21.02.2018 Єдиний унікальний № 371/1646/17
Миронівський районний суд Київської області
Провадження № 2 /371/ 229 /18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2018 року м. Миронівка

Миронівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Поліщука А.С.,

при секретарі Семерей Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Юхнівської сільської ради Миронівського району Київської області про визнання права власності на житловий будинок, господарські будівлі і споруди у порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи заявлені вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_3. Після його смерті відкрилась спадщина, спадковим майном є, зокрема житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1. Позивач, будучи єдиним спадкоємцем померлого за законом спадщину прийняла. Оформити спадкові права на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами не має змоги, оскільки померлий не мав правовстановлюючого документу на них. Просила визнати за позивачем в порядку спадкування право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, у порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3.

В судове засідання позивач та його представник не з'явилися. Представник позивача подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити у її відсутності, вказала, що заявлені позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Представник відповідача Юхнівської сільської ради Миронівського району Київської області в судове засідання не з'явився. В надісланій до суду заяві сільський голова Пятенко В.П. просила слухати справу у відсутності представника сільської ради, вказала, що заявлені позовні вимоги визнає.

Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів.

Згідно з ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши позовну заяву, додані до неї документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтується позовна вимога, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, зважаючи на таке.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Таким чином суд під час розгляду цивільної справи повинен захищати порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси фізичних осіб.

Статтею 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законам або договором.

Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільного права є визнання судом цього права.

Отже, у випадку порушення, невизнання або оспорювання права на власність, особа право якої порушується, оспорюється чи не визнається має право звернутися до суду по його захист шляхом визнання такого права.

Представник позивача звернулася за судовим захистом у зв'язку із невизнанням державним нотаріусом права позивача на отримання в порядку спадкування права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, у порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3, в зв'язку з відсутністю у спадкодавця правовстановлюючого документу.

У судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2, виданим ІНФОРМАЦІЯ_1 виконавчим комітетом Юхнівської сільської ради Миронівського району Київської області, актовий запис № 16 (а.с. 6).

Спадковим майном після смерті ОСОБА_3 є, зокрема житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем померлого ОСОБА_3 за законом першої черги згідно ст. 1261 Цивільного кодексу України, оскільки являється його дочкою. Вказана обставина підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3, виданим 09 серпня 1969 року Юхнівською сільською радоюМиронівського району Київської області, актовий запис № 11 (а.с. 7) та свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_4, виданим 30 вересня 1989 року Юхнівською сільською радоюМиронівського району Київської області, актовий запис № 3 (а.с. 8).

Частиною 1 ст. 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 Цивільного кодексу України).

До складу спадщини, як зазначено у статті 1218 Цивільного кодексу України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з частиною 1 статті 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобов'язання встановлено законодавством у зв'язку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна.

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (ст. 1220 Цивільного кодексу України).

10 квітня 2015 року, тобто у встановлений статтею 1270 Цивільного кодексу України шестимісячний строк після смерті ОСОБА_3, позивач звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини та прийняла її.

Таким чином, під час розгляду справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем першої черги померлого ОСОБА_3, яка в строк, встановлений ст. 1270 Цивільного кодексу України, прийняла його спадщину за законом.

У відповідності до пункту 4.15 ч. 1 гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

На звернення позивача про видачу свідоцтва про право власності на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, державним нотаріусом Миронівської районної державної нотаріальної контори відмовлено у видачі свідоцтва у зв'язку із відсутністю у ОСОБА_3 правовстановлюючих документів, які посвідчують його право власності на них. Вказана обставина підтверджується повідомленням нотаріуса від 08 грудня 2017 року № 1569/02-14 (а.с. 20).

Позивач не може оформити спадщину відповідно до вимог законодавства у зв'язку з відсутністю у спадкодавця правовстановлюючих документів на спадкове майно, питання щодо порушення права на спадщину підлягає захисту шляхом його визнання в судовому порядку. Судове рішення буде юридичним документом, що дає підставу для оформлення права власності на спадкове майно.

