Справа № 456/1120/16-ц
Провадження № 2/456/97/2018
УХВАЛА

іменем України

05 квітня 2018 року місто Стрий Львівської області

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Шрамка Р. Т. ,

з участю секретаря: Панилик О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрий цивільну справу за позовом Публічного Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та зустрічний позов ОСОБА_1 до Публічного Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" про визнання недійсним кредитного договору від 16.05.2013р.,

в с т а н о в и в :

В провадженні Стрийського міськрайонного суду Львівської області знаходиться цивільна справа за позовом Публічного Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та зустрічний позов ОСОБА_1 до Публічного Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" про визнання недійсним кредитного договору від 16.05.2013р..

Ухвалою судді Пака В.М. від 14.04.2016р. провадження в справі відкрито.

Відповідно до Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.06.2016р. дана справа роз приділена судді Шрамко Р.Т..

Відповідно до наявної у справі довіреності від 10.05.2016р. (а.с.91) відповідач-позивач ОСОБА_1 уповноважила представляти її інтереси у справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та надала їм повноваження діяти від її імені кожного окремо.

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_3 неодноразово був присутній в судових засіданнях і йому достовірно відомо про наявність провадження по даній справі в суді.

По даній справі призначалися судові засідання в режимі відеоконференції, які відкладалися у звязку з неявкою представника ОСОБА_2, який подавав відповідну заяву про відкладення.

Представник позивача подав суду клопотання про слухання справи без їх участі.

У звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, в порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 п.3 ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не зявився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його незявлення не перешкоджає розгляду справи.

Вирішуючи питання про залишення позовної заяви без розгляду, суд враховує вимоги п.9 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного Процесуального Кодексу України, згідно яких справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу (зміни внесено Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 3 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ).

Як вбачається з матеріалів справи позивач в жодне судове засідання не зявився, ні її представники ОСОБА_2, ОСОБА_3 повторно 19.02.2018р. та 05.04.2018р., не з'явилися в судові засідання, хоча належно повідомлені про час та місце розгляду справи та наслідки повторної неявки в судове засідання розяснені, що підтверджується відповідними рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень та не повідомили причини своєї неявки.

За таких обставин, враховуючи повторну неявку позивача та її представників, які діють окремо, без поважних причин, суд позбавлений можливості встановити чи підтримує заявлені позовні вимоги позивач, заяв про розгляд справи за відсутності відповідача-позивача до суду не надходило.

До того ж, суд зауважує, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що позивач, як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобовязана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обовязки.

Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «ОСОБА_3 проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Зважаючи на вищенаведене зустрічну подану позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" про визнання недійсним кредитного договору від 16.05.2013р. слід залишити без розгляду.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, п.9 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України суд, -

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" про визнання недійсним кредитного договору від 16.05.2013р.залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Львівської області або через суд першої інстанції протягом 15 днів з дня її підписання.

Суддя ОСОБА_4