Справа № 234/4876/17
Провадження № 2/234/110/18
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2018 року м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області в складі:

головуючого судді Фоміної Ю.В., за участю секретаря судового засідання Кравченко Я.Ю., представника позивача ОСОБА_1, відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №234/4876/17 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним та застосування наслідків недійсного правочину,

В С Т А Н О В И В :

До Краматорського міського суду Донецької області 04.04.2017 року звернувся ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 з позовом про визнання правочину недійсним та застосування наслідків недійсного правочину. Позовні вимоги неодноразово уточнював, останній раз заявою від 08.08.2017 року, яку обґрунтував тим, що 15.11.2014 року були укладені договір купівлі-продажу належного йому житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами №59 по вул. Г.Сковороди (Дзержинського) в м. Краматорську Донецької області, та договір купівлі-продажу належної позивачу земельної ділянки кадастровий номер :00:015:0196, розташованої за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Г.Сковороди,59 від 15.11.2014 року, посвідчені приватним нотаріусом Краматорського міського нотаріального округу ОСОБА_6 Покумцем зазначених обєктів є відповідач ОСОБА_2. Представником продавця, який отримав гроші в сумі 90000,00 грн. згідно умов договорів є відповідач ОСОБА_3 Укладення зазначених договорів не відповідало його волевиявленню як власника будинку та земельної ділянки, розташованих за адресою м. Краматорськ, вул.. Г.Сковороди,59, оскільки він не просив відповідача ОСОБА_3 здійснити продаж вищезазначених обєктів нерухомості та спеціально не уповноважував його на здійснення зазначених правочинів та навіть не знав про їх вчинення. В свою чергу ОСОБА_3 не передавав йому ніяких грошових коштів, отриманих внаслідок продажу будинку та земельної ділянки. Для здійснення повноважень представника продавця під час укладання зазначених договорів відповідач ОСОБА_3 використав довіреність від 26.02.2014 року, посвідчену приватним нотаріусом Краматорського міського нотаріального округу ОСОБА_6, надану йому разом із правовстановлюючими документами на будинок та земельну ділянку, розташовані за адресою: м. Краматорськ, вул. Г.Сковороди, 59, для реєстрації іпотеки вказаних обєктів нерухомості, для забезпечення виконання умов договору позики від 26.02.2014 року укладеному між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 Враховуючи, що його волевиявлення за оспорю вальними правочинами не було вільним і не відповідало внутрішній волі, просить визнати недійсним довіреність від 26.02.2014 року, посвідчену приватним нотаріусом Краматорського міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстровану за номером 305; договори купівлі-продажу житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами №59 по вул.. Г.Сковороди (дзержинського) в м. Краматорську Донецької області від 15.11.2014 року, посвідченому приватним нотаріусом Краматорського міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстрованому за номером 1225 та купівлі-продажу земельної ділянки кадастровий номер :00:015:0196, розташованої за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Г.Сковороди (Дзержинського),59 від 15.11.2014 року посвідченому приватним нотаріусом Краматорського міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстрованому за номером 1226, та застосувати реституцію, як наслідок недійсності правочинів, шляхом визнання за ОСОБА_5 права власності на житловий будинок з господарським та побутовими будівлями та спорудами №59 по вул. Г.Сковороди (Дзержинського) в м. Краматорську Донецької області від 15.11.2014 року, та на земельну ділянку кадастровий номер :00:015:0196, розташованої за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Г.Сковороди (Дзержинського),59; стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошових коштів у розмірі 90000,00 грн. Судові витрати віднести на рахунок відповідачів.

