АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2018 року м. Чернівці

справа № 715/1040/17

Апеляційний суд Чернівецької області у складі:

головуючого Лисака І.Н.,

суддів: Владичана А.І., Міцнея В.Ф.,

секретар: Ковальчук Н.О.,

позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика»,

відповідач: ОСОБА_1,

при розгляді справи за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» на рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 06 листопада 2017 року, постановленого під головуванням судді Цуркана В.В., повний текст якого складено 06 листопада 2017 року, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2017 року ТОВ «ФК «Позика» звернулося з позовом до ОСОБА_1 та обґрунтовувало вимоги тим, що у зв'язку із неналежним виконанням кредитних зобов'язань перед новим кредитором утворилась заборгованість в сумі 4 968 587,99 грн., у зв'язку з чим просило суд у рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором шляхом надання ТОВ «ФК «Позика» права на продаж предмета іпотеки у будь-якій особі-покупцеві в порядку, визначеному ст.38 ЗУ «Про іпотеку», за загальною ціною 527 392,00 грн.

Рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 06 листопада 2017 року у задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «Позика» відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «ФК «Позика» посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Вказує, що судом не враховано те, що наявність виконавчого напису нотаріуса за відсутності реального виконання боржником свого зобов'язання не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання, не позбавляє кредитора права на отримання процентів за користування кредитом і пені, передбачених договором за несвоєчасну сплату кредиту.

Провадження №22-ц/794/206/18 Категорія 27

Зазначає, що у разі звернення кредитодавця до суду після вчинення виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки з вимогою про стягнення кредитної заборгованості суд має з'ясувати питання про виконання виконавчого напису і з урахуванням цього вирішити спір на підставі чинного законодавства та умов кредитного договору.

Також посилається на те, що право вибору конкретного способу звернення на предмет іпотеки покладається на іпотекодержателя, а тому суди повинні розглядати питання про можливість застосування звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, заявлений у позовній вимозі, і, при цьому, здійснення особою права на захист не може ставитися в залежність від застосування нею інших способів правового захисту.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали, дійшла висновку, що апеляційна скарга не обґрунтована, враховуючи наступне.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що наявність виконавчого напису нотаріуса щодо звернення стягнення на предмет іпотеки свідчить про обрання банком способу захисту цивільних прав у позасудовий спосіб, а тому порушене цивільне право позивача було захищене в обраний попереднім у зобов'язаннях кредитором спосіб і підстави для задоволення позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки в судовому порядку відсутні.

Такий висновок суду відповідає вимогам чинного законодавства та ґрунтується на наявних у справі доказах.

Положеннями ст.213 ЦПК України (у редакції 2004 року) передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 25 жовтня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до якого банк зобов'язався надати останньому кредит в сумі 85 000 дол. США з процентною ставкою за користування кредитом у розмірі 13,90% річних, при цьому позичальник зобов'язався повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту в строк не пізніше 25 жовтня 2017 року (а.с.4-7).

26 жовтня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір №12084, у відповідності до якого останній передав в іпотеку наступне майно: нежиле приміщення (магазин), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та земельну ділянку площею 0,2500 га (кадастровий номер НОМЕР_1), на якій знаходиться визначене нерухоме майно. Предмет іпотеки був оцінений сторонами в 573 108 грн. (а.с.9-10).

В свою чергу, у зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань ОСОБА_1 02.10.2009 року нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Балацьким О.О. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №4174, згідно якого запропоновано звернути стягнення на нежиле приміщення (магазин), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер 5050261, та земельну ділянку площею 0,2500 га, що знаходиться в с. Волока Глибоцького району Чернівецької області, кадастровий номер НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_1, та за рахунок коштів, отриманих від реалізації нежилого приміщення та земельної ділянки, запропоновано задовольнити вимоги АКІБ «УкрСиббанк» у загальному розмірі 662 561,52 грн. (а.с.26).

24 листопада 2016 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ТОВ «ФК «ФІНАКТИВ» було укладено договір факторингу №48, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором відступлено до ТОВ «ФК «ФІНАКТИВ» (а.с.11-14).

28 листопада 2016 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ТОВ «ФК «ФІНАКТИВ» було укладено договір про відступлення прав вимоги №1 за договорами іпотеки до договору Факторингу №48 від 24 листопада 2016 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф., зареєстрований за номером 4206, відповідно до якого було право вимоги за Договором іпотеки відступлено до ТОВ «ФК «ФІНАКТИВ» (а.с.16-17).

