Справа № 183/814/18
Провадження № 2/183/1609/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2018 року м. Новомосковськ Дніпропетровської області

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Майної Г. Є.,

з секретарем судового засідання Данильченко Т. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Новостепанівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И В:

16 лютого 2018 року позивачі звернулись до суду з вищезазначеним позовом, який в подальшому уточнювали. В обґрунтування уточненого позову посилаються на те, що 22 січня 2010 року померла їх мати-бабуся ОСОБА_4, яка за життя залишила заповіт, згідно якого все своє майно заповіла ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_6. Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на житловий будинок з господарчими будівлями і спорудами № 15 на вул. Зелена в с. Івано-Михайлівка Новомосковського району Дніпропетровської області, та на земельний пай № 410, який розташований на території Новостепанівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса Новомосковської районної державної нотаріальної контори Дніпропетрвоської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері ОСОБА_4, померлої 22 січня 2010 року, а саме на земельну ділянку, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Новостепанівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, однак нотаріусом йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. 13 грудня 2017 року від отримав у спадок 1/3 частину вищезазначеної земельної ділянки. Зазначили, що ОСОБА_6 є донькою померлої ОСОБА_4, сестрою ОСОБА_1 та матір'ю ОСОБА_2, яка померла 10 лютого 1992 року. Позивач ОСОБА_2 є спадкоємцем за правом представлення після смерті ОСОБА_6, померлої 10 лютого 1992 року. Відповідач ОСОБА_3 є дочкою померлої 22 січня 2010 року ОСОБА_4, яка в установлений законом термін не зверталась до нотаріуса з приводу прийняття спадщини, її адреса місця проживання позивачам невідома.

У звязку з чим, через відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії від 13 грудня 2017 року, вони вимушені звернутись до суду та просять визнати за ними в рівних частках право власності на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами № 15 на вул. Зелена в с. Івано-Михайлівка Новомосковського району Дніпропетровської області в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4, померлої 22 січня 2010 року.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не подавав.

Позивач ОСОБА_2 та представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_7 у судове засідання не з'явились, але подали суду спільну заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали, проти ухвалення заочного рішення не заперечували (а.с. 102).

Представник відповідача Новостепанівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області у судове засідання не з'явився, але надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 89).

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи не подавала.

Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 липня 2018 року задоволено клопотання позивача про витребування доказів (а.с. 61-62).

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до переконання, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з таких підстав.

Судом установлено, що позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є сином та онуком відповідно ОСОБА_4 Згідно свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок (домоволодіння) від 02 лютого 1990 року, наданого суду в копії, ОСОБА_4, на підставі рішення виконкому Новомосковської районної Ради народних депутатів № 15 від 16 січня 1989 року, зареєстрованого Новомосковським бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі за № 111-1, є власником цілого житлового будинку на вул. Ворошилова в с. Івано-Михайлівка Новомосковського району Дніпропетровської області (а.с. 15).

Відповідно до довідки Виконавчого комітету Новостепанівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області № 606 від 04 жовтня 2010 року, у звязку з упорядкуванням адреси житлових будинків в с. Івано-Михайлівка Новомосковського району в технічній документації на житловий будинок була невірно зазначено його адреса: с. Івано-Михайлівка, вул. Ворошилова, б/н, Новомосковського району. В дійсності с. Івано-Михайлівка, вул. Зелена, 15, Новомосковського району. Підстава: рішення за № 5 від 12 березня 2001 року п'ятнадцятої сесії двадцять третього скликання (а.с. 10).

22 січня 2010 року ОСОБА_4 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ № 318689 від 25 січня 2010 року, наданого суду в копії (а.с. 11, 72 зворот).

За життя, 08 червня 1989 року, ОСОБА_4 склала заповіт, посвідчений секретарем Новостепанівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області ОСОБА_8, зареєстрованого в реєстрі за № 28, згідно якого все своє майно, де б воно не було і з чого б не складалось і взагалі все те на що буде належати їй на день її смерті і на що вона за законом матиме право заповіла ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_6 в рівних долях (а.с. 8, 76).

29 червня 2010 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Новомосковської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області із заявою заявами про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері ОСОБА_4 та видачу свідоцтва про право на спадщину (а.с. 72, 75). Однак, постановою державного нотаріуса від 18 жовтня 2010 року йому відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у звязку з розбіжностями у його прізвищі як спадкоємця у заповіті та у його паспорті (а.с. 77).

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 листопада 2016 року, яке набрало законної сили 19 листопада 2016 року, у цивільній справі № 183/3782/16, встановлено факт приналежності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, заповіту, складеного ОСОБА_4, померлою 22 січня 2010 року, посвідченого секретарем Новостепанівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області 08 червня 1989 року за № 28, виданого на ім'я ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_6 (а.с. 13-14, 78-79).

