Провадження № 2/638/1602/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

14 лютого 2018 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді - Семіряд І.В.,

при секретарі - Романовій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини,

встановив:

Позивачка звернулася до Дзержинського районного суду міста Харкова з позовом до ОСОБА_2, про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі, та на утримання позивачки до досягнення дитиною 3 років.

При цьому позивачка посилалася на той факт, що відповідач не здійснює матеріального утримання дитини, систематично обіцяє виділяти кошти на утримання та виховання дитини, але своїх обіцянок не виконує завсім, що і змусило її звернутися до суду.

Позивачка та її представник у судове засідання не прибули, надали до суду заяву з проханням про розгляд справи у їх відсутності, позов підтримали у повному обсязі та просили його задовольнити, не заперечували проти розгляду справи у заочному порядку.

Відповідач, у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином.

Враховуючи, що сторони до суду не прибули, в матеріалах справи мається достатня кількість доказів для вирішення справи по суті, суд відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України вважає за доцільне ухвалити рішення без участі сторін по справі та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічногозасобу.

Згідно ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату час та місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, та який не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

З письмової згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Судом встановлено, що сторони перебували у цивільному шлюбі з початку 2014 року по осінь 2016. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - ОСОБА_3. Як встановлено судом, батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, виданого Виконавчим комітетом Русько-Лозівської сульської ради Дергачівського району Харківської області. (а.с.7).

Дитина проживає разом із позивачкою та знаходяться на повному її утриманні, відповідно до її позовної заяви та довідки про склад сімї (а.с. 8).

На сьогоднішній день сторони мешкають окремо. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини після розірвання стосунків не надає, у зв'язку з чим позивачка змушена звернутися до суду.

Відповідач має нерегулярний, мінливий дохід.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р. (яку ратифіковано Україною 27.02.1991 p.), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

За змістом ч. 1. ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Положеннями ч. 2 ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

З аналізу наведених правових норм, можна прийти до висновку, що відповідач зобов'язаний утримувати спільних дітей і створювані необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації їхнього життя на рівні з позивачем.

Згідно ч.1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При цьому, з огляду на викладене, враховуючи викладені позивачем у її позовній заяві вимоги, в силу ст. 184 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку про можливість визначення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 грн., щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви, тобто з 11.08.2017 року і до повноліття дитини.

Крім того, у відповідності до ч.2 ст.84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини (матері дитини) на утримання чоловіком (батьком дитини) до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов'язковим, оскільки право на аліменти належить дружині (матері дитини) незалежно від цієї обставини.

Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що слід стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на її утримання у розмірі 1500 грн., починаючи з 11.08.2017р. до досягнення донькою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, трьох років - до ІНФОРМАЦІЯ_2

Також, з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави на підставі ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12,13, 81, 141, 247, 263-265, 430 ЦПК України, ст.ст. 84, 180-182, 184, 191 Сімейного кодексу України, суд,-

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 2500 (дві тисячі пятсот) грн. щомісяця, починаючи з 11.08.2017 року і до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 аліменти на її утримання в розмірі 1500 грн. 00 коп., щомісячно до досягнення дитиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 року.

Стягнути з ОСОБА_2, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Згідно зі ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене в тридцятиденний строк з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя І.В. Семіряд