Справа № 463/174/14 Головуючий у 1 інстанції: Шеремета Г.І.
Провадження № 22-ц/783/5964/17 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Савуляк Р.В.

секретаря Юзефович Ю.І.

з участю представника позивача Галань В.М., відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4, відповідачів ОСОБА_5, ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 10 вересня 2014 року у справі за позовом Львівського комунального підприємства «504» до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, -

встановила:

У липні 2013 року Львівське комунальне підприємство «504» (далі ЛКП «504» звернулося до суду з позовом, у якому зазначало, що відповідачі проживають та зареєстровані у квартирі АДРЕСА_1. Відповідачі не сплачують житлово-комунальні послуги у повному обсязі з січня 2009 року, внаслідок чого утворилася заборгованість в сумі 29797,21 грн.

ЛКП «504» надавав відповідачам для укладення типовий договір про надання послуг, однак останні відмовилися такий підписати та повернули примірник. Не дивлячись на те, що договір між сторонами не укладено, житлово-комунальні послуги відповідачам надаються, що підтверджується встановленими лічильниками на холодне та гаряче водопостачання, показники яких відповідачі відмовляються надавати. Крім цього, відповідачами самочинно переплановано квартиру та демонтовано змієвик загальнобудинкової системи центрального теплопостачання, що перешкоджає належному теплопостачання будинку, оскільки унеможливило циркуляцію теплоносія будинку. Послуги з теплопостачання будинку надаються належним чином, що підтверджується актом готовності будинку до опалювального періоду.

Актами перевірок за 2011?2014 року також підтверджується належна якість надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території.

Просив стягнути з відповідачів у солідарному порядку заборгованість за житлово-комунальні послуги в сумі 29797,21 грн. та судові витрати по справі.

Оскаржуваним рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 10 вересня 2014 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ЛКП «504» заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 13310 грн 19 коп. та 133 грн. 10 коп. судового збору.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 12 травня 2016 року рішення Личаківського районного суду м. Львова від 10 вересня 2014 року змінено у частині стягнутого судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 по 37 грн. 70 коп. судового збору.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 липня 2017 року рішення Апеляційного суду Львівської області від 12 травня 2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі на оскаржуване рішення ОСОБА_3 зазначає, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, ґрунтуються на доказах, які отримані з порушенням норм процесуального права і зроблені з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Звертає увагу, що районний суд при розгляді справи не встановив факт належного надання позивачем житлово-комунальних послуг та помилково вважав такий факт доведеним, при цьому не дав належної правової оцінки висновку будівельно-технічної експертизи № 375 від 12 лютого 2014 року та безпідставно вважав недоведеним факт відсутності опалення з вини ЛКП «504».

На думку апелянта підтвердженням факту завдання відповідачам матеріальної та моральної шкоди у зв'язку з неналежним наданням житлово-комунальних послуг є рішення Личаківського районного суду м. Львова від 17.09.2014 року.

Також зазначає, що згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем до позовної заяви, така заборгованість утворилась станом на травень 2013 року, а в останньому судовому засіданні заборгованість розрахована станом на липень 2013 року, при цьому позивач не заявляв про збільшення позовних вимог та не сплачував судовий збір з врахуванням збільшення суми заборгованості станом по липень 2013 року. Таким чином стягуючи з відповідачів заборгованість, яка утворилась станом на липень 2013 року районний суд вийшов за межі позовних вимог.

Суд з порушенням вимог щодо оцінки доказів безпідставно взяв до уваги докази, що немають відношення до спірного періоду, зокрема акт від 12.06.2014 року не може підтверджувати факт надання послуг за період з липня 2010 року по березень 2013 року.

Суд безпідставно не врахував доводи представника відповідача ОСОБА_3 щодо неналежного надання житлово-комунальних послуг. Зокрема, з розрахунку заборгованості за постачання гарячої води вбачається, що у 2010 році - 7 місяців, у 2011 році - 8 місяців, у 2012 році - 11 місяців, у 2013 році - 1 місяць постачання гарячої води не здійснювалося, відтак за досліджуваний період послуга з постачання гарячої води надавалася тільки 10 місяців, тоді як 27 місяців постачання гарячої води не було. Крім цього, за вказаний період 19 місяців не відбувалося постачання холодної води у квартиру відповідачів.

На думку апелянта, суд повинен був зменшити розмір плати за надані послуги внаслідок ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості, що передбачено ст. 21 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги».

Просить рішення Личаківського районного суду м. Львова від 10 вересня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ЛКП «504» відмовити повністю за безпідставністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників розгляду справи, перевіривши матеріали справи, межі та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково виходячи з наступного.

Згідно із пунктом 9 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу (надалі ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи,

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 6 цієї ж статті визначено, що в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції керувався тим, що відповідачі належним чином не проводять оплату за житлово-комунальні послуги, у звя'зку з чим ЛКП «504» несе збитки. Відповідачами не доведено, що житлово-комунальні послуги надаються неякісно.

З такими висновками колегія суддів погодитися в повному обсязі не може.

З матеріалів справи вбачається, що за адресою: квартира АДРЕСА_1, зареєстровані ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, які є співвласниками вказаної квартири (т. 1 а.с. 31).

Позивач є балансоутримувачем будинку, у якому проживають відповідачі та надає їм житлово-комунальні послуги, що підтверджується копіями договорів, укладених з обслуговуючими організаціями: про постачання теплової енергії в гарячій воді, про надання послуг з водопостачання та водовідведення, про надання послуг з вивезення побутових відходів, на технічне обслуговування, ремонт ліфтів і диспетчерських систем, на виконання робіт з ліквідації аварій та пошкоджень на внутрішньо будинкових інженерних мережах (т. 1 а.с. 9?23).

