Провадження № 2/761/3626/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Піхур О.В.,

за участю :

секретаря судового засідання - Орел П.Ю.,

представників позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідача

Відділу примусового виконання рішень

управління державної виконавчої служби

Головного управління юстиції у м. Києві - Гречуха О.Я.,

представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5,

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві, Державного підприємства «Сетам», ОСОБА_7, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тверська Інесса Володимирівна про визнання прилюдних торгів недійсними, -

в с т а н о в и в:

У червні 2017 року ОСОБА_6 (далі - позивач) звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві (далі - відповідач 1), Державного підприємства «Сетам» (далі - відповідач 2) ОСОБА_7 (далі - відповідач 3) треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тверська Інесса Володимирівна про визнання прилюдних торгів недійсними.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Шевченківського районного суду міста Києва у справі №2610/8196/2012 від 08 жовтня 2013 року стягнуто з ОСОБА_6, ОСОБА_9 солідарно на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором № ML 004/283/2008 від 18.07.2008 року у розмірі 113789 Швейцарських франків 45 сантимів, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 23.09.2013 року складає 996856 грн. 46 коп., неустойку у розмірі 3431726 грн. 27 коп., а всього 4428582 грн. 73 коп. 17.03.2017 року позивач отримав від відповідача 1 лист від 01 березня 2017 року про заплановану реалізацію арештованого майна позивача на торгах 27 березня 2017 року. В середині травня 2017 року позивачем було отримано лист від відповідача 2 із копією протоколу №255181, відповідно до якого 10 травня 2017 року відповідачем 2 були проведені електронні торги по лоту №210018 з приводу реалізації предмету іпотеки - належної на той момент позивачу на праві власності двокімнатної квартири АДРЕСА_1 при цьому переможцем торгів визначений ОСОБА_4. На порушення вимог ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» позивача не було повідомлено про проведення оцінки майна боржника та не було ознайомлено з її результатами, наслідком чого, на думку позивача, відбулось заниження ринкової вартості даного майна. Також на порушення вимог ст. 43 Закону України «Про іпотеку» відповідачем 2 не було завчасно оприлюднено у засобах масової інформації інформацію про майбутнє проведення торгів з реалізації квартири позивача. Так, відповідно до висновку експерта-суб'єкта оціночної діяльності, що міститься у матеріалах виконавчого провадження, відкритого відповідачем 1 на виконання рішення суду про стягнення з позивача на користь відповідача 2 заборгованості за кредитним договором, ринкова вартість зазначеної квартири станом на 29 липня 2016 року становила 1168000,00 грн. Проте згідно з висновком суб'єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_10 від 16 листопада 2017 року, зробленого за результатами проведеної за замовленням позивача оцінки, дана квартира коштує 1586432,00 грн. Таким чином в чином в результаті реалізації даної квартири на оскаржуваних електронних торгах погашення кредиторської заборгованості позивача перед третьою особою 1 відбулось із заниженням суми погашення на 583690,45 грн., що для позивача є суттєвим.

Тому, позивач, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просив суд визнати недійсними та скасувати електронні торги, які відбулися 10 травня 2017 року по лоту №210108 - квартирі АДРЕСА_1, що оформлені протоколом електронних торгів за №255181, затверджені директором ДП «Сетам»; визнати недійсним акт №45368801 про реалізацію предмета іпотеки, затверджений 29 травня 2017 року відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві 29 травня 2017 року; визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно, придбане з прилюдних торгів на ОСОБА_7, а саме на квартиру АДРЕСА_2, серії НОМЕР_1 видане Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською Інессою Володимирівною 01 вересня 2017 року, зареєстрованого в реєстрі за №402.

Ухвалою судді від 02.06.2017 року було відкрито провадження у даній справі.