28 листопада 2016 року між «ТОВ «ФК «ФІНАКТИВ» та ТОВ «ФК «Позика» було укладено договір факторингу № 48/1, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором відступлено до ТОВ «ФК «Позика» (а.с.18-21).

20 грудня 2016 року між «ТОВ «ФК «ФІНАКТИВ» та ТОВ «ФК «Позика» укладено договір про відступлення прав вимоги за договором іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу - Юдіним М.А., зареєстрований за номером 1160, відповідно до якого право вимоги за договором іпотеки відступлено до ТОВ «ФК «Позика». Акт приймання - передачі права вимоги між ТОВ «ФК «ФІНАКТИВ» та ТОВ «ФК «Позика» підписано 28 листопада 2016 року (а.с.24-26).

Отже, у силу статей 512, 514 ЦК України ТОВ «ФК «Позика» стало новим кредитором боржника.

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Глибоцького РУЮ Манасовичем В.В. від 23.03.2016 року відкрито виконавче провадження на підставі зазначеного нотаріального напису (а.с.84).

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду м. Чернівці від 12 травня 2017 року замінено стягувача ПАТ «УКрСиббанк» на ТОВ «ФК «Позика» (а.с.85-90).

Згідно статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.ст.1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст.ст.526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідально до умов договору і вимог цивільного законодавства та у встановлений у зобов'язанні строк.

Так, ст.575 ЦК України визначає, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

За змістом ст.1 ЗУ «Про іпотеку» іпотека це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Стаття 7 ЗУ «Про іпотеку» встановлює, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Відповідно до ст.33 ЗУ «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Так, згідно зі ст.87 ЗУ «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Отже, аналізуючи положення статей 33, 36, 37, 39 ЗУ «Про іпотеку», статей 328, 335, 376, 392 ЦК України слід дійти висновку про те, що законодавцем визначено три способи задоволення вимог кредитора, які забезпечені іпотекою шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий - на підставі рішення суду та два позасудових способи на захист - на підставі виконавчого напису нотаріуса і згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно п.4.2 (п.п.4.2.1. - 4.2.3.) іпотечного договору №12084 від 26 жовтня 2007 року вбачається, що звернення стягнення здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса, позасудового врегулювання у відповідності до умов цього договору та ЗУ «Про іпотеку».

У п.4.3 вказаного іпотечного договору зазначено, що право визначення підстави та способу звернення стягнення належить іпотекодержателю.

Оскільки 02.10.2009 року нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Балацьким О.О. вчинено виконавчий напис на іпотечне майно, постановою старшого державного виконавця Манасович В.В. ВДВС Глибоцького РУЮ від 25.03.2016 року відкрито виконавче провадження за вказаним виконавчим написом, тобто виконавчий напис перебуває на виконанні, а ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 12.05.2017 року замінено стягувача з ПАТ «УкрСиббанк» на ТОВ «ФК «Позика» у виконавчому провадженні №50627813, то апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції та підтверджує, що попереднім кредитором обрано такий спосіб захисту цивільних прав, як учинення виконавчого напису нотаріусом, а за договором факторингу до нового кредитора вже перейшло право вимоги на момент набрання ним чинності, а саме на стадії примусового виконання звернення стягнення на предмет іпотеки за виконавчим написом.

Тому, у даному разі підстав для звернення ТОВ «ФК «Позика» стягнення на той самий предмет іпотеки вдруге за рішенням суду немає.

Крім того, задоволення вимог ТОВ «ФК «Позика» у такому вигляді приведе до подвійного звернення стягнення за виконавчими документами, за якими до заміни стягувача правонаступником у одному провадженні буде ПАТ «УкрСиббанк», а в іншому може стати ТОВ «ФК «Позика» при одному предметі виконання щодо того й самого боржника.

Крім того, доводи апеляційної скарги щодо наявності у позивача при невиконаних зобов'язаннях права на отримання процентів за користування кредитом і пені не підлягає дослідженню, оскільки виходять за межі доказування за заявленими вимогами у цьому спорі.

Отже, твердження апелянта про незаконність ухваленого судом рішення, порушення норм процесуального та матеріального права, невідповідності висновкам суду дійсним обставинам справи, неповне з'ясування обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи, є необґрунтованими, а обставини, на які посилається ТОВ «ФК «Позика», не підтверджують наявність порушеного права.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Справу було розглянуто судом на підставі встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та належних письмових доказів.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» залишити без задоволення.

Рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 06 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Головуючий - підпис /І.Н. Лисак/

Судді - підписи /А.І Владичан, В.Ф. Міцней/