ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 2-1/12
провадження № 2/753/1179/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" червня 2018 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Трусової Т.О. з секретарями судового засідання Расуловою А.А., Кримчук Я.Р.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_2,

представник позивача: ОСОБА_3,

відповідач: ОСОБА_4,

представник відповідача: ОСОБА_5,

треті особи з самостійними вимогами: ОСОБА_6, ОСОБА_7,

представник третьої особи: ОСОБА_8,

розглянув в судовому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 у власних інтересах та в інтересах ОСОБА_6 і ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про визнання права власності,

зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визначення частки у спільному майні та визнання права власності,

позовом третьої особи ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про визнання права власності,

позовом третьої особи ОСОБА_7 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2002 р. ОСОБА_10, позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 (далі по тексту - ОСОБА_4, відповідач) про розірвання шлюбу та поділ спільного сумісного майна подружжя - будинку за адресою: АДРЕСА_7

05.04.2002 відповідач ОСОБА_4 подав зустрічний позов про розірвання шлюбу, зобов'язання повернути дитину в Україну, передачу йому дітей, поділ вищевказаного будинку, визначення порядку користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1, та зобов'язання сплатити борг.

Ухвалою від 14.05.2002 суд виділив в окреме провадження вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_10 про зобов'язання повернути дитину в Україну і передачу дітей та закрив провадження в частині його вимог про зобов'язання сплатити борг (т. 1 а. с. 52).

14.05.2002 суд ухвалив рішення про розірвання шлюбу сторін (т. 1 а.с. 62-63).

Ухвалою від цієї ж дати суд затвердив мирову угоду, відповідно до умов якої ОСОБА_10 не претендує на свою частку будинку в с. АДРЕСА_8., а ОСОБА_4 зобов'язується укласти з ОСОБА_10 договір купівлі-продажу своєї частки квартири за адресою: АДРЕСА_1, та закрив провадження у справі (т. 1 а.с. 56-57).

Ухвалою від 04.10.2002 суд скасував ухвалу про закриття провадження у справі за нововиявленними обставинами та призначив справу до розгляду (т. 1 а.с. 82).

24.10.2002 ОСОБА_10 подала заяву про уточнення позовних вимог. Посилаючись на те, що 2/4 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1, та житловий будинок в с. АДРЕСА_8. є об'єктами права спільної власності подружжя, а подальше спільне користування цими об'єктами неможливе, просила здійснити їх поділ шляхом присудження їй 2/4 частин квартири з компенсацією відповідачу вартості ? частки квартири в сумі 32000 грн. та присудження відповідачу будинку зі зменшенням суми належної йому компенсації на 19047,50 грн. (т. 1 а.с. 102-103).

22.11.2002 суд постановив ухвалу про зупинення провадження у справі до розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_10 до ОСОБА_4 про визначення місця проживання дітей (т. 1 а.с. 105).

23.12.2003 суд поновив провадження у справі (т. 1 а.с. 111).

19.01.2004 до суду надійшла заява ОСОБА_4 та його матері ОСОБА_11, які заявили до ОСОБА_10 вимоги про закріплення будинку в с. Перегонівка за ОСОБА_11 і її чоловіком ОСОБА_12, здійснення поділу квартири шляхом закріплення кімнат площею 17,6 кв.м. та 11,9 кв.м. за ОСОБА_4 з дітьми, закріплення кімнати площею 13,8 кв.м. за ОСОБА_11, зобов'язання ОСОБА_10 сплатити половину боргу за квартиру в сумі 1 750 дол. США (а.с. 118-119).

04.02.2004 суд постановив ухвалу про зупинення провадження у справі до розгляду касаційної скарги на рішення суду про визначення місця проживання дітей (т. 1 а.с. 172).

04.12.2006 суд поновив провадження у справі (т. 1 а.с. 184).

19.06.2006 суд постановив ухвалу про призначення будівельно-технічної експертизи (т. 1 а.с. 189).

24.10.2007 до суду надійшов висновок будівельно-технічної експертизи № 6285 від 15.10.2007, відповідно до якого вартість спірної квартири становить 832 664 грн., а вартість домоволодіння - 563 544 грн. (т. 1 а.с. 218-221).