В судовому засіданні 06.12.2017 року протокольною ухвалою суду прийнято до розгляду заяву про збільшення розміру позовних вимог, згідно якої позивач просить визнати недійсними та скасувати електронні торги, визнати недійсними акт про реалізацію предмета іпотеки та свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а також залучено в якості відповідача ОСОБА_7 і третю особу Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тверську Інессу Володимирівну.

08 грудня 2017 року до суду надійшло заперечення на позовну заяву, у якому представник відповідача 2 проти позову заперечував, вважаючи вимоги позивача безпідставними, оскільки відповідачем 2 було завчасно оприлюднено у засобах масової інформації, а саме у таких місцевих засобах масової інформації як «Улюблена газета» (випуск №320 від 20 квітня 2017 року) та «Метро» (випуск №27 від 13 квітня 2017 року) інформацію про майбутнє проведення торгів з реалізації квартири позивача.

12 грудня 2017 року до суду надійшла заява про забезпечення позову, у якій позивач просила забезпечити позов шляхом накладення арешту на спірну квартиру та заборони державним реєстраторам, Міністерству юстиції України, його територіальним органам, комісіям, технічним адміністраторам, іншим органам чи особам, які виконують функції в сфері державної реєстрації, проводити будь-які реєстраційні дії та вносити будь-які записи (зміни) щодо спірної квартири.

Ухвалою суду від 12 грудня 2017 року було відмовлено у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.

Ухвалою суду від 01.03.2018 року справу призначено до розгляду у порядку загального позовного провадження у підготовче судове засідання на 07.06.2018 року.

Ухвалою суду від 01.03.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні.

20 березня 2018 року до суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_7 (відповідач 3 за первісним позовом) до ОСОБА_6 (позивач за первісним позовом), ОСОБА_2, ОСОБА_11, треті особи: Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у місті Києві (відповідач 1 за первісним позовом), Державне підприємство «Сетам» (відповідач 2 за первісним позовом), Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (третя особа 1 за первісним позовом), приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тверська Інесса Володимирівна (третя особа 2 за первісним позовом), про примусове виселення з квартири, яка була предметом іпотеки.

Свої позовні вимоги позивач за зустрічним позовом обґрунтовував тим, що за результатами публічних торгів у ДП «СЕТАМ» він став власником спірної квартири. Проте відповідачі за зустрічним позовом продовжують фактично проживати у спірній квартирі, при цьому відповідачі за зустрічним позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_11 мають реєстрацію місця проживання у даній квартирі. Тому позивач за зустрічним позовом просив примусово виселити відповідачів за зустрічним позовом зі спірної квартири та стягнути з відповідачів за зустрічним позовом понесені ним судові витрати.

Ухвалою суду від 28 березня 2018 року зустрічну позовну заяву повернуто заявнику, оскільки, об'єднання первісного та зустрічного позовів у даній справі у одне провадження та спільний їх розгляд є недоцільним в силу того, що вимоги даних позовів виникають з різних правовідносин, позови містять різний предмет, зміст вимог та обставин, які підлягають доказуванню, спільний розгляд даних позовів може ускладнити вирішення справи.

22 березня 2018 року до суду надійшов відзив відповідача 3 на позовну заяву, у якому відповідач 3 проти позову заперечував, вважаючи вимоги позивача необґрунтованими, оскільки сторонами до суду не надано жодних доказів, підтверджуючих досягнення сторонами у виконавчому провадженні згоди щодо вартості спірної квартири; позивач, спираючись на оцінку ринкової вартості спірної квартири, зроблену на його замовлення та датовану 16 листопада 2017 року, не враховує змін цін на ринку нерухомості, що відбулись після оцінки вартості спірної квартири, зробленої на замовлення відповідача 1 станом на 29 листопада 2016 року; відповідачем 2 було завчасно оприлюднено у засобах масової інформації інформацію про майбутнє проведення торгів з реалізації квартири позивача, та просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Одночасно з відзивом на позовну заяву відповідачем 3 було подано клопотання про витребування від відповідача 2 інформації про учасників торгів щодо спірної квартири та осіб, що подали заявку про участь в даних торгах, але не були до них допущені через несплату гарантійного внеску.

15 серпня 2018 року до суду від відповідача 1 надійшла копія матеріалів виконавчого провадження №45368801 щодо стягнення з позивача на користь третьої сторони 1 заборгованості за кредитним договором.

У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили позовні вимоги задовольнити у повному обсязі з підстав зазначених в позовній заяві.

У судовому засіданні представник відповідача 1 та представник відповідача 3 проти задоволення позову заперечували, просили у задоволенні позовних вимог відмовити, підтримали раніше надані пояснення.

У судове засідання представник відповідача 2, представники третіх осіб не з'явились, про дату та час судового засідання були повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили, заперечення на позовну заяву не надали, в запереченнях від 08.12.2017 року представник відповідача 2 просив відмовити у задоволенні позову та розглядати справу за його відсутності.

Суд, заслухавши пояснення сторін, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи із таких підстав.

Судом встановлено, що 18 липня 2008 року між позивачем та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого за всіма правами та обов'язками є АТ «ОТП Банк» було укладено кредитний договір № МL-004/283/2008, на забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_6 за даним кредитним договором передала в іпотеку нерухоме майно : двокімнатну квартиру АДРЕСА_3, загальна площа якої становить 54 кв.м., що підтверджується договором іпотеки №PML-004/283/2008 від 18.07.2008 року (т. 1 а.с. 37).

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва у справі №2610/8196/2012 від 08 жовтня 2013 року стягнуто з ОСОБА_6, ОСОБА_9 солідарно на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором № ML 004/283/2008 від 18.07.2008 року у розмірі 113789 Швейцарських франків 45 сантимів, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 23.09.2013 року складає 996856 грн. 46 коп., неустойку у розмірі 3431726 грн. 27 коп., а всього 4428582 грн. 73 коп. (т. 1 а.с. 39-40).

18.03.2011 року АТ «ОТП Банк» відступило на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» право вимоги за даним кредитним договором, про що повідомлено позивача листом №42-2-1/208434 від 07.04.2011 року (а.с. 41).

17.11.2014 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві винесено постанову про відкриття провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого Шевченківським районним судом міста Києва від 8 травня 2014 року (т. 1 а.с. 85).

07.11.2014 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (т. 1 а.с. 86).

Відповідно до ч. 1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Відповідно до ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження.

У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника.

Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна.

У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна.

Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання.

У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для проведення оцінки майна.

Виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем.

Оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом.

Звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні є дійсним протягом шести місяців з дня його підписання суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно.

Якщо строк дійсності звіту про оцінку майна закінчився після передачі майна на реалізацію, повторна оцінка такого майна не проводиться.

Постановою державного виконавця від 18 листопада 2016 року було призначено ПП «Консалтингова група «Арго-Експерт» експертом-суб'єктом оціночної діяльності для участі у даному виконавчому провадженні та доручено йому надати висновок щодо ринкової вартості спірної квартири. Відповідно до висновку ПП «Консалтингова група «Арго-Експерт» вартість спірної квартири станом на 29 листопада 2016 року складала 1 168 000,00 грн. (т.2 а.с. 27, т. 2 а.с. 30-32).

Твердження позивача про те, що відповідач 1 всупереч вимогам ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» не повідомив позивача про проведення оцінки спірної квартири та не ознайомив позивача з її результатами, спростовується наявними у справі письмовими доказами, а саме копією листа відповідача 1 на адресу позивача №14/9 від 08 грудня 2016 року про ознайомлення з висновком про вартість спірної квартири від 29 листопада 2016 року (т. 2 а.с. 28). У свою чергу, доказів того, що відповідач 1 не повідомив позивача про проведення оцінки спірної квартири та не ознайомив позивача з її результатами, позивачем надано не було.

В матеріалах справи міститься звіт про оцінку майна, виконаний ФОП «ОСОБА_10» від 16.11.2017 року, на замовлення позивача, з якого вбачається, що вартість спірної квартири станом на 16 листопада 2017 року складає 1 586 432,00 грн. (т. 1 а.с. 44-80).

Посилання позивача на суттєву розбіжність у значеннях оціночної вартості спірної квартири між зазначеною у висновку експерта, зробленому за результатами проведення оцінки на замовлення позивача станом на 16 листопада 2017 року, та зазначеною у висновку експерта, зробленому за результатами проведення оцінки на замовлення відповідача 1 станом на 29 листопада 2016 року, не може бути прийняте судом до уваги, оскільки позивачем не враховано змін ринкової вартості нерухомості, що відбулись у період між проведеннями зазначених оцінок.

Відповідно до ч.1 ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та майна, зазначеного в ч.8 ст. 57 цього Закону, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах.

Порядок реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів регулюється Тимчасовим порядком реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 16 квітня 2014 року № 656/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 16 квітня 2014 року за № 427/25204.

Відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові № 3-112гс14 від 23.09.2014 року прилюдні торги є спеціальною процедурою продажу майна, за результатами якої власником майна стає покупець, який у ході торгів запропонував за нього найвищу ціну (пункт 2.2 Тимчасового положення).

Тимчасовим положенням передбачено вимоги щодо проведення таких торгів, а саме: по-перше, правила, які визначають процедуру підготовки, проведення торгів (опублікування інформаційного повідомлення певного змісту про реалізацію нерухомого майна; направлення письмового повідомлення державному виконавцю, стягувачу та боржнику про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна) (розділ 3) по-друге, правила, які регулюють сам порядок проведення торгів (розділ 4), і по-третє, ті правила, які стосуються оформлення кінцевих результатів торгів (розділ 6).

Відповідно до п. 3.11 Тимчасового положення спеціалізована організація письмово повідомляє державного виконавця, стягувана та боржника про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна.

Згідно розділу 4 Тимчасового положення прилюдні торги розпочинаються з оголошення ліцитатором порядку їх проведення. Лот виставляється на торги за наявності не менше двох покупців, за кожним лотом, що виставляється на прилюдні торги, ліцитатор оголошує номер, указаний в інформаційній картці, назву, коротку характеристику майна, стартову ціну. У ході торгів учасники прилюдних торгів повідомляють про готовність придбати заявлений лот за оголошену ліцитатором ціну, піднімаючи аукціонну картку з номером, повернутим до ліцитатора, або одночасно піднімають картку учасника прилюдних торгів і пропонують свою ціну. Якщо протягом трьох хвилин після триразового оголошення стартової ціни покупці не висловлюють бажання придбати майно за ціною, оголошеною ліцитатором, то запропонований об'єкт продажу знімається з торгів і прилюдні торги за даним лотом не проводяться. Повторні прилюдні торги проводяться не раніше ніж через місяць з часу проведення перших прилюдних торгів. Порядок підготовки і проведення прилюдних торгів, визначений цим Положенням, є обов'язковим у разі проведення повторних торгів. На повторних торгах стартова ціна лота може бути зменшена, але не більше ніж на 30%. Якщо майно не було продане або прилюдні торги не відбулися, то майно знімається з прилюдних торгів. Якщо запропонована учасником прилюдних торгів ціна є більшою за ціну, запропоновану ліцитатором, то останній називає номер учасника і запропоновану ним ціну. Якщо протягом трьох хвилин після триразового повторення останньої ціни не буде запропоновано вищої ціни, то ліцитатор одночасно з ударом молотка оголошує про продаж лота, називає продажну ціну й номер переможця, під яким він зареєстрований як учасник прилюдних торгів.

Таким чином, виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає у продажу майна, тобто у забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, а відтак, є правочином.