В судовому засіданні допитаний в якості свідка позивач ОСОБА_5 позовні вимоги підтримав та пояснив, що у нього виникли фінансові труднощі, та ОСОБА_3 давав йому гроші в борг під заставу нерухомості, продавати будинок він не планував. Він був впевнений, що він швидко поверне гроші, які позичив у відповідача ОСОБА_3 та довіреність, яку засвідчив нотаріус на продаж будинку та земельної ділянки він не читав, але не заперечує, що дійсно її підписав у нотаріуса та передав ОСОБА_3 правовстановлюючі документи на будинок. Він не просив продавати будинок. Він вважав, що швидко поверне борг, але потрапив до міст позбавлення волі. У 2016 році до нього приїхала дружина на побачення та повідомила, що будинок проданий.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити та вважає, що була відсутня воля позивача на продаж будинку та земельної ділянки. Дійсно позивач позичив кошти у Ревенко та їх повернення забезпечувалося договором іпотеки на будинок та земельну ділянку. У нотаріуса були підписані повноваження на укладання договору іпотеки, але Ревенко продав без згоди власника за низьку ціну. Коштів за продажу будинку та земельної ділянки позивач не отримав.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 проти позову заперечив та пояснив, що з позивачем він не знайомий. Знайомий із ОСОБА_3 який запропонував йому придбати спірний будинок та земельну ділянку, він погодився та придбав будинок та земельну ділянку за 90000,00 грн. У ОСОБА_5 та його дружини є інше житло, яке розташовано неподалік від спірного домоволодіння. Дружина ОСОБА_5 вивезла з будинку всі речі.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 проти позову заперечив та пояснив, що дійсно надавав ОСОБА_5 гроші в борг, але договір позики не пов'язаний із договорами купівлі-продажу будинку та земельної ділянки. ОСОБА_5 мав можливість відкликати довіреність, але цього не зробив. Відповідно до наданої довіреності він продав будинок та земельну ділянку.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні проти позову заперечив у звязку із недоведеністю порушення волі. ОСОБА_5 пояснив, що він дійсно підисував довіреність, підстав вважати, що він її не читав не має. Підстав для визнання правочинів недійсними не має.

Суд, вислухавши пояснення сторін, їх представників, повно та всебічно зясував обставини справи, витребувавши у нотаріуса належним чином засвідчені копії спірних правочинів, безпосередньо дослідивши наявні у справі письмові докази, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено: Відповідно до нотаріально засвідченої довіреності 26.02.2014 року ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі попереднього усного договору доручення, цією довіреністю уповноважив ОСОБА_3, бути його представником в усіх організаціях, підприємствах, установах незалежно від їх підпорядкування, форм власності та галузевої належності, в тому числі у відповідній нотаріальній конторі, відповідному бюро технічної документації, у у реєстраційній службі Краматорського міського управління юстиції Донецької області, у відповідному управлінні земельних ресурсів, органах державного земельного кадастру, Краматорському відділі Головного управління Держкомзему в Донецькій області, Держземагенстві, Донецькому обласному кадастрі, землевпорядних організаціях, відповідних житлово-експлуатаційних організаціях, Краматорській міській раді і всіх її підрозділах (відділах), відповідній селищній раді, органах влади і управління, у експертів-оцінювачів з питань продажу житлового будинку та земельної ділянки номер 59 по вул.. Дзержинського в м. краматорську, за ціну та на у мовах за розсудом ОСОБА_3 Для цього відповідно до довіреності ОСОБА_3 надано право подавати від його імені необхідні документи, заяви, в тому числі витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, ОСОБА_7 з Державного земельного кадастру, експертну грошову оцінку, нормативну грошову оцінку земельної ділянки, розписуватися за нього, на договорах цивільно-правового характеру, що укладатимуться, підписувати попередні договори, договори про внесення змін, договори купівлі-продажу вказаного майна, сплачувати належні з нього платежі, включаючи державне мито (плату) та робити інші платежі, а також виконати всі дії в межах та в обсязі, передбачених чинним законодавством України для такого роду уповноважень. Ця довіреність була видана до 26.02.2017 року, та посвідчена приватним нотаріусом Краматорського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_6 (а.с.66)

15.11.2014 року між ОСОБА_5, за якого на підставі вищезазначеної довіреності діяв ОСОБА_3 та ОСОБА_2 були укладені договори купівлі-продажу жилого будинку та земельної ділянки кадастровий номер :00:015:0196, розташовані за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Дзержинського, 59. Відповідно до п.2 спірних договорів, продаж за домовленістю сторін відбулася за 60000,00 грн. та 30000,00 грн. відповідно, які були повністю отримані представником Продавця від Покупця до підписання цього договору (а.с.62-65).