21.11.2007 суд поновив провадження у справі (т. 1 а.с. 231).

07.12.2007 ОСОБА_2 подала заяву про уточнення позовних вимог. Посилаючись на обставини, встановлені висновком будівельно-технічної експертизи, позивач просила: здійснити поділ квартири шляхом припинення права власності ОСОБА_4 на ? її частину та визнання за нею права власності на 2/4 частини квартири; здійснити поділ домоволодіння шляхом припинення її права власності на ? його частину та визнання за ОСОБА_4 права власності на усе домоволодіння; зобов'язати ОСОБА_4 виплатити на її користь грошову компенсацію в сумі 73 606 грн. (т. 1 а.с. 259-261).

07.12.2007 суд постановив ухвалу про накладення арешту на спірні квартиру та домоволодіння (т. 1 а.с. 264).

03.03.2008 суд постановив ухвалу про зупинення провадження у справі до розгляду апеляційної скарги ОСОБА_11 на рішення суду від 13.12.2005 у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 та ОСОБА_11 до ОСОБА_2, Дарницької районної державної адміністрації м. Києва про визнання недійсним свідоцтва про право власності на спірну квартиру (т. 1 а.с. 294).

16.05.2011 суд поновив провадження у справі (т. 2 а.с. 15).

17.06.2011 суд постановив ухвалу про зупинення провадження у справі до розгляду касаційної скарги ОСОБА_2 на рішення Апеляційного суду м. Києва суду від 08.02.2011 у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 та ОСОБА_11 до ОСОБА_2, Дарницької районної державної адміністрації м. Києва про визнання недійсним свідоцтва про право власності на спірну квартиру (т. 2 а.с. 25).

22.12.2011 суд поновив провадження у справі (т. 2 а.с. 29).

30.05.2012 до суду надійшла заява ОСОБА_4 та його матері ОСОБА_11 про уточнення позовних вимог, а саме: визнання за ОСОБА_11 права власності на 5/8 частин спірної квартири (т. 2 а.с. 46-47).

Ухвалою від 30.05.2012 суд залучив до участі у справі в якості третьої особи ОСОБА_13 (т. 2 а.с. 53-55).

Ухвалою від 16.07.2012 суд прийняв до розгляду позов третьої особи ОСОБА_19. до ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_11 про визнання права власності на ? частину спірної квартири (т. 2 а.с. 60-61, 64-68).

Ухвалою від 19.03.2013 суд закрив провадження у справі в частині вимог ОСОБА_4 та ОСОБА_9 по зустрічному позову від 19.01.2004 у зв'язку з відмовою від позову (т. 2 а.с. 110-111).

Ухвалою від 28.05.2013 суд залучив до участі у справі в якості третьої особи Службу у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації (т. 2 а.с. 126-127).

Ухвалою від 18.12.2013 заява ОСОБА_11 про уточнення позовних вимог від 30.05.2012 залишена без розгляду (т. 2 а.с.181-182).

Ухвалою від 29.01.2014 суд залишив без розгляду позов третьої особи ОСОБА_6 (т. 2 а.с. 204-205).

13.02.2014 до суду надійшла заява ОСОБА_11 як третьої особи з самостійними вимогами до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/4 частину спірної квартири (т. 2 а.с. 197-198).

16.10.2015 до суду надійшла уточнена позовна заява третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_11 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 про визнання права власності на 1/4 частину спірної квартири (т. 3 а.с. 51-54).

23.10.2015 ОСОБА_4 подана зустрічна позовна заява про визначення за ним права на 1/4 частку у спільному майні - квартирі АДРЕСА_2, та визнання за ним права власності на 1/4 частку у спірній квартирі.

24.10.2017 у зв'язку зі звільненням судді ОСОБА_15 у відставку справу передано в провадження судді Трусової Т.О.

12.04.2018 до суду надійшла уточнена позовна заява ОСОБА_2 з вимогами до ОСОБА_4 про визнання права власності на ? частину квартири АДРЕСА_3, визнання спільною сумісною власністю подружжя будинку за адресою: АДРЕСА_9, та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_9, загальною площею 0,54 га., та визнання права власності на ? частину вищевказаних будинку та земельної ділянки.

