Постанова

Іменем України

04 квітня 2018 року

м. Київ

справа № 307/2739/16-ц

провадження № 61-9703св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Хопти С. Ф.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - управління освіти Тячівської районної державної адміністрації,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову апеляційного суду Закарпатської області у складі колегії суддів: Собослой Г. Г., Гостра Т. Ю., Мацунич М. В., від 18 січня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до управління освіти Тячівської районної державної адміністрації (далі - управління освіти Тячівської РДА) про визнання наказів незаконними та їх скасування, визнання дій незаконними і поновлення на роботі.

Позовна заява мотивована тим, що наказом управління освіти Тячівської РДА від 08 серпня 2016 року її звільнено з посади директора Углянської ЗОШІ-ІІІ ступенів за пунктом 1 статті 41 КЗпП України, залишивши на посаді вчителя географії даної установи.

Зазначила, що звільнення її з посади є результатом незаконних дій роботодавця під час поновлення її на посаді директора за судовим рішенням, згідно із наказом від 01 червня 2016 року, в якому не зазначено про передачу необхідної документації, печатки та штампу, після чого вона повинна приступити до виконання посадових обов'язків директора школи, за відсутності яких вона не могла повноправно виконувати свої обов'язки та приймати необхідні рішення, зокрема й видавати накази про відпустки за невидачу яких її було звільнено з роботи 08 серпня 2016 року.

При цьому, позивач вказувала на те, що 08 та 24 червня 2016 року управління освіти Тячівської РДА лише імітувало поновлення її на посаді директора Углянської ЗОШ і передачу справ, а наступна така спроба завершити формальне поновлення її на роботі відбулася 29 червня 2016 року.

Також ОСОБА_4 зауважувала, що неодноразово зверталася із заявами до керівництва управління освіти Тячівської РДА щодо передачі їй печатки та ділової документації, без яких неможливо виконати тих дій, за які її звільнено.

За таких обставин позивач вважала, що наслідки, про які зазначено управлінням освіти Тячівської РДА у наказі від 08 серпня 2016 року про вчинення дисциплінарного проступку, сталися не з її вини, оскільки вона не могла приймати управлінських рішень із-за відсутності печатки, штампу, документації (графіків відпусток та заяв, кадрових призначень, штатного розпису, статуту та колективного договору) при виконанні посадових обов'язків та адміністративно-розпорядчих функцій керівника.

Посилаючись на те, що в управління освіти Тячівської РДА не було жодних об'єктивних підстав для звільнення її з посади директора Углянської ЗОШ І-ІІІ ступенів за їх ініціативою, збільшивши позовні вимоги, ОСОБА_4 просила визнати незаконним наказ управління освіти Тячівської РДА від 01 червня 2016 року щодо негайного поновлення її на посаді директора, зобов'язати роботодавця привести його у відповідність до вимог законодавства, а саме: зазначити дату, з якої її поновлено на посаді внаслідок визнання незаконним наказу від 16 грудня 2015 року, зобов'язати бухгалтерію Углянської ЗОШ І-ІІІ ступенів нарахувати та виплатити заробітну плату за час незаконного звільнення її з посади директора (за період із 16 грудня 2015 року по час належного поновлення), зобов'язати уповноважених осіб передати їй всю обов'язкову ділову документацію школи, а Тячівську РДА невідкладно виконати уточнений наказ, визнати незаконними дії комісії управління освіти щодо спроб безпідставної передачі їй незначної частини ділової документації школи та навмисного штучного створення умов для наступного звільнення незаконними і скасувати наказ управління освіти Тячівської РДА від 08 серпня 2016 року про її повторне звільнення з посади директора Углянської ЗОШ І-ІІІ ступенів, а також поновити її на посаді директора Углянської ЗОШ І-ІІІ ступенів.

Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області у складі судді Бобрушко В. І. від 08 вересня 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.Визнано незаконним та скасовано наказ виконуючого обов'язки начальника управління освіти Тячівської РДА від 08 серпня 2016 року № 211-К про звільнення ОСОБА_4 з посади директора Углянської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів. Поновлено ОСОБА_4 на посаді директора Углянської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів з моменту її звільнення - 08 серпня 2016 року. В іншій частині позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат і допущено негайне виконання судового рішення в частині поновлення на роботі.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що на звільнення управлінням освіти Тячівської РДА ОСОБА_4 за пунктом 1 статті 41 КЗпП України 08 серпня 2016 року не було правових підстав, а також роботодавцем порушено процедуру накладення дисциплінарного стягнення.