Відповідно до довідки виконкому Юхнівської сільської ради Миронівського району Київської області від 08 грудня 2017 року № 380, згідно записів у погосподарських книгах Юхнівської сільської ради Миронівського району Київської області, домогосподарство за адресою: АДРЕСА_1, з 1971 року до 2014 року належало ОСОБА_3 (а.с. 9).

Житловий будинок був побудований у 1971 році. Вказана обставина підтверджується технічним паспортом, який виготовлено 07 грудня 2017 року ПП «Агенство земельного кадастру та оцінки», у якому не відображено, що будинок відноситься до категорії самовільних, має ознаки перепланування, перебудови чи реконструкції (а.с. 11-17).

Не отримання за життя ОСОБА_3 правовстановлюючого документу на право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, не спростовує право власності останнього на цей будинок.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі і житловий будинок та інші споруди, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом,визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації.

Запис в погосподарській книзі може бути доказом права власності на будинок, якщо він зроблений до 19 січня 1996 року. Оскільки саме в цей день втратила чинність Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена 31 січня 1966 року Міністерством комунального господарства УРСР. Відповідно до цієї інструкції не підлягали реєстрації будинки і домоволодіння, розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані.

Будинок, з приводу якого заявлено позов, не відноситься до категорії самовільно збудованих з наступних підстав.

Господарсько-побутові будівлі та споруди у домоволодіннях, які належать громадянам, що збудовані до ухвалення Указу Президії Верховної Ради УССР від 22 січня 1979 року «Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будівель» і при їх технічній інвентаризації не відображені в матеріалах інвентаризації як самовільні - не відносяться до категорії самовільних.

При вирішенні цього спору суд керується законодавством, яке регулювало виникнення у спадкодавця права на житловий будинок, зокрема, положеннями Закону СРСР «Про власність в СРСР» від 1990 року, Законом України «Про власність» від 1991 року, вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26.

Згідно з ст. 3 Закону СРСР «Про власність в СРСР» у власності можуть бути земля, будівлі, споруди та інше майно.

Статтею 7 Закону СРСР «Про власність в СРСР» встановлено, що у власності громадян можуть бути жилі будинки.

Статтю 6 Закону СРСР «Про власність в СРСР» передбачено, що власність громадян створюється і примножується за рахунок інших трудових доходів. Для ведення селянського й особистого підсобного господарства, будівництва та обслуговування жилих будинків і задоволення інших потреб, передбачених законом, громадянам надається земля в довічне успадковуване володіння.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про власність» у приватній власності громадян можуть знаходитись жилі будинки, збудовані на відведеній у встановленому порядку земельній ділянці.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

Встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, були побудовані на земельній ділянці, призначеній для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Земельна ділянка перебувала у користуванні спадкодавця ОСОБА_3 Вказана обставина підтверджується даними довідки виконкому Юхнівської сільської ради Миронівського району Київської області № 381 від 08 грудня 2017 року.

Отже, запис померлого ОСОБА_3 в книгах погосподарського обліку з 1971 року в якості голови домоволодіння підтверджує факт належності домоволодіння поАДРЕСА_1 саме йому.

У матеріалах справи відсутні докази того, що спадкодавець ОСОБА_3 втратив право власності на вказану нерухомість. Після його смерті в порядку спадкування за законом право власності нажитловий будинок з господарськими будівлями та спорудами набула позивач.

Частиною 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивача є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст. ст. 3, 6, 7 Закону СРСР «Про власність в СРСР», ст. 12 Закону України «Про власність», ст. ст. 16, 328, 1216 - 1218, 1222, 1223, 1261, 1270, 1296, 1297 Цивільного кодексу України, керуючись ст. ст. 2, 5, 12, 13, 76 - 81, 95, 229, 258, 259, 263 - 265, 268, 272, 273, 352, 354, 255 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1.Позов задовольнити.

2.Визнати за ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, у порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3.

4. На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до апеляційного суду Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

5.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя підпис А.С. Поліщук

ЗГІДНО З ОРИГІНАЛОМ

Суддя А.С. Поліщук