11.06.2018 до суду надійшли заяви учасників справи про уточнення позовних вимог та з інших питань, а саме:

?заява ОСОБА_2 з вимогами до ОСОБА_4 про визнання за нею як за особою, яка діє у власних інтересах та інтересах дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7, права власності на 3/4 частки у спільному майні - квартирі АДРЕСА_4, визнання спільною сумісною власністю подружжя будинку за адресою: АДРЕСА_9, та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_9, загальною площею 0,54 га., та визнання права власності на ? частину вищевказаних будинку та земельної ділянки;

?заява ОСОБА_2 про залишення без розгляду її вимог щодо поділу будинку за адресою: АДРЕСА_9, та земельної ділянки за вищевказаною адресою;

?заява ОСОБА_4 з вимогами до ОСОБА_2 про визначення за ним ? частини у спільному сумісному майні - квартирі АДРЕСА_4, та визнання права власності на вказану частину квартири;

?заява ОСОБА_4 про залучення його до участі у справі як правонаступника його матері ОСОБА_11, померлої ІНФОРМАЦІЯ_8, та відмову від позову в частині вимог про визнання за ОСОБА_11 права власності на ? частину квартири АДРЕСА_4;

?заява ОСОБА_7 про визнання права власності на ? частину квартири АДРЕСА_4;

?заява ОСОБА_6 про визнання права власності на ? частину квартири АДРЕСА_4.

Ухвалою від 11.06.2018 суд залишив без розгляду вимоги ОСОБА_2 про поділ будинку за адресою: АДРЕСА_9, та земельної ділянки за вищевказаною адресою, залучив до участі у справі ОСОБА_4 як правонаступника ОСОБА_11 та закрив провадження у справі в частині вимог про визнання за ОСОБА_11 права власності на ? частину квартири АДРЕСА_4.

Відтак остаточним предметом розгляду цієї справи є вимоги ОСОБА_2 у власних інтересах та в інтересах ОСОБА_7 і ОСОБА_6 про визнання права власності на 3/4 частини квартири АДРЕСА_4, вимоги ОСОБА_4 про визнання права власності на ? частину вищевказаної квартири та самостійні вимоги ОСОБА_7 і ОСОБА_6 про визнання за кожним з них права власності на ? частину квартири.

Вимоги ОСОБА_2 обґрунтовані тим, що право власності на вищевказану квартиру її та її дітей ОСОБА_6 і ОСОБА_7, в інтересах яких вона діє, підтверджується розпорядженням Харківської районної державної адміністрації м. Києва № 29325 від 30.01.2001 про передачу квартири в порядку приватизації у спільну власність ОСОБА_4, ОСОБА_9, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 у рівних долях. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 08.02.2011 визнано недійсним свідоцтво про право власності на вищевказану квартиру, однак зважаючи на те, що свідоцтво про право власності є лише документальним оформленням розпорядження (рішення) про передачу спірної квартири у власність наймача органом приватизації, його скасування не тягне за собою скасування права спільної власності громадян на майно.

ОСОБА_4 на обґрунтування зустрічного позову послався на такі обставини. Його мати ОСОБА_16 він і його дружина ОСОБА_2, діючи від свого імені та від імені неповнолітнього сина ОСОБА_6, за інвестиційним договором від 19.06.1998 профінансували будівництво спірної квартири, сплативши 50% її вартості. На підставі розпорядження Подільської районної державної адміністрації м. Києва від 08.12.1998 № 1158 йому на сім'ю була надана квартира та виданий ордер № 08695. В подальшому квартира була приватизована, проте свідоцтво про право власності на житло було визнане недійсним на підставі рішення суду. Отже на даний час на спірну квартиру не існує будь-якого правовстановлюючого документа і можливість його отримання втрачена, оскільки оригінал інвестиційного договору загублений, а державна госпрозрахункова організація «Житло-інвест» припинила своє існування.

Вимоги третіх осіб з самостійними вимогами ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обґрунтовані посиланням на чинне розпорядження Харківської районної державної адміністрації м. Києва № 29325 від 30.01.2001, на підставі якого вони набули у власність по ? частині спірної квартири.