Постановою апеляційного суду Закарпатської області від 18 січня 2018 року рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 08 вересня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у позові ОСОБА_4 відмовлено.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що звільнення ОСОБА_4 є законним та таким, що здійснене без порушень вимог трудового законодавства, оскільки в діях позивача встановлено одноразове грубе порушення трудових обов'язків, яке є підставою для звільнення її з роботи за пунктом 1 статті 41 КЗпП України, у зв'язку із чим правові підстави для визнання незаконним наказу управління освіти Тячівської РДА від 08 серпня 2016 року про звільнення останньої з роботи, поновлення її на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відсутні.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить постанову апеляційного суду Закарпатської області від 18 січня 2018 року скасувати, а рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 08 вересня 2017 року залишити в силі, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Зокрема, заявник вказує на те, що її звільнення відбулося за систематичне невиконання обов'язків, однак це відбулося не з її вини, оскільки ділова документація, печатки та штампи школи їй передано не було; до 30 червня 2016 року накази по Углянській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів видавалися іншою особою, що виконувала обов'язки директора; роботодавцем не вказано дату, з якої вона зобов'язана була видати наказ про відпустки усім працівникам школи та власник не зажадав від неї пояснень щодо причин невидачі наказу про відпустку кожному працівнику.

У березні 2018 року до Верховного Суду надійшов відзив управління освіти Тячівської РДА на касаційну скаргу, в якому зазначено про те, що позивач, не видавши з 01 липня 2017 року наказ про надання усім двадцяти трьом працівникам школи відпустки, порушила їх трудові права, чим також поставила під загрозу підготовку до нового навчального року, тим самим вчинила одноразове грубе порушення своїх трудових обов'язків; ОСОБА_4 самостійно відмовилася від прийняття ділової документації, ключів, печатки і штампа школи, ознайомлення із наказом про поновлення її на посаді директора; з приводу вчиненого дисциплінарного проступку позивач відмовилася надавати пояснення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що наказом управління освіти Тячівської РДА від 08 серпня 2016 року ОСОБА_4 звільнено з посади директора Углянської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів, згідно з пунктом 1 статті 41 КЗпП України (т. 1 а. с. 4-5).

У спірному наказі зазначено про те, що позивач, будучи директором Углянської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів, не надала чергові відпустки всім двадцяти технічним та трьом педагогічним працівникам школи, хоча затвердженим графіком відпусток передбачено надання чергових відпусток зазначеним працівникам з 01 і не пізніше 27 липня 2016 року.

Крім того, судами попередніх інстанцій встановлено, що наказом відповідача від 01 червня 2016 року скасовано його ж наказ від 16 грудня 2015 року про звільнення ОСОБА_4 з посади директора Углянської ЗОШ І-ІІІ ступенів та поновлено останню на посаді директора згаданого шкільного навчального закладу (т. 1 а. с. 9).

Згідно з актами від 08 червня 2016 року ОСОБА_4 відмовилася отримати наказ від 01 червня 2016 року про поновлення її на посаді директора школи, відмовилася ознайомитися з актом про відмову отримати наказ про поновлення на посаді директора школи та покинула приміщення навчального закладу (т. 1 а. с. 63-66).

В акті про передачу шкільної документації Углянської ЗОШ І-ІІІ ступенів від 24 червня 2016 року зазначено, що виконуючим обов'язки директора Углянської ЗОШ І-ІІІ ступенів ОСОБА_6 передано голові профкому Углянської ЗОШ І-ІІІ ступенів ОСОБА_7 та секретарю-друкарю Углянської ЗОШ І-ІІІ ступенів шкільну документацію, згідно з подальшим переліком (т. 1 а. с. 49).

24 червня 2016 року об 11 год. 53 хв. заступником начальника управління освіти Тячівської РДА ОСОБА_8, начальником відділу дошкільної та загальної середньої освіти управління освіти Тячівської РДА ОСОБА_9, головним спеціалістом відділу дошкільної та загальної середньої освіти управління освіти ОСОБА_10, заступником директора виховної роботи Углянської ЗОШ І-ІІІ ступенів ОСОБА_11, учителями Углянської ЗОШ І-ІІІ ступенів ОСОБА_12 та ОСОБА_13 складено акт про відмову ОСОБА_4 підписати акт про передачу штампа, печатки Углянської ЗОШ І-ІІІ ступенів та ключів від кабінету директора школи (т. 1 а. с. 48).

Також 24 червня 2016 року о 12 год. 25 хв. та 29 червня 2016 року о 13 год. 58 хв. заступником начальника управлінням освіти Тячівської РДА ОСОБА_8, начальником відділу дошкільної та загальної середньої освіти управління освіти Тячівської РДА ОСОБА_9, головним спеціалістом відділу дошкільної та загальної середньої освіти управління освіти ОСОБА_10, заступником директора виховної роботи Углянської ЗОШ І-ІІІ ступенів ОСОБА_11, головою профкому Углянської ЗОШ І-ІІІ ступенів ОСОБА_7, секретарем-друкаркою Углянської ЗОШ І-ІІІ ступенів ОСОБА_14, учителями Углянської ЗОШ І-ІІІ ступенів ОСОБА_12 та ОСОБА_15, ОСОБА_12 складено акт про відмову ОСОБА_4 отримати штамп, печатку Углянської ЗОШ І-ІІІ ступенів та ключів від кабінету директора школи (т. 1 а. с. 50).

