ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2018 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - судді Панченка О.О.,

суддів Лобова О.А., Триголова В.М.,

при секретарі: Зеленській О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 20 червня 2018 року, постановленого суддею Тімошенко Н.В.,

по справі за позовом ОСОБА_2 до територіальної громади в особі Полтавської міської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на 1/10 частину житлового будинку в порядку спадкування за заповітом,

в с т а н о в и в :

У грудні 2014 року ОСОБА_7 звернулась до суду з позовом до Октябрської (Шевченківської) районної у м. Полтаві ради про визнання права власності на 1/10 частину житлового будинку у порядку спадкування.

Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що вона є спадкоємцем за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_8 на майно за адресою АДРЕСА_1.

З метою оформлення спадщини позивач звернулася до Четвертої Полтавської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Проте, нотаріусом Четвертої Полтавської державної нотаріальної контори було повідомлено, що ОСОБА_8 правовстановлюючого документу на частку житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 не отримувала (після померлої ОСОБА_9) , тому ОСОБА_7 було відмовлено у праві власності на частку домоволодіння за адресою АДРЕСА_1.

Позивач просила суд встановити факт прийняття ОСОБА_8 спадщини з 11 листопада 1995 року по 11 травня 1996 року, що відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_6 після смерті ОСОБА_9, яка проживала за адресою АДРЕСА_1. Визнати за ОСОБА_7 право власності на 1/10 частину житлового будинку по АДРЕСА_1 в порядку спадкування після померлої ОСОБА_8.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 20 червня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_7 до територіальної громади в особі Полтавської міської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на 1/10 частину житлового будинку в порядку спадкування за заповітом відмовлено.

З рішенням не погодилась позивач ОСОБА_7 в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального права та невідповідності висновків суду обставинам справи, просила рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 20.06.2018 року скасувати, та ухвалити нове, про задоволенні її позовних вимог у повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги зокрема посилалась на те, що місцевий суд безпідставно відмовив у задоволенні позову з підстав того, що ОСОБА_8 не прийняла спадщину, оскільки не проживала у житловому будинку по АДРЕСА_1, а проживала в с. Степнне Полтавського району.

Зазначала, що такий висновок суду не відповідає обставинам справи та суперечить вимогам ст.. 549 ЦК УРСУ( норми якого діяли на час відкриття спадщини).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Відповідно до п.п. 4 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено що відповідно до дубліката свідоцтва про право на спадщину від 29.12.1969 року, вбачається, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 успадкували в рівних частках після померлої ОСОБА_11- 2/5 частини житлового будинку з допоміжними господарчими побудовами, що знаходяться в АДРЕСА_1.

25.01.1994 року рішенням виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради №35 було змінено ідеальні частки співвласників домоволодіння по АДРЕСА_1 та встановлено їх в таких розмірах: ОСОБА_9 - 1/10 частина; ОСОБА_10 - 1/10 частина; ОСОБА_12 - 4/5 частини.

На даний час ОСОБА_12 померла, її частину житлового будинку успадкували ОСОБА_5 та ОСОБА_13

Після смерті ОСОБА_13 належну їй частину житлового будинку успадкував її син ОСОБА_6

ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_7 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від ІНФОРМАЦІЯ_7, серії НОМЕР_1, спадкоємцями після нього є ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Першою Полтавською державною нотаріальною конторою 20.02.1981 року посвідчено заповіт за реєстром №1-1231, яким ОСОБА_9 належну їй частину житлового будинку з частиною надвірних будівель, що знаходиться в АДРЕСА_1 заповіла онуці - ОСОБА_14 Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу, виданого міським палацом шлюбів 26.08.1992 року, актовий запис №1542 ОСОБА_14 змінила прізвище на ОСОБА_8.

ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_9 померла (актовий запис № 3548 від 12.11.1995 р.).

За життя ОСОБА_9 не оформила свідоцтво про право власності на 1/10 частину спірного житлового будинку.

Згідно довідки Полтавського обласного державного нотаріального архіву від 02.04.2008 року заповідач ОСОБА_9 на момент посвідчення заповіту Першою Полтавською ДНК 20.02.1981 року за №1-1231 проживала за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідо до довідки Четвертої полтавської державної нотаріальної контори від 04.02.2015 року на усне звернення ОСОБА_7, повідомлено, що після смерті ОСОБА_9, спадкова справа Четвертою полтавською державною нотаріальною конторою не заводилася, свідоцтво про право на спадщину не видавалося.