Водночас треті особи вважають, що вимоги ОСОБА_2, заявлені в їх інтересах, є безпідставними і такими, що не відповідають вимогам статей 46-47 ЦПК України, оскільки на даний час вони є повнолітніми і можуть самостійно здійснювати свої процесуальні права та виконувати свої обов'язки.

Учасники справи в судове засідання не з'явилися, подали спільне клопотання про розгляд справи у їх відсутність.

У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу технічним засобом не здійснювалось.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

10.09.1992 між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було укладено шлюб.

У подружжя народилося двоє дітей - сини ОСОБА_6 (прізвище до зміни - ОСОБА_4), ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7 (прізвище до зміни - ОСОБА_4), ІНФОРМАЦІЯ_2

На підставі рішення суду від 14.05.2002 шлюб між сторонами розірвано (т. 1 а.с. 62-63).

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 08.02.2011 у цивільній справі № 22-2690/766/11 за позовом ОСОБА_4 та ОСОБА_11 до Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_2 про визнання свідоцтва про право власності на житло недійсним, вселення та скасування запису про участь у приватизації встановлені такі обставини.

ОСОБА_4 перебував на квартирному обліку у складі сім'ї з чотирьох осіб (він, його дружина ОСОБА_2, неповнолітній син ОСОБА_6 та мати ОСОБА_17.).

Розпорядженням Київської міської державної адміністрації № 1901 від 24.11.1997 затверджено заходи щодо забезпечення реалізації основних напрямів соціальної політики на 1997-2000 роки, схвалених Указом Президента України від 18.10.1997 № 1166/97 «Про основні напрями соціальної політики на 1997-2000 роки».

Відповідно до п. 1 розділу «Житлова політика та її реформування» Головному управлінню житлового забезпечення та Управлінню економіки доручено впровадити нову схему фінансування будівництва житла для черговиків квартобліку із розрахунку: 50% вартості квартири - кошти населення; 50% вартості квартири - кошти міського бюджету.

На виконання вказаних заходів Київською міською державною адміністрацією прийнято розпорядження № 1178 від 04.06.1998 про будівництво жилого будинку АДРЕСА_11, для громадян, які перебувають на квартирному обліку і користуються правом позачергового та першочергового забезпечення житлом, з фінансуванням із розрахунку: 50% вартості - за кошти міського бюджету, 50% вартості - за кошти громадян. Головному управлінню житлового забезпечення доручено укласти договори з громадянами про порядок оплати вартості конкретних квартир у вищевказаному будинку.

В подальшому розпорядженням Київської міської державної адміністрації № 1843 від 07.09.1998 розпорядження № 1178 доповнено пунктами 4, 5, відповідно до яких після введення будинку в експлуатацію ордери на житлові приміщення громадянам, які сплатили Головному управлінню житлового забезпечення 50% їх вартості, надаються районними в місті Києві державними адміністраціями на підставі відповідних розпоряджень.

За інвестиційним договором № 52/11-20 від 19.06.1998 ОСОБА_4, ОСОБА_2, як діяли від свого імені та від імені неповнолітнього сина ОСОБА_6, та ОСОБА_11 профінансували будівництво чотирикімнатної квартири АДРЕСА_4, сплативши 50% її вартості у розмірі 26 659,70 грн.

На підставі розпорядження Подільської районної у м. Києві державної адміністрації № 1158 від 08.12.1998 ОСОБА_4 на сім'ю з п'яти осіб (склад сім'ї змінився у зв'язку з народженням ІНФОРМАЦІЯ_9 сина ОСОБА_18.) надана чотирикімнатна квартира АДРЕСА_4 і виданий відповідний ордер № 086959, серія Б, на її заселення.

16.01.2001 ОСОБА_11 знята з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

Після чого ОСОБА_4 та ОСОБА_2 звернулися до органу приватизації Харківської районної державної адміністрації м. Києва із заявою про оформлення передачі їм та їх неповнолітнім дітям у приватну власність квартири АДРЕСА_4.

Розпорядженням Харківської районної державної адміністрації м. Києва № 29325 від 30.01.2001 вказана квартира передана у власність ОСОБА_4, ОСОБА_2 та неповнолітніх ОСОБА_6 і ОСОБА_7, про що видане свідоцтво про право власності на житло.