В актах від 24 червня 2016 року зазначено, що виконуючим обов'язки директора Углянської ЗОШ І-ІІІ ступенів ОСОБА_6 передано штамп, печатку та ключі від кабінету директора школи, що штамп і печатка Углянської ЗОШ І-ІІІ ступенів знаходиться на відповідальному збереженні в секретаря-друкаря Углянської ЗОШ І-ІІІ ступенів ОСОБА_14 та голови профкому Углянської ЗОШ І-ІІІ ступенів ОСОБА_7 (т. 1 а. с. 60, 61).

Згідно з актами від 29 червня 2016 року ОСОБА_4 відмовилася отримати ключі та шкільну документацію Углянської ЗОШ І-ІІІ ступенів та відмовилася ознайомитися з актом про відмову від отримання ключів та шкільної документації Углянської ЗОШ І-ІІІ ступенів (т.1 а. с. 58, 59).

Вищеперелічені обставини у судовому засіданні підтвердили ОСОБА_16, ОСОБА_7, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_14, ОСОБА_19, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_20 та ОСОБА_21, будучи допитаними в якості свідків.

Також судами попередніх інстанцій встановлено, що у період з 08 червня 2016 року по 30 червня 2016 року накази по школі видавала ОСОБА_6 як директор школи (т. 2 а. с. 37-40, 70-73).

За положеннями пункту 1 статті 41 КЗпП України трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний у випадку одноразового грубого порушення трудових обов'язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації всіх форм власності, його заступниками, а також службовими особами митних органів, державних податкових інспекцій, яким присвоєно персональні звання, і службовими особами державної контрольно-ревізійної служби та органів державного контролю за цінами.

За змістом указаної норми підставою для звільнення є вчинення особою разового грубого порушення трудових обов'язків, а не триваючого, зокрема, неналежне виконання своїх обов'язків тощо.

При цьому, вирішуючи питання про те, чи є порушення трудових обов'язків грубим, суд має виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, яку завдано ним (могло бути завдано) шкоду.

Отже, вирішуючи питання про те, чи є порушення трудових обов'язків грубим, суд повинен виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, та істотності наслідків порушення трудових обов'язків. При цьому суд повинен установити не тільки факт невиконання працівником обов'язку, який входить до кола його трудових обов'язків, а й можливість виконання ним зазначеного обов'язку за встановлених судом фактичних обставинах справи, тобто встановити вину працівника та наявність причинного зв'язку між невиконанням працівником трудових обов'язків і негативними наслідками, які настали внаслідок такого порушення.

Крім того, звільнення на підставі пункту 1 статті 41 КЗпП України за своєю природою є дисциплінарним, а тому воно має здійснюватися з дотриманням порядку і строків, викладених у статей 148, 149 КЗпП України.

Зокрема, у пункті 1 статті 41 КЗпП України йдеться про разове грубе порушення трудових обов'язків, а не про тривале, системне, що могло бути підставою для звільнення за інших підстав.

Суд апеляційної інстанції, встановив на підставі доказів, яким було надано належну оцінку, ті факти, що позивач жодних дій у зв'язку з подальшою процедурою поновлення її на підставі судового рішення та видання власником наказу від 01 червня 2016 року на роботі на посаді директора Углянської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів не вчиняла, при цьому неодноразово відмовлялася від передачі роботодавцем відповідних документів, печатки та штампів школи, які перебувають у віданні директора.

При цьому, даних про недопущення працівника до виконання попередніх обов'язків на підставі відповідного наказу органу, який прийняв незаконне рішення про звільнення працівника, та невиконання роботодавцем (посадовою особою) без поважних причин рішення про поновлення незаконно звільненого працівника, звернення позивача до правоохоронних органів чи застосовування до роботодавця штрафних санкцій, передбачених статтею 87 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV уматеріалах справи відсутні.

Поряд із цим, наявні у матеріалах справи листи-звернення, адресовані як з боку позивача управлінню освіти Тячівської РДА, так і з боку роботодавця ОСОБА_4 щодо допущення останньої до роботи та об'єктивної можливості виконання нею попередніх обов'язків, самі по собі, за однакової їх переконливості та наявності протилежних відомостей щодо цих обставин, не дають можливість зробити висновок про неправдивість одного із них, а тому судом апеляційної інстанції правильно здійснено перевірку цих обставин іншими доказами.

Крім того, наказ управління освіти Тячівської РДА від 01 червня 2016 року про поновлення ОСОБА_4 на посаді директора є законним.

Таким чином, судом апеляційної інстанції правильно встановлено, що вищевказана бездіяльність ОСОБА_4 та