Єдиний унікальний номер 741/81/18
Провадження № 2-о/741/8/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Носівка 26 лютого 2018 року

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Киреєва О.В.,

з участю секретаря Пасіки О.П.,

заявника та його представника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту проживання на території України,

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до суду з цією заявою, мотивуючи її тим, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Макіївка Носівського району Чернігівської області. До травня 1991 року він проживав та працював у м. Києві, а з 24 серпня 1991 року до теперішнього часу постійно проживає в с. Макіївка Носівського району Чернігівської області. Останнім місцем реєстрації його проживання було АДРЕСА_1. 23 квітня 1991 року він був знятий з реєстрації по вказаній адресі і більше ніде не реєстрував місце свого проживання. Він (заявник) мав паспорт громадянина СРСР, який втратив, паспорт громадянина України не отримував. У 2015 році він (заявник) звертався до Носівського РС УДМС України в Чернігівській області, обласного управління ДМС з проханням видати паспорт громадянина України, але йому було відмовлено в зв'язку з неможливістю документального підтвердження реєстрації місця проживання в Україні, рекомендовано звернутися до суду із заявою про встановлення факту проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року.

ОСОБА_2 просив суд встановити факт його проживання на територрії України станом на 13 листопада 1991 року без громадянства інших держав.

У судовому засіданні заявник та його представник заяву підтримали з мотивів, які в ній зазначені, просили задовольнити.

Представник Носівського РС УДМС України в Чернігівській області у судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій зазначила, що вимоги ОСОБА_2 визнає, не заперечує проти встановлення цього факту, просила розгляд справи проводити без її участі.

У судовому засіданні свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 дали показання про те, що знають заявника з народження, стверджували, що він проживав та працював у м. Києві до весни 1991 року. З серпня 1991 року постійно проживає у с. Макіївка Носівського району в будинку батьків, працював у селі слюсарем, за межі України не виїжджав.

Суд розглядає справу у відсутності представника заінтересованої особи за наявними у справі доказами.

Вислухавши пояснення заявника, його представника, допитавши свідків, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України постійно проживали на території України, а також особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

З копії свідоцтва про народження (а.с. 4) вбачається, що ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Макіївка Носівського району Чернігівської області.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 працював у Київському виробничо-заготівельному цеху на посаді токаря, 24 травня 1991 року був звільнений на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП УРСР за згодою сторін, що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 4 - зворот а.с. 4).

З довідки виконавчого комітету Макіївської сільської ради № 14 від 9 січня 2018 року (а.с. 5) вбачається, що ОСОБА_2, 1953 року народження, дійсно починаючи з 24 серпня 1991 року по даний час постійно проживає в АДРЕСА_2

У судовому засіданні встановлено, що заявнику відмовлено у видачі паспорта громадянина України, що підтверджується листом УДМС України в Чернігівській області від 22 травня 2015 року (а.с. 7).

Добуті по справі докази суд визнає належними та допустимими, такими, що підтверджують факт постійного проживання заявника на території України станом на 13 листопада 1991 року без громадянства інших держав.

Встановлення цього факту має для ОСОБА_2 юридичне значення так, як надасть йому можливість отримати паспорт громадянина України.

Заявник позбавлений можливості в іншому порядку встановити зазначений факт.

За таких обставин суд приходить до висновку, що заява обґрунтована на законі, а тому підлягає задоволенню.

Керуючись пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України», ст.ст. 259, 263, 273, 315, 319, 354 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Заяву ОСОБА_2 задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, житель АДРЕСА_2, станом на 13 листопада 1991 року постійно проживав на території України, а саме у будинку АДРЕСА_2 без громадянства інших держав.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В.Киреєв