Вищевказаним рішенням суду визнано недійсним свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_5, видане 30.01.2001 відділом приватизації державного житлового фонду Харківської районної державної адміністрації м. Києва, та вселено ОСОБА_11 у вищевказану квартиру (т. 2 а.с. 12-14).

Визнаючи недійсним свідоцтво про право власності на квартиру, Апеляційний суд м. Києва послався на те, що спірна квартира не є об'єктом, який може бути приватизований відповідно до вимог Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Водночас судом було встановлено, що ОСОБА_4, ОСОБА_2, які діяли також від імені неповнолітнього ОСОБА_6, та ОСОБА_11 набули право на оформлення права власності на усю квартиру в рівних частках (тобто по 1/4 частині). Натомість Харківською районною державною адміністрацією м. Києва було приватизовано квартиру, на яку право власності оформляється в іншому порядку, що призвело до порушення прав ОСОБА_11, яка як один з інвесторів також має право на оформлення права власності на квартиру та на проживання у ній.

Відтак внаслідок скасування в судовому порядку свідоцтва про право власності на даний час не існує будь-якого правовстановлюючого документа на спірну квартиру.

ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_11 померла.

На даний час у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відсутні відомості про державну госпрозрахункову організацію «Житло-інвест», яка була стороною інвестиційного договору № 52/11-20 від 19.06.1998, а оригінал інвестиційного договору втрачено.

За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (частина 1 статті 58 Конституції України) та відповідно до положень статті 5 ЦК України його норми застосовуються до цивільних відносин, які виникли після набуття ним чинності, тобто не раніше 01.04.2004.

Відповідно до законодавства, чинного на час укладення сторонами інвестиційного договору, право власності у набувача за договором виникало з моменту передачі речі, якщо інше не було передбачено законом або договором (частина 2 статті 548 Цивільного кодексу Української РСР).

Положень щодо набуття інвесторами права власності на проінвестовану ними квартиру інвестиційний договір не містить.

Водночас пунктом 4 вказаного договору передбачено, що організація (державна госпрозрахункова організація «Житло-інвест») після виконання інвестором пункту 3 (перерахування на розрахунковий рахунок організації коштів в сумі 26 659,70 грн.) та введення жилого будинку в експлуатацію видає інвестору ордер на заселення квартири із зняттям його з квартобліку.

Спірна квартира була передана інвесторам 15.12.1998, що підтверджується ордером на жиле приміщення № 08695 (т. 1 а.с. 31) та фактом їх реєстрації у квартирі.

На момент передачі квартири механізм отримання інвесторами правовстановлюючого документа не був законодавчо врегульований, а тому при вирішенні цього спору суд вбачає підстави для застосування правових норм, що регулювали подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).

Такою нормою були положення частини 1 статті 15 Закону України «Про власність», відповідно до яких член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває право власності на це майно.

Відтак враховуючи, що ОСОБА_4, ОСОБА_2, як діяли від свого імені та від імені неповнолітнього сина ОСОБА_6, та ОСОБА_11 профінансували будівництво спірної квартири, сплативши 50% її вартості, а інші 50% її вартості були сплачені за рахунок коштів міського бюджету, вказані особи набули право власності на неї.

За положеннями чинного законодавства право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації і виникає з моменту державної реєстрації (стаття 182, частина 2 статті 331 ЦК України).

Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (стаття 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Підстави для державної реєстрації прав визначені статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до вказаної норми державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться, зокрема, на підставі таких документів: укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів; свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката; свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дубліката.

Державна реєстрація прав на нерухоме майно є обов'язковою умовою реалізації власником права розпоряджання своїм майном.

Отже зважаючи на те, що свідоцтво про право власності на спірну квартиру визнане недійсним і скасоване в судовому порядку, а можливість оформлення на спірну квартиру нового правовстановлюючого документа втрачена, ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_6 позбавлені можливості в повному обсязі реалізовувати правомочності власника (стаття 319 ЦК України).

Із заяви ОСОБА_4 про правонаступництво та відмову від позову вбачається, що він як спадкоємець матері ОСОБА_11 не претендує на належну їй ? частку квартири та не заперечує щодо визнання права власності на неї за сином ОСОБА_7, який хоча і не був стороною інвестиційного договору, але набув право користування житлом як член сім'ї власників житла.