Зазначені обєкти нерухомості зареєстровані 15.11.2014 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_2 (а.с.6,10)

Судом відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про допит в судовому засіданні нотаріуса ОСОБА_6, який посвідчувала спірні договори та довіреність, оскільки не має обєктивної можливості отримати від позивача дозвіл на розкриття нотаріальної таємниці, у звязку із засудженням ОСОБА_5 за ч.1 ст.258-3 КК України та 26.12.2017 року звільненого на підставі Указу президента України «4321-2017 року «Про помилування». Також судом відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача у допиті в якості свідків дружину позивача ОСОБА_8 та сусідів ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_7, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, у звязку із неналежністю та недопустимістю таких доказів з огляду на обставини справи, а саме оспарювання довіреності, яка є одностороннім правочином.

Відповідно до ч.1,3 ст.215 ЦК Україна, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ч.3,5 ст.203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст.229 ЦК України, Якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Відповідно до ч.1 ст.237 ЦК України, представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Відповідно до ч.1,2 ст.249 ЦК України, особа, яка видала довіреність, за винятком безвідкличної довіреності, може в будь-який час скасувати довіреність або передоручення. Відмова від цього права є нікчемною. Особа, яка видала довіреність і згодом скасувала її, повинна негайно повідомити про це представника, а також відомих їй третіх осіб, для представництва перед якими була видана довіреність.

У правочині зовнішнє волевиявлення особи має відповідати його внутрішній волі. Вона має бути спрямована на досягнення відповідного юридичного наслідку. Сторона на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка насправді мала місце, тобто надати докази, які б свідчили про її помилку щодо істотних обставин правочину.

Суд зазначає, що видача та скасування довіреності, це односторонній правочин, та з моменту видачі довіреності 26.02.2014 року до моменту укладення договорів купівлі-продажу 15.11.2014 року пройшло достатньо часу для його скасування. Позивач в судовому засіданні підтвердив, що він підписував спірну довіреність у нотаріуса, але її не читав, але ці пояснення спростовуються самою довіреністю, де зазначено, що текст цієї довіреності прочитаний особисто, зміст та правові наслідки видачі її цілком зрозумілі.

Крім того, як зазначено в ст.229 ЦК України, не є істотною помилка в мотивах правочину, тобто в причинах, які спонукали до його вчинення, крім випадків, встановлених законом. Таким чином, пояснення позивача та представника позивача про наявність боргового зобовязання, яке спонукало позивача продати своє майно, щоб повернути борг, не є підставою для визнання одностороннього правочину видачі довіреності недійсною.

Щодо пояснень позивача та відповідача про неотримання ним грошей за продаж нерухомості в сумі 90000,00 грн., то ці обставини могли виникнути тільки після вчинення правочинів, та на їх дійсність в момент укладання не впливали.

При таких обставинах суд дійшов висновку про відсутності підстав для визнання довіреності недійсною, а отже підстав для визнання договорів-купівлі продажу будинку та земельної ділянки, які були продані на підставі нотаріально засвідченої довіреності не має.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 900 грн., у звязку із відстрочення останньому сплати судового збору до ухвалення судового рішення у справі (ухвала суду від 10.04.2017 року).

Керуючись ст.ст. 4, 81, 141, 263-265, 273, 354 ЦПК України, ст. ст. 203,215,229 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним та застосування наслідків недійсного правочину, - відмовити повністю.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2. вул. ОСОБА_20 (Дзержинського), 59 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України, (вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01601, ) за наступними реквізитами: отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106; код за ;банк отримувача: Головне управління Державної казначейської служби України у м.Києві; код банку отримувача: 820019; рахунок отримувача: 0001; код класифікації доходів бюджету: 22030106, судовий збір в сумі 900,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Донецької області через Краматорський міський суд (Перехідні положення п.п. 15, 15.5), протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлений 30.03.2018 року.

Суддя Ю.В. Фоміна