Судом установлено, що ОСОБА_1 отримав у спадок 1/3 частину земельної ділянки площею 5,7100 га, кадастровий номер :02:037:0410, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Новостепанівської сільської ради Новомосковського району, що належала померлій ОСОБА_4 на підставі державного акту на право приватної власності на землю І-ДП № 052359, виданого 30 листопада 2001 року Новостепанівською сільською радою Новомосковського району Дніпропетровської області, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 17011. Свідоцтво про право на спадщину на 2/3 частини земельної ділянки ще не видано, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 13 грудня 2017 року, посвідченим державним нотаріусом Новомосковської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області ОСОБА_9, зареєстрованого в реєстрі за № 1544, копія якого знаходиться у матеріалах спадкової справи № 397/2010, відкритої після смерті ОСОБА_4, померлої 22 січня 2010 року (а.с. 85).

10 лютого 1992 року померла ОСОБА_6, яка була спадкоємцем ОСОБА_4 за заповітом 1/3 частки спадкового майна, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ № 771146 від 19 липня 2017 року (а.с. 83).

13 грудня 2017 року ОСОБА_7, яка діяла в інтересах ОСОБА_1, звернулась до Новомосковської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4, померлої 22 січня 2010 року на частку спадкового будинку, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Івано-Михайлівка, вул. Зелена, 15, однак листом державного нотаріуса позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з причин неможливості визначення обсягу спадкового майна (а.с. 84).

Судом установлено, що позивач ОСОБА_2, який є сином ОСОБА_6, померлої 10 лютого 1992 року, за правом представлення звернувся до Новомосковської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4, померлої 22 січня 2010 року, однак листом державного нотаріуса № 1763/02-14 від 12 жовтня 2018 року щодо видачі спадщини, йому відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з причин не охоплення частки майна заповітом, а також неможливості установлення факту родинних відносин між ОСОБА_2 та померлою 10лютого 1992 року ОСОБА_6 (а.с. 88).

Судом установлено, що позивач ОСОБА_2 є сином померлої ОСОБА_6, що підтверджується наданими доказами в копіях, оригінали яких досліджені судом, а саме свідоцтвом про народження серії І-КИ № 393969, виданим повторно 31 липня 1996 року, свідоцтвом про переміну прізвища, імені, по батькові серії І-КИ № 002493 від 24 липня 1996 року та Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрації шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя № 0 від 07 грудня 2016 року та Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про розірвання шлюбу № 0 від 19 липня 2017 року.

У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частинами 1 та 2 статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Статтею 1245 ЦК України установлено, що частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом.

Частина 1 ст. 1258 ЦК України встановлює, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа (ч. 1 ст. 1265 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

З огляду на те, що спадкодавцю ОСОБА_4 за життя належало домоволодіння № 15 на вул. Зелена в с. Івано-Михайлівка Новомосковського району Дніпропетровської області, позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом після її смерті, який прийняв спадщину, інший спадкоємець за заповітом ОСОБА_6 померла 10 лютого 1992 року, спадкоємцем за правом представлення якої за законом є позивач ОСОБА_2, а спадкоємець за заповітом ОСОБА_3 в установлений законом термін не звернулась до нотаріуса з приводу прийняття спадщини за заповітом, матеріали спадкової справи доказів наявності інших спадкоємців за законом чи заповітом, які звернулися протягом встановленого строку до нотаріуса з приводу прийняття спадщини не містять, доказів на підтвердження переходу права власності на спадкове домоволодіння після смерті спадкодавця матеріали справи не містять, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову і за позивачем ОСОБА_1 належить визнати право власності на 1/2 частку спадкового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_4, померлої 22 січня 2010 року, а за позивачем ОСОБА_2 належить визнати право на іншу 1/2 частку право власності на спадкове домоволодіння з відповідною часткою господарських будівель і споруд в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлої 22 січня 2010 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 81, 82, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, який проживає за адресою: 51209, Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Івано-Михайлівка, вул. Зелена, 15), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2, який зареєстрований та проживає за адресою: 51209, Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Івано-Михайлівка, вул. Зелена, 15) до Новостепанівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області (код ЄДРПОУ 04340454, 51254, Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Новостепанівка, вул. Мороза, 44 ), ОСОБА_3 (РНОКПП невідомий, останнє відоме місце реєстрації: 49000, м. Дніпро, вул. Будівельників, 38/8) про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину домоволодіння з відповідною частиною господарських будівель та споруд, яке розташоване за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Івано-Михайлівка, вул. Зелена, 15, в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_4, померлої 22 січня 2010 року.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину домоволодіння з відповідною частиною господарських будівель та споруд, яке розташоване за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Івано-Михайлівка, вул. Зелена, 15, в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_4, померлої 22 січня 2010 року.

Судові витрати покласти на позивачів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 12 листопада 2018 року.

Суддя Г.Є. Майна