Відповідачі не оплачують житлово-комунальні послуги у повному обсязі з січня 2009 року, що призвело до утворення заборгованості, яка склала 29 797 грн 21 коп.

Не приймаючи зауваження відповідачів на неякісні житлово-комунальні послуги, суд першої інстанції посилався на те, що вказаний факт не доведено, оскільки встановлено факт самовільного перепланування квартири відповідачів та втручання у систему опалення.

Проте з матеріалів справи вбачається, що відповідачі починаючи з 2002 року неодноразово зверталися зі скаргами до позивача, в яких вказували на недоліки в отриманих комунальних послугах.

Відповідно до ч. ч. 1?4 ст. 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Представник виконавця повинен з'явитися на виклик споживача не пізніше строку, визначеного договором. Акт-претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. У разі неприбуття представника виконавця в погоджений умовами договору строк або необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії він вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі. Акт-претензія споживача подається виконавцю, який протягом трьох робочих днів вирішує питання про перерахунок платежів або видає письмово споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензій.

Суд першої інстанції не звернув уваги, що позивач вказаних вимог закону не виконував та лише у 2014 році відреагував на скарги та склав акт обстеження будинку від 12 червня 2014 року, згідно з яким покрівля та сходові клітки вказаного будинку знаходяться у задовільному технічному стані, інженерні мережі функціонують і знаходяться у задовільному технічному стані.

Із матеріалів справи вбачається, що Личаківським районним судом м. Львова розглядалася справа № 463/1323/14 за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ЛКП «504», Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» про відшкодування майнової та моральної шкоди та рішенням від 17 вересня 2014 року, залишеним без змін у частині відшкодування майнової шкоди рішенням Апеляційного суду Львівської області від 08 грудня 2015 року, позовні вимоги задоволено частково.

Вказаними рішеннями встановлено, що внаслідок незадовільного стану опалення будинку в осінньо-зимовий період протягом тривалого часу занижено температурний режим, як наслідок мало місце почорніння, пліснява та замокання зовнішніх стін, а також внаслідок незадовільного стану покрівлі у квартирі, де проживають ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, неодноразово траплялися залиття.

Згідно з висновком будівельно-технічної експертизи по цивільній справі №463/1323/14 від 29.09.2015 року ушкодження, наявні в кватирі АДРЕСА_1 могли виникнути внаслідок давнього протікання покрівлі даху, а також недостатнього опалення квартири або його відсутності в осінньо-зимові періоди (справа № 463/1323/14, т. 2 а.с. 12-17).

Відповідно до ч. 4 ст. 82 обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з п. 6 ч. 2 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобов'язаний розглядати у визначений законодавством термін претензії та скарги споживачів і проводити відповідні перерахунки розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право на зменшення розміру плати за надані послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості в порядку, визначеному договором або законодавством.

Під час апеляційного розгляду справи 14.03.2018 року представник позивача подав заяву про зменшення позовних вимог, відповідно до змісту якої позивач погодився зменшити вартість послуг теплопостачання на 30% відносно попередньо стягнутої суми з 7859,93 грн. до 5501,95 грн. у зв»язку із відхиленням температурних показників у квартирі відповідачів в осінньо-зимовий період, при цьому заборгованість за гаряче водопостачання в сумі 349,21 грн. та заборгованість за утримання будинку та прибудинкової території в сумі 5101,05 грн. до зменшення не підлягають.

Беручи до уваги те, що відповідно до ст. 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, відтак ухвалою судового засідання заява представника позивача ЛКП «504» не прийнята судом та повернута позивачу.

В свою чергу, враховуючи те, що попередніми судовими рішеннями встановлено невідповідність наданих житлово-комунальних послуг, колегія суддів вважає за необхідне провести перерахунок їх вартості, відтак погоджуючись із доводами відповідачів в тій частині, що у будинку за місцем їх проживанням відсутній циркуляційний трубопровід, відповідно гаряче водопостачання не здійснювалося, відтак сума заборгованості по такому виду послуги 349,21 грн. до стягнення не підлягає.

Також, з врахуванням вказаних вище рішень судів, якими встановлено незадовільний стан опалення будинку в осінньо-зимовий період та незадовільний стан покрівлі у квартирі, зокрема за період 2010-2013 років, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з відповідачів вартість наданої послуги за утримання будинку та прибудинкової території в сумі 3382 грн. (66,3% від нарахованої суми позивачем) та за центральне теплопостачання в сумі 5501,95 грн. (70% від нарахованої суми позивачем), а загалом 8883,95 грн.

З урахуванням наведеного, апеляційна скарга відповідача ОСОБА_3 підлягає до задоволення частково, рішення Личаківського районного суду м Львова від 10 вересня 2014 року необхідно скасувати з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до статті 141 ЦПК України необхідно змінити розподіл судових витрат між сторонами по справі.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 10 вересня 2014 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов Львівського комунального підприємства «504» до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3, місце проживання - АДРЕСА_1, ОСОБА_5, місце проживання - АДРЕСА_1, ОСОБА_6, місце проживання - АДРЕСА_1, в користь Львівського комунального підприємства «504», місцезнаходження м. Львів, вулиця Пасічна, будинок 64, , заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 8883 (вісім тисяч вісімсот вісімдесят три) грн. 95 коп.

Стягнути в рівних частинах з ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в користь Львівського комунального підприємства «504» 76 грн. 56 коп. судового збору за подання позовної заяви.

Стягнути з Львівського комунального підприємства «504» в користь ОСОБА_3 81 грн. 30 коп. судового збору за подання апеляційної скарги та 195 грн. 12 коп. за подання касаційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 28 березеня 2018 року

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

Р.В. Савуляк