Справа № 146/188/18
Провадження № 22-ц/772/692/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Пилипчук О. В.
Доповідач:Сало Т. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2018 рокуСправа № 146/188/18м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі: головуючого судді Сала Т.Б., суддів: Берегового О.Ю., Кучевського П.В., секретар - Кирилюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Томашпільського районного суду Вінницької області від 14 лютого 2018 року про забезпечення позову, постановлену суддею Пилипчуком О.В. в залі суду смт. Томашпіль (дата складення повного тексту невідома), за результатами розгляду заяви ОСОБА_4 про забезпечення позову, -

встановив:

У лютому 2018 року ОСОБА_4 звернулась до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просила: зобов'язати ОСОБА_3 допустити до нежитлового приміщення, площею 80 кв.м., що знаходиться по АДРЕСА_1 ФОП ОСОБА_4 з метою вирішення нею виробничих питань (доступ до документів звітності, сировини із м'яса та молока, обладнання, обігових коштів, електроприладів, які знаходяться в об'єкті оренди), і не чинити перешкод в користуванні об'єктом оренди до вирішення спору по суті; заборонити ОСОБА_3 передавати об'єкт оренди третім особам до вирішення спору по суті та застосувати зустрічне забезпечення шляхом зобов'язання ОСОБА_3 внести на депозитний рахунок суду грошові кошти у розмірі 881 грн.

Заяву мотивовано тим, що ОСОБА_4 має намір звернутись до суду із позовом до ОСОБА_3 про визнання продовженим договору оренди нерухомого майна.

На думку ОСОБА_4, ОСОБА_3 може незаконно передати об'єкт оренди іншій особі, що може утруднити або ж унеможливити виконання майбутнього рішення.

Крім того, ОСОБА_3 вигнав з орендованого приміщення працівників ФОП ОСОБА_4, змінив замки від вхідних дверей та нікого не допускає до спірного приміщення не зважаючи на те, що в ньому знаходиться документація, кошти та обладнання ФОП ОСОБА_4 та сировина, яка може зіпсуватись.

Також ФОП ОСОБА_4 бажає застосувати зустрічне забезпечення, оскільки сплатила судовий збір за подання заяви про забезпечення позову.

Ухвалою Томашпільського районного суду Вінницької області від 14 лютого 2018 року заяву задоволено. Зобов'язано ОСОБА_3 допустити до нежитлового приміщення, площею 80 кв.м., що знаходиться по АДРЕСА_1 ФОП ОСОБА_4 з метою вирішення нею виробничих питань (доступ до документів звітності, сировини із м'яса та молока, обладнання, обігових коштів, електроприладів, які знаходяться в об'єкті оренди) і не чинити перешкод в користуванні об'єктом оренди до вирішення спору по суті. Заборонено ОСОБА_3 передавати об'єкт оренди третім особам до вирішення спору по суті. Застосовано зустрічне забезпечення шляхом зобов'язання ОСОБА_3 внести на депозитний рахунок суду грошові кошти у розмірі 881 грн.

На вказану ухвалу ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу скасувати. Інших вимог в скарзі апелянт не ставить.

Скаргу мотивовано тим, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, суд неповно дослідив обставини, що мають значення для справи, зокрема, суд не взяв до уваги, що вимоги заявника не підтверджуються жодними доказами, крім слів ОСОБА_4, суд не врахував, що зустрічне забезпечення може застосовуватись тільки до позивача.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що підстави заяви про забезпечення позову є обґрунтованими, а невжиття заходів забезпечення позову може призвести до спричинення збитків ОСОБА_4

Такий висновок суду є помилковим з огляду на наступне.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог (Постанова Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

Статтею 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (Постанова Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

Частиною 10 статті 150 ЦПК України закріплено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Апеляційним судом встановлено, що 22 березня 2018 року відкрито провадження за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні майном та стягнення збитків (відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень, номер рішення 72911368).

Із ухвали вбачається, що ОСОБА_4 у позові до ОСОБА_3 просить зобов'язати ФОП ОСОБА_3 утриматися від вчинення будь-яких перешкод в користуванні ФОП ОСОБА_4 нежитловим приміщенням і всіма комунікаціями в ньому, що знаходиться по АДРЕСА_1, згідно договору оренди від 1 січня 2017 року, до його припинення, а також стягнути з відповідача на користь позивача збитки у вигляді упущеної вигоди за період з 4 січня 2018 року по 21 січня 2018 року в сумі 19325 грн.

Колегія суддів вважає, що вимоги заяви про забезпечення позову є тотожними вимогам поданого позову, що є недопустимим в силу вищевказаних вимог закону.

Крім того, обставини спору, на які суд першої інстанції вказує в ухвалі можуть бути прийняті до уваги судом для вирішення питання про забезпечення позову і не можуть, на цій стадії судочинства, встановлюватися судом першої інстанції, і, тим більше, піддаватись аналізу судом апеляційної інстанції.

Щодо зустрічного забезпечення, застосованого судом першої інстанції апеляційний суд прийшов до наступного висновку.

Статтею 154 ЦПК України передбачено, що суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

Тобто, зустрічне забезпечення - це гарантія відшкодування можливих для відповідача збитків, а ніяк не відшкодування збитків для позивача.

Заява про зустрічне забезпечення подається іншою стороною по справі (зокрема, відповідачем), а не позивачем.

Отже, вимоги ОСОБА_4, яка є позивачем, про застосування зустрічного забезпечення є безпідставними, а суд першої інстанції не мав правових підстав для його застосування.

Апеляційний суд, дослідивши доводи заяви та мотиви оскаржуваної ухвали дійшов висновку, що ухвалу слід скасувати, оскільки заява не обґрунтована жодними належними доказами.

Згідно з п. 2, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими та порушення норм процесуального права є підставами, зокрема, для скасування ухвали з постановленням нової, якою слід відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_4 про забезпечення позову.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з ОСОБА_4 підлягають стягненню на користь ОСОБА_3 понесені ним судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 352,60 грн..

На підставі викладеного, керуючись ст. 141, 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Томашпільського районного суду Вінницької області від 14 лютого 2018 року про забезпечення позову скасувати.

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_4 про забезпечення позову.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 352,60 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня її проголошення до Верховного Суду.

Головуючий: Т.Б. Сало

Судді: О.Ю. Береговий

П.В. Кучевський

Повний текст складено 12 квітня 2018 року

Згідно з оригіналом:

Суддя: Т.Б. Сало