Цей висновок узгоджується і з нормами статей 650, 655 та частини 4 статті 656 ЦК України, що відносять до договорів купівлі-продажу процедуру прилюдних торгів, результатом яких є видача нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів на підставі складеного та затвердженого в установленому порядку акта державного виконавця про проведені торги (розділ 6 Тимчасового положення, стаття 34 Закону України "Про нотаріат").

Отже, відчуження майна з прилюдних торгів належить до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, встановлених частинами 1-3 та 6 статті 203 ЦК України (частина 1 статті 215 цього Кодексу).

20.02.2017 року управління державної виконавчої служби звернулося до ДП «Сетам» із заявкою на реалізацію арештованого майна, а саме: двокімнатної квартири АДРЕСА_3 (т. 1 а.с. 87).

Відповідно до ст. 43 Закону України «Про іпотеку» організатор прилюдних торгів не пізніше ніж за 15 робочих днів до дня початку прилюдних торгів публікує в місцевих друкованих засобах масової інформації за місцезнаходженням предмета іпотеки, а у разі проведення електронних торгів - також на веб-сайті проведення електронних торгів, повідомлення про проведення таких торгів. У повідомленні зазначається інформація про день, час, місце проведення прилюдних торгів, опис предмета іпотеки, що підлягає продажу, місце, де можна отримати додаткову інформацію про умови проведення прилюдних торгів та іншу необхідну інформацію.

Твердження позивача про те, що відповідач 2 всупереч вимогам ст. 43 Закону України «Про іпотеку» не опублікував у місцевих засобах масової інформації за місцезнаходженням предмета іпотеки повідомлення про проведення торгів, спростовується наявними у справі письмовими доказами, а саме копіями публікацій про проведення торгів з продажу спірної квартири у засобах масової інформації «Улюблена газета» (випуск №320 від 20 квітня 2017 року) та «Метро» (випуск №27 від 13 квітня 2017 року) (т. 1 а.с. 102-106).

Відповідно до складеного відповідачем 2 протоколу №245342 проведення електронних торгів від 27 березня 2017 року з продажу спірної квартири, дані торги не відбулись у зв'язку з відсутністю допущених учасників торгів (т. 2 а.с. 43).

Відповідно до складеного відповідачем 2 протоколу №255181 проведення електронних торгів від 10 травня 2017 року з продажу спірної квартири, переможцем даних торгів визначено відповідача 3, при цьому стартова ціна продажу спірної квартири складала 934400,00 грн., ціна продажу спірної квартири склала 972021,00 грн. За результатами даних електронних торгів переможцем торгів визначений ОСОБА_4, держаним виконавцем відповідача 1 складено акт №45368801 від 29 травня 2017 року про реалізацію предмета іпотеки (т. 2 а.с. 56-48).

Відповідно до ст. 72 Закону України «Про нотаріат» придбання жилого будинку (квартири) з прилюдних торгів оформлюється нотаріусом за місцезнаходженням будинку (квартири) шляхом видачі набувачу свідоцтва про придбання жилого будинку (квартири). Якщо торги не відбулися, свідоцтво про придбання жилого будинку (квартири) видається стягувачеві. Придбання нерухомого майна, яке було предметом застави (іпотеки), оформлюється нотаріусом за місцезнаходженням цього нерухомого майна шляхом видачі набувачу свідоцтва про придбання нерухомого майна. Свідоцтва про придбання жилого будинку (квартири) з прилюдних торгів видаються на підставі акта про продаж будинку (квартири) з прилюдних торгів чи акта про те, що будинок (квартира) залишено за стягувачем у зв'язку з тим, що торги не відбулися. Свідоцтва про придбання нерухомого майна видаються на підставі акта про придбання нерухомого майна або реалізацію предмета іпотеки.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №96071897 від 01 вересня 2017 року право власності на спірну квартиру було зареєстровано на ім'я ОСОБА_4 на підставі свідоцтва серія та номер НОМЕР_2 від 01 вересня 2017 року, виданого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверсько Інессою Володимирівною на виконання приписів ст. 72 Закону України «Про нотаріат» (т. 1 а.с 42, 82).