Відповідно до заповіту, посвідченим секретарем Степненської сільської ради 15 серпня 2006 року ОСОБА_8 на випадок своєї смерті зробила розпорядження, яким все своє майно, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1 заповіла ОСОБА_7

ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_8 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції 25.09.2006 року, актовий запис № 3102.

Постановою державного нотаріуса Четвертої Полтавської державної нотаріальної контори від 04.02.2015 року відмовлено ОСОБА_7 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_8 на 1/10 частку житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, оскільки відсутні правовстановлюючі документи.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог місцевий суд виходив з положень ст.ст. 1262, 1268 ЦК України, зазначивши, щодо недоведеності позивачем факту проживання ОСОБА_8 у будинку по АДРЕСА_1 тривалий час до моменту смерті спадкодавця ОСОБА_9.

При цьому, суд згідно показів свідків, встановив, що на час смерті ОСОБА_9 ОСОБА_8 проживала в с. Степне Полтавського району.

Проте, колегія суддів не погоджується з такими висновками місцевого суду виходячи з наступного.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_8, тобто на момент відкриття спадщини діяли норми ЦК УРСР.

Відповідно до ч. 1 ст. 534 ЦК УРСР Кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Згідно положень ст.. 548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту

відкриття спадщини.

Статтею 549 ЦК УРСР визначено , що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно роз'яснень, наведених у листі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», на час відкриття спадщини в період чинності ЦК УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини). ЦК УРСР не обмежувався строк для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом.

З пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3, наданих в судовому засіданні Апеляційного суду встановлено, що домова книга будинку АДРЕСА_1 на даний час не зберіглася. Разом з тим, згідно її копії (т. 1 а.с.104), що мається в матеріалах справи ОСОБА_8 мала прописку за спірною адресою з 5.10.1992 року, а потім після заміни паспорта з 09.03.2004 року. Даний факт підтверджується листом Октябрського відділу в м. Полтаві УДМСУ в Полтавській області від 13.08.2015 року (т. 2 а.с. 27) та формою №1 (т. 2 а.с. 28).

Також, з матеріалів справи слідує, що ОСОБА_8 25.03.2004 року довіреністю уповноважила ОСОБА_5 бути її представником у відповідній державній нотаріальній конторі з питань оформлення спадкових прав після смерті ОСОБА_9, а після оформлення спадщини - продати належну їй в результаті успадкування частку житлового будинку з частиною надвірних будівель, що знаходяться в АДРЕСА_1. Наведені факти свідчать про факт прийняття спадщини ОСОБА_8, та вступ в управління нею.

Крім того, колегія суддів бере до уваги довідки, надані Степненським навчально-виховним комплексом Полтавської районної ради № 105,106 від 29.03.2017 року про те, що ОСОБА_15 - син ОСОБА_8, вибув із третього класу Степненської середньої шкоди 10.05.1996 року у зв'язку зі зміною місця проживання, та ОСОБА_16 - син ОСОБА_8 вибув із дев'ятого класу Степненської середньої шкоди 11.09.1995 року у зв'язку зі зміною місця проживання.

Згідно довідки, наданої Степненським навчально-виховним комплексом Полтавської районної ради № 104 від 29.03.2017 року, ОСОБА_8 працювала в Степненській середній школі на посаді гардеробниці з 22.010.1992 року по 06.09.1994 року.

З наведеного слідує, що на час відкриття спадщини після ОСОБА_9 ОСОБА_8 змінила фактичне місце проживання в с. Степне, будучи в той же час зареєстрованою в АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Оскільки належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_8 не вступила в управління або володіння спадковим майном в ході судового розгляду не встановлено, а пояснення свідків зі сторони відповідачів, надані під час розгляду справи в суді першої інстанції, суперечать матеріалам справи, і колегія суддів сприймає критично, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_7 та скасування рішення місцевого суду з постановленням нового.

Посилання в резолютивній частині рішення на час (період) прийняття спадщини, як того вимагає позивач, колегія суддів вважає зайвим, оскільки шестимісячний термін на прийняття спадщини передбачений нормами цивільного закону.

Керуючись ст.ст.367,368, 374, 376 ч.1 п.п.3,4,ст.ст. 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 20 червня 2018 року - скасувати.

Постановити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 до територіальної громади в особі Полтавської міської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на 1/10 частину житлового будинку в порядку спадкування за заповітом задовольнити

Встановити факт прийняття ОСОБА_8 спадщини, що відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_6 після смерті ОСОБА_9., яка проживала за адресою АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/10 частину житлового будинку по АДРЕСА_1 в порядку спадкування після померлої ОСОБА_8.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - суддя О.О. Панченко

Судді: О.А. Лобов

В.М. Триголов