березня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області зі скаргою на дії державного виконавця Лівобережного відділу ДВС м.Маріуполя ГТУЮ у Донецькій області ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Обгрунтування скарги:

З листопада 2010 року по березень 2016 рік заявник перебував у цивільному шлюбі з ОСОБА_4

Від даного шлюбу вони мають неповнолітню доньку - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якої він є.

20 липня 2017 року рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя по справі №265/3329/17 з нього стягнуто на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_5, у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з 15.05.2017 року по 07.07.2017 року, та аліменти на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_5, у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з 08 липня 2017 року і до досягнення повноліття дитиною.

07.09.2017 року державним виконавцем Циклаурі К.В. винесена постанова про примусове виконання виконавчого листа №265/3329/17 від 28.08.2017 року по стягненню аліментів за період з 15.05.2017 року по 07.07.2017 рік.

Крім того, 05.09.2017 року було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №54617732. Постанову від 05.09.2017 року було винесено у звязку із виникненням заборгованості по аліментам, згідно виконавчих листів. Арешт було накладено на все майно, що належить заявнику.

Він неодноразово звертався до виконавця ОСОБА_2 та ОСОБА_3 із заявами та квитанціями про сплату аліментів, але державний виконавець Голояд О.В. невідомо на підставі чого виніс постанову про накладення арешту.

Вказував, що з вересня 2016 року по теперішній час, він щомісячно сплачує аліменти на дитину добровільно. Заборгованість по аліментах у нього відсутня, а арешт з майна, належному йому на праві власності, державним виконавцем не знято, і наявність арешту на рухоме та нерухоме майно порушує його право власності щодо розпорядження зазначеним майном.

Відновлення порушеного права власності, на думку заявника, у даному випадку можливе шляхом звільнення майна з-під арешту.

Посилаючись, зокрема на ст.ст.4, 447, 448, 450, 451 ЦПК України, ч.2, ч.5 ст.60, ч.2 ст.74, ст.57 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст.316, 321, 391 ЦК України, просив суд: 1) визнати дії державного виконавця Лівобережного відділу ДВС міста Маріуполя ГТУЮ в Донецькій області ОСОБА_2 та ОСОБА_3 неправомірними; 2) скасувати постанову від 05.09.2017 року державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області серія та номер 54617732, в рамках виконавчого провадження по виконавчому листу №265/3329/17 про накладення арешту на усе рухоме та нерухоме майно ОСОБА_1 із забороною його відчуження.

19.03.2018 року державний виконавець Циклаурі К.В. подала заперечення проти скарги.

Заперечення проти скарги:

На на примусовому виконанні Лівобережний ВДВС міста Маріуполь знаходився виконавчий лист №265/3329/17 виданий 28.08.2017 року Орджонікідзевським районним судом м.Маріуполя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання дитини, доньки ОСОБА_5 у розмірі 1/4 частина всіх видів його заробітку, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно за період з 15.05.2017 р. по 07.07.2017 р. включно.

Також на примусовому виконанні знаходиться виконавчий лист №265/3329/17 виданий 28.08.2017 року Орджонікідзевським районним судом м.Маріуполя, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання дитини, доньки ОСОБА_5, у розмірі 1/4 частина всіх видів його заробітку, але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи стягнення з 08.07.2017 р. та до досягнення дитиною повноліття, які надійшли до відділу ДВС 04.09.2017 року.

У заяві про примусове виконання рішення ОСОБА_4 не зазначала, що боржником ОСОБА_1 сплачувались аліменти за період з 15 травня 2017 року по дату предявлення виконавчого документу до відділу ДВС.

05.09.2017 року головним державним виконавцем Голояд О.В. згідно вимог ст.ст. 3, 4, 24, 25, 26 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Копії постанов було надіслано сторонам виконавчого провадження.

Крім того, 05.09.2017 року головним державним виконавцем Голояд О.В., у звязку із виниклою заборгованістю із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищував суму платежів за три місяці (за період з 15.05.2017 р. - 05.09.2017 р.), керуючись ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про арешт майна боржника. Копію постанови направлено боржнику до відома, про що свідчить список №130 поштових відправлень рекомендованих листів.

21.11.2017 року до відділу ДВС зявився боржник ОСОБА_1 та його представник за довіреністю ОСОБА_6, надали заяву з копіями квитанцій з проханням долучити к матеріалам виконавчого провадження. Державний виконавець заяву прийняв, але повідомив, що зараз долучити копії квитанції немає можливим, оскільки виконавче провадження не перебуває Лівобережному відділі ДВС м.Маріуполь.

07.12.2017 року державним виконавцем винесено постанову про прийняття виконавчого провадження (виконавчі провадження №54617732 та №54617680), які надійшли з Деснянського районного відділу ДВС м.ГТУЮ у м.Києві, у звязку з тим, що ОСОБА_1 був звільнений з роботи за власним бажанням 14.08.2017 року. Копії постанови направлено сторонам виконавчого провадження, про що свідчить копія списку №197 поштових відправлень рекомендованих листів.

