Провадження №2/389/1069/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2018 року Знам'янський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Тьор Є.М.,

при секретарі - Пахуті Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду міста Знам'янка Кіровоградської області, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Знам'янської міської ради Кіровоградської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому проситьвизнати за позивачем право власності за набувальною давністю на ? частку житлового будинку розташовоного за адресою: АДРЕСА_1.

Вимоги обґрунтував тим, що з листопада 2000 року позивач проживає у житловому будинку з господарсько - побутовими будівлями АДРЕСА_1. Веде господарство, підтримує будинок в належному технічному та санітарному стані, обробляє прилеглу до будинку земельну ділянку. На сьогоднішній день, позивач продовжує проживати в цьому будинку, тобто добросовісно та відкрито володіє цим майном більше десяти років. Постійно сплачує комунальні послуги за цією адресою. Вказав, що є власником ? частки житлового будинку АДРЕСА_1. При цьому, ? частки домоволодіння АДРЕСА_1 належала ОСОБА_4, на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Знам'янською держконторою 08 січня 1991 року за реєстровим номером 15. ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2. Спадкоємцем після смерті останньої є її син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який до нотаріуса за оформленням спадщини не звертався та відмовляється від прийняття в спадщину ? частини житлового будинку АДРЕСА_1. Інших спадкоємців після смерті ОСОБА_4 немає.

15 грудня 2017 року набув чинності Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального Кодексу України, Цивільного процесуального Кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VІІ від 03.10.2017 року, на підставі якого Цивільний процесуальний Кодекс України викладено в новій редакції.

Згідно п/п 9 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень Цивільного процесуального Кодексу України в новій редакції, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву вх. №1480/18 від 01 лютого 2018 року, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити та справу розглянути у його відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву вх. №1481/18 від 01 лютого 2018 року, в якій позовні вимоги визнав та не заперечив відносно їх задоволення, справу просив розглянути за його відсутності.

Представник відповідача Знам'янської міської ради в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву вх.№1465/18 від 01 лютого 2018 року, в якій просив суд справу розглянути у відсутність представника відповідача, вирішення справи залишив на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Положеннями ч.1 ст.13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.ч.1, 5 та 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником ? частини житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1на підставі свідоцтва про право на спадщину виданого державним нотаріусом Знам'янської міської державної нотаріальної контори Кіровоградської області Цурканом А.Є. 28 грудня 1990 року, за реєстровим номером 1672 та зареєстрованого Олександрійським міжміським бюро технічної інвентаризації 29 грудня 1990 року в реєстровій книзі за №422/3 (а.с.10, 15, 17, 18-20)

У відповідь на звернення позивача Знам'янське міжміське КП «Бюро технічної інвентаризації» листом від 31 жовтня 2017 року за №759 повідомило, що згідно матеріалів інвентаризаційної справи реєстрацію права власності житлового будинку з господарсько побутовими будівлями по АДРЕСА_1 станом на 01 січня 2013 року проведено за:

- ОСОБА_4 - ? частин, на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 08 січня 1991 року р. №15 та зареєстрованого Олександрійським міжміським бюро технічної інвентаризації Знам'янська дільниця №2 09 січня 1991 року в реєстровій книзі за №3;

- ОСОБА_6 - ? частин, на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 28 грудня 1990 року р. №1672 (а.с.17)

Згідно Свідоцтва про смерть НОМЕР_2, виданого Знам'янським міським відділом РАГС Кіровоградської області, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.11). Спадкоємцем після смерті останньої є її син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_3 (а.с.12, 13). Заявою від 01 лютого 2018 року ОСОБА_2 відмовився від прийняття спадщини, як за законом так і за заповітом (при наявності останнього) після померлої матері ОСОБА_4. В заяві вказав, що наслідки відмови від прийняття спадщини йому відомі (а.с.47). Листом №21-178/1 від 01 липня 2004 року повідомлено, що відсутній законний власник житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с.9).

Згідно довідки квартального комітету №347 від 14 дистопада 2017 року, ОСОБА_1 з 1994 року дійсно проживає в будинку АДРЕСА_1, відкрито володіє будинком, підтримує будинок та прибудинкову територію в належному технічному та санітарному стані та згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом є власником ? частки житлового будинку (а.с.15). Відповідно до довідки №348 від 14 листопада 2017 року виданої квартальним комітетом №12, ОСОБА_4 на день смерті були зареєстрована та проживала в будинку АДРЕСА_1. Разом з нею на день смерті проживав та був зареєстрований ОСОБА_1 (а.с.16). Дані обставини також підтверджуються письмовими поясненнями від 14 листопада 2017 року ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які вказують, що ОСОБА_6 є їхнім сусідом та дійсно з 1994 року проживає за адресою: АДРЕСА_1, відкрито володієбудинком, підтримує будинок та прибудинкову територію в належному стані (а.с.20,21).

З копії технічного паспорту від 23 жовтня 2017 року вбачається, що домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1складається з житлового будинку А, 4 житлових кімнат загальною площею 69,8 кв.м, а також надвірних будівель (а.с.18-20).

Згідно з положеннями ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

З положень Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» вбачається, що відповідно до частини першої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК України) (п. 9 Постанови).

Враховуючи положення ст.ст. 335 та 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду.

Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України про те, що правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК України набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2011 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2001 року.

При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю (п. 11 Постанови).

Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень частини четвертої статті 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади (п. 13 Постанови).

Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень") (п. 14 Постанови).

В даному випадку позивач ОСОБА_1 з моменту реєстрації за ним права власності на ? частини домоволодіння добросовісно заволодів та продовжує відкрито, безперервно володіти протягом більше десяти років всім будинком з надвірними будівлями, включаючи спірну частину домоволодіння, тобто спірне нерухоме майно є чужим, розташованого за адресою: АДРЕСА_1доглядає та утримує його, що встановлено в судовому засіданні на підставі досліджених письмових доказів.

Отже, враховуючи наведене вище, на підставі ст.344 ЦК України, суд приходить до висновку про наявність всіх передбачених законом підстав для задоволення позовних вимог позивача і визнання за ним права власності за набувальною давністю на ? частки у праві власності на спірний житловий будинок.

Керуючись ст.ст. 13, 76, 81, 263-265, 354 ЦПК України, ст.ст. 344 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заявуОСОБА_1 до ОСОБА_2, Знам'янської міської ради Кіровоградської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП: НОМЕР_1, зареєстрований та проживає: АДРЕСА_1, право власності на ? частку у праві власності на житловий будинок АДРЕСА_1

Судові витрати залишити по фактично понесеним.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Кіровоградської області в тридцятиденний строк з дня його проголошення.Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності до п.15 п.п.15.5 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Знам'янського міськрайонного суду

Кіровоградської області Є М. Тьор