За змістом заяв ОСОБА_2 та ОСОБА_6 вони також визнають право ОСОБА_7 на набуття у власність ? частини спірної квартири.

Обставини, які визнаються сторонами, не підлягають доказуванню (частина 1 статті 82 ЦПК України).

До того ж право ОСОБА_7 на користування спірною квартирою посвідчується ордером, виданим на підставі розпорядження Подільської районної державної адміністрації м. Києва, які ніким не оскаржувались та є чинними.

Відповідно до положень частини 1 статті 15, частини 1 статті 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом виключно своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи інтересів, свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним з можливих способів захисту цивільних та інтересів є визнання права (пункт 1 частини 2 статті 16 ЦК України).

Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою… (стаття 392 ЦК України).

У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах (частина 2 статті 4 ЦПК України).

Частина 1 статті 30 ЦК України визначає, що цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов'язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання.

За приписом частини 1 статті 34 цього Кодексу повну цивільну дієздатність має фізична особа, яка досягла вісімнадцяти років (повноліття).

Згідно частини 2 статті 59 ЦПК України права, свободи та інтереси неповнолітніх осіб віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, а також осіб, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть захищати у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, піклувальники чи інші особи, визначені законом.

Аналіз наведених норм матеріального та процесуального закону дає підстави для висновку, що право позивача ОСОБА_2 виступати в суді на захист прав, свобод та інтересів своїх дітей в розумінні статті 59 ЦПК України припинилося з моменту досягнення ними повноліття, а саме: ОСОБА_6 - з ІНФОРМАЦІЯ_6, а ОСОБА_7 - з ІНФОРМАЦІЯ_7.

Отже на підставі викладених у заявах по суті справи аргументів, оцінки наданих сторонами доказів та вищенаведених положень матеріального та процесуального закону, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання за ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 права власності на квартиру АДРЕСА_4 в рівних частках за кожним.

З огляду на характер спірних правовідносин та неправильні дії учасників справи, які призвели до безпідставного затягування розгляду справи, суд не вбачає підстав для відшкодування понесених ними судових витрат.

Оскільки вимоги в частині поділу будинку в с. Перегонівка Обухівського р-ну залишені без розгляду, а арешт спірної квартири перешкоджатиме виконанню рішення про визнання права власності на неї, вжиті ухвалою суду заходи забезпечення позову підлягають скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 5, 7, 12, 13, 76, 77, 80, 81, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/4 частину квартири за адресою: АДРЕСА_6, загальною площею 83,15 кв.м., житловою площею 56,3 кв.м.

В решті позову ОСОБА_2 відмовити.

Позов ОСОБА_4 задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/4 частину квартири за адресою: АДРЕСА_6, загальною площею 83,15 кв.м., житловою площею 56,3 кв.м.

Позови ОСОБА_6 та ОСОБА_7 задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_6 право власності на 1/4 частину квартири за адресою: АДРЕСА_6, загальною площею 83,15 кв.м., житловою площею 56,3 кв.м.

Визнати за ОСОБА_7 право власності на 1/4 частину квартири за адресою: АДРЕСА_6, загальною площею 83,15 кв.м., житловою площею 56,3 кв.м.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою суду від 7 грудні 2007 року.

Зняти арешт з домоволодіння за адресою: АДРЕСА_12, та з квартири за адресою: АДРЕСА_6.

Позивач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт серії НОМЕР_5 виданий Дарницьким РУ ГУ МВС України в м. Києві 11.05.2004, рнокпп НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_10.

Відповідач: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, паспорт серії НОМЕР_6, виданий Подільським РУ ГУ МВС України в м. Києві 02.12.1997, рнокпп НОМЕР_2, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_10.

Третя особа з самостійними вимогами: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії НОМЕР_7, виданий Дарницьким РУ ГУ МВС України в м. Києві 11.05.2010, рнокпп НОМЕР_3, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_10.

Третя особа з самостійними вимогами: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 паспорт серії НОМЕР_8, виданий Дарницьким РВ ГУ МВС України в м. Києві 15.01.2015, рнокпп НОМЕР_4, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_10.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя:

Повне судове рішення складене 11.06.2018.