16.01.2018 року до відділу ДВС ОСОБА_4 надала заяву про те, що отримувала аліменти 26.10.2017 р. у розмірі 3374,50 грн. та 20.11.2017 у розмірі 2400,00 грн.

25.01.2018 року, до відділу ДВС боржником надано заяву про те, що їм були сплачені аліменти у розмірі 14800,00 грн.

30.01.2018 р. державним виконавцем направлено запит ДОУ АТ «Ощадбанк» з проханням повідомити чи були ці кошти зараховані на рахунок ОСОБА_4 та чи повертались грошові кошти платнику ОСОБА_1

Згідно відповіді №46-11/578-18263/2018-00/вих. від 23.02.2018 ПАТ «Державний ощадний банк України» було повідомлено, що у звязку з невірним зазначенням реквізитів отримувача кошти перераховані згідно наданих квитанцій зберігаються на рахунку 497.

05.03.2018 року до відділу ДВС надано копії квитанцій від 05.03.2018 року зі сплати аліментів за березень 2018 р. у сумі 2400,00 грн., за травень 2017 р. у сумі 1200,00 грн., за червень 2017 р. у сумі 1200,00 грн., за липень 2017 р. у сумі 1200,00 грн., за серпень 2017 р. у сумі 1200,00 грн.

Станом на 19.03.2018 року заборгованість по аліментам відсутня, переплата зі сплати аліментів складає 3890,74 грн.

Відповідно до ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна боржника або його частини є погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника.

Таким чином, всі дії державного виконавця вчиненні відповідно до вимог Закону України «Виконавче провадження». Скасувати постанову від 05.09.2017 року державного виконавця в рамках ВП №54617732 немає підстав.

Посилаючись на ст.387 ЦПК України, ст.ст.3, 4, 24, 25, 26, 28, 48, 56, 59 Закону України «Про виконавче провадження», просили суд відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 у повному обсязі.

Стягувач ОСОБА_4 письмових пояснень по суті скарги до суду не подала.

Оцінка суду:

Судом встановлено, що на примусовому виконанні Лівобережного відділу ДВС м.Маріуполя ГТУЮ у Донецькій області знаходилося виконавче провадження ВП №54617680 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_5, у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з 15.05.2017 року по 07.07.2017 року включно.

Крім того, 05.07.2017 року державним виконавцем Голояд О.В. була винесена постанова про арешт всього рухомого та нерухомого майна боржника ОСОБА_1 за зведеним виконавчим провадженням ВП №54617732.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до п.6 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Частина 1 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Відповідно до ч.2 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності заборгованості із сплати аліментів понад три місяці стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.

Відповідно до ч.5 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження», боржник зобов'язаний: 1) утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; 2) допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; 3) за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п'яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; 4) повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; 5) своєчасно з'являтися на вимогу виконавця; 6) надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Доказів того, що на час відкриття провадження, у державного виконавця Голояд О.В. були наявні відомості про добровільне виконання ОСОБА_1 рішення Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 20.07.2017 року про стягнення з нього на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_5, у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з 15.05.2017 року по 07.07.2017 року включно, суду не надано.

Копії квитанцій про сплату аліментів за період з 15.05.2017 року по 07.07.2017 року, до державного виконавця з боку боржника подано 05.03.2018 року.

Таким чином, суд вважає, що дії державного виконавця щодо арешт всього рухомого та нерухомого майна боржника ОСОБА_1 за зведеним виконавчим провадженням ВП №54617732 були правомірні та вчиненні в межах і у спосіб, передбачений Законом України «Про виконавче провадження».

15.03.2018 року державним виконавцем була прийнята постанова про закінчення виконавчого провадження в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_5, у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з 15.05.2017 року по 07.07.2017 року включно.

Станом на 19.03.2018 року заборгованість ОСОБА_1 по аліментам відсутня, а переплата зі сплати аліментів складає 3890,74 грн., то суд не вбачає підстав для подальшого арешту майна ОСОБА_1, оскільки умови передбачені ч.2 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» для такого арешту відсутні.

Відповідно до ч.5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Щодо визнання неправомірними дії державного виконавця Циклаурі К.В., то заявником не доведено, а судом не встановлено, в чому саме дії вказаного виконавця були неправомірними, оскільки з матеріалів справи вбачається, що довідка розрахунок із заборгованості по аліментам ОСОБА_1 була надана, а згідно з п.7 ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, зокрема є: погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника.

Доказів того, що ОСОБА_1 надав державному виконавцю підтвердження того, що виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника, суду не надано.

В той же час, суд враховує положення ч.3 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою, арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.447 453, суд

УХВАЛИВ:

1. Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Лівобережного відділу ДВС м.Маріуполя ГТУЮ у Донецькій області ОСОБА_2 та ОСОБА_3, заінтересована особа: ОСОБА_4 задовольнити частково.

2. Скасувати арешт на усе рухоме та нерухоме майно ОСОБА_1, накладеного 05.09.2017 року в рамках виконавчого провадження №54617732.

3. В задоволенні скарги в іншій частині відмовити.

4. Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя шляхом подачі апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала не була вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя А.В. Щербіна