Позивач вважає, що торги із реалізації майна позивача були проведені із порушенням чинного законодавства.

Відповідно постанови від 18 листопада 2015 року (справа № 6-1884цс15) Верховний Суд України зазначив, що відчуження майна з прилюдних торгів належить до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав, установлених частиною першою ст.215 ЦК України. Нерухоме майно передається на реалізацію з прилюдних торгів за ціною та в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», при цьому умови, процедура підготовки та порядок проведення торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, а також розрахунків за придбане майно й оформлення результатів торгів визначено Тимчасовим положенням. Таким чином, дотримання нормативно встановлених правил призначення та проведення прилюдних торгів є обов'язковою умовою правомірності правочину.

Разом із тим слід зазначити, що оскільки за змістом частини 1 статті 215 ЦК України підставами недійсності укладеного за результатами прилюдних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами прилюдних торгів, то підставами для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених саме Тимчасовим положенням.

За умовами п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Результатом прилюдних торгів є видача нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів на підставі складеного та затвердженого в установленому порядку акта державного виконавця про проведені торги.

Таке свідоцтво є документом, що посвідчує право власності та підставою державної реєстрації прав власності за покупцем.

Наслідком визнання прилюдних торгів недійсними є визнання свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів незаконним та його скасування ( пункт 27 Постанови №3 від 1 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визнання підсудності цивільних справ»), так як таке свідоцтво, видане владним органом, суперечить актам цивільного законодавства та порушує цивільні права.

На підставі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів серія та номер НОМЕР_2 від 01 вересня 2017 року, зареєстрованого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською Інессою Володимирівною, право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_4 зареєстровано за ОСОБА_4.

Разом з цим, головною умовою, яка повинна бути встановлена судами, є наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а тому окрім наявності порушення норм закону при проведенні прилюдних торгів підлягає встановленню наявність порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України у постанові № 6-323ц16 від 16.03.2016року.

Отже, судом встановлено, що проведення електронних торгів по реалізації квартири за адресою: АДРЕСА_4 відбулися без порушенням норм Закону України «Про виконавче провадження» та Тимчасового положення.

Положеннями ст. 15 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Разом з тим, однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України).

Отже, в силу вимог ст.ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Даючи юридичну оцінку зібраним по справі доказам у їх сукупності, беручи до уваги, що в судовому засіданні представниками позивача не надано суду жодних доказів, які б свідчили про те, що електронні торги відбулися з порушенням норм Закону України «Про виконавче провадження», Тимчасового положення та підтвердження того, що проведення електронних торгів спричинило порушення прав чи інтересів позивача, тому слід відмовити у задоволенні позовної вимоги про визнання електронних торгів недійсними, а, оскільки, вимоги щодо визнання недійсним акту №45368801 про реалізацію предмета іпотеки, затвердженого 29 травня 2017 року відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві 29 травня 2017 року та свідоцтва про право власності на нерухоме майно, придбаного з прилюдних торгів на ОСОБА_7 є похідними вимогами, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 15, 16, 215, 216 ЦК України, ст. ст. 3-5, 7-13, 17, 43, 49, 76-81, 82, 258, 262, 264, 265, 268, 280, 352-353 ЦПК України, ЗУ «Про іпотеку», ЗУ «Про виконавче провадження», ЗУ «Про нотаріат», суд -

в и р і ш и в:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві, Державного підприємства «Сетам», ОСОБА_7, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тверська Інесса Володимирівна про визнання прилюдних торгів недійсними - відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року) : до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, а саме, відповідно до ч.1 ст. 296 ЦПК України : апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Дата складення повного судового рішення 22.10.2018 року.

Суддя