Справа № 359/9258/16-ц Головуючий у І інстанції Вознюк С. М.
Провадження № 22-ц/780/133/18 Доповідач у 2 інстанції Голуб С. А.
Категорія 9 21.02.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 лютого 2018 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Голуб С.А.

суддів Сліпченка О.І., Приходька К.П.

за участю секретаря Дрозда Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, яка не брала участі у справі, на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 грудня 2016 року , ухваленого в м.Борисполі за заявою ОСОБА_3 про встановлення факту батьківства, заінтересована особа: Бориспільський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вказаною заявою, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_5 року помер ОСОБА_4, який був її рідним батьком. Оскільки на час її народження померлий ОСОБА_4 не перебував у шлюбі з її матір'ю, то у свідоцтві про народження ОСОБА_3 відомості про батька не вказані.

Після смерті ОСОБА_4 залишилося спадкове майно, зокрема, земельний пай у с. Оксанино Уманського району Черкаської області. Спадщину на вказане майно вона фактично прийняла, почала нею користуватися та передала її в оренду ОСОБА_5, що підтверджується відповідною заявою.

У зв'язку з необхідністю юридично оформити право власності на спадкове майно, вона звернулася до нотаріуса, який під час консультації повідомив їй, що у неї відсутній документ, що підтверджує факт її родинних відносин з батьком та рекомендував звернутися до суду із заявою про встановлення факту визнання батьківства.

На підставі викладеного, ОСОБА_3 просила суд першої інстанції встановити факт батьківства ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 та внести відомості про батька у актовий запис про народження.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 грудня 2016 року заяву ОСОБА_3 задоволено частково.

Встановлено факт, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженець с. Оксанино Уманського району Черкаської області, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року, є батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженки с. Уютноє Євпаторійського району, Кримської області, реєстраційний номер картки платника податків НОМЕР_1.

У задоволенні іншої частини вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2, яка не брала участі у справі, подала апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не повною мірою з'ясував всі обставини справи, що призвело до помилкового висновку про встановлення факту родинних відносин між ОСОБА_3 та померлим ОСОБА_4

ОСОБА_2 зазначає, що померлий ОСОБА_4 був її рідним дядьком. У зв'язку з тим, що на день смерті та відкриття спадщини вона була єдиною спадкоємицею після смерті свого дядька, то в судовому порядку за нею, на підставі рішення суду , було визнано право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. Однак, ОСОБА_3, звернулася зі скаргою на таке рішення суду до Апеляційного суду Черкаської області, що може призвести до порушення права ОСОБА_2 на спадщину.

ОСОБА_2 в доводах апеляційної скарги також зазначає обставини, які не встановлювались судом першої інстанції, оскільки вона на брала участі у судовому засіданні, однак які, на її думку, підлягають встановленню при розгляді апеляційної скарги. Зокрема вказує про те, що ОСОБА_4 проживав сам в с. Оксанина і до смерті за ним доглядала саме ОСОБА_2, що підтверджується довідкою Оксанинської сільської ради та актом опитування жителів села ОСОБА_6. Окрім того, за життя померлий не визнавав ОСОБА_3 своєю дочкою.

На підставі викладеного, ОСОБА_2 просила апеляційний суд скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви про встановлення факту батьківства.

В ході розгляду справи в апеляційному суді представник ОСОБА_2 уточнив вимоги апеляційної скарги і просив залишити заяву ОСОБА_3 без розгляду, оскільки існує спір про право.

ОСОБА_3 та її представник адвокат ОСОБА_6 заперечували проти задоволення апеляційної скарги. Наголошували на тому, що спору про право не існує, оскільки ОСОБА_2 не підтвердила свої родинні стосунки з ОСОБА_4, отже її права оскаржуваним рішенням не порушені.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_6 народилася ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження від 01.06.196 серії НОМЕР_4 (а.с.7).

Оскільки на час народження заявника, батьки її не перебували у шлюбі, тому у її свідоцтві про народження відомості про батька не вказані.

25.04.1986 батько заявника, ОСОБА_4 та її матір ОСОБА_7 зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 25.04.1986 серії НОМЕР_3 (а.с.8).

Заявник двічі була одружена, у зв'язку з чим її прізвище спочатку з «ОСОБА_3» змінилося на «ОСОБА_4», а далі з «ОСОБА_4» на «ОСОБА_4», що підтверджується відповідною довідкою від 23.05.2015 № 354, свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2, свідоцтвом про одруження від 19.02.1999 серії НОМЕР_5 (а.с.9, 10, 11).

ІНФОРМАЦІЯ_5 помер батько заявника, ОСОБА_4, що підтверджується довідкою Оксанинської сільської ради Уманського району Черкаської області від 11.10.2016 року № 399 (а.с.13).

29.11.1967 на ім'я її матері був виданий ордер НОМЕР_6 для вселення в квартиру АДРЕСА_1. Ордер був виданий на сім'ю складом 4 особи, в тому числі і її батька ОСОБА_4, який в ордері вказаний як чоловік її матері (а.с.12). ЇЇ батько постійно визнавав її своєю донькою, проживав з ними і до дня його смерті вони спілкувалися з ним, як батько з донькою. Крім того факт визнання ОСОБА_4 батьківства відносно неї підтверджується фотознімками (а.с.15-16).

На підставі викладеного та з тих підстав, що ОСОБА_3 були надані обґрунтовані докази, що підтверджували факт батьківства, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення заяви та встановлення факту батьківства.

Судова колегія не погоджується із такими висновками суду першої інстанції виходячи з такого.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України (в редакції, яка діяла на час ухвалення оскаржуваного рішення) рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Перелік фактів, які можуть бути встановлені у судовому порядку, наведений у ст. 256 ЦПК України(в редакції, яка діяла на час ухвалення оскаржуваного рішення), якою також передбачено встановлення інших фактів, від яких залежить виникнення, зміна, а також припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У пункті 1 постанови № 5 від 31.01.1995 року з відповідними змінами "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" Пленум Верховного Суду України звернув увагу судів на те, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, які не пов'язані з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до ч. 6 ст. 235 ЦПК України(в редакції, яка діяла на час ухвалення оскаржуваного рішення), якщо під час розгляду справи в порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Згідно ч. 1 ст. 258 ЦПК України(в редакції, яка діяла на час ухвалення оскаржуваного рішення), у заяві про встановлення фактів, що мають юридичне значення, повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт.

Однак, суд всупереч вимогам вказаного закону при вирішенні питання про відкриття провадження у справі не звернув уваги на те, що у заяві було зазначено з якою метою заявниця просить встановити факт родинних відносин, а саме отримання свідоцтва про право на спадщину.

Як вбачається з апеляційної скарги, між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 виник спір про одержання права на спадкування після померлого ОСОБА_4 наведене також підтверджується дослідженими судовою колегією доказами, які надали сторони під час розгляду апеляційної скарги.

Так, як вбачається із копії рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 09лютого 2017 року у справі № 705/7662/16-ц позов ОСОБА_2 до Оксанинської сільської ради Уманського району Черкаської області задоволений і визнано за ОСОБА_2 право власності за законом н спадкове майно ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 року. яке складається із земельної ділянки площею 5,2604 га, розміщено в с.Оксанино Уманського району Черкаської області. (а.с.186-187) Однак ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 07 грудня 2017 року вказане рішення у справі № 705/7662/16-ц було скасоване. (а.с. 100-103) На даний час подана касаційна скарга (а.с. 143)

Як вбачається із копії рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 31 липня 2017 року у справі № 705/1867/17 за позовом ОСОБА_3 до Оксанинської сільської ради Уманського району Київської області про встановлення додаткового строку на прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4, позов ОСОБА_3 був задоволений. (а.с.97)

Однак вказане рішення було оскаржене ОСОБА_2 і ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 05 січня 2018 року було відкрите апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 (а.с.149)

Також 15 січня 2018 року ОСОБА_2 подала позов до Уманського міськрайонного суду Черкаської області про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 (а.с.150-153)

Тобто наведеним підтверджується, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 снує спір про право на спадщину.

Доводи ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_2 не має документів, які б підтверджували її родинні відносини із ОСОБА_4, а тому її права не порушуються оскаржуваним рішенням спростовуються не тільки наведеними вище рішенням судів, а також і витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, свідоцтвами про народження та свідоцтвами про смерть які були досліджені при розгляді апеляційної скарги і з яких вбачається, що ОСОБА_8 є рідним братом ОСОБА_4, а ОСОБА_2 є дочкою ОСОБА_8, тобто племінницею ОСОБА_4 (а.с.178-184)

Відповідно до ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати рішення суду повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

За таких обставин справи, постановлене з порушенням норм процесуального права рішення суду підлягає скасуванню, а подана ОСОБА_3 заява про встановлення факту родинних відносин в порядку окремого провадження - залишенню без розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 грудня 2016 року у даній справі скасувати і постановити нове судове рішення.

Заяву ОСОБА_3 про встановлення факту батьківства, заінтересована особа: Бориспільський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області залишити без розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів до суду касаційної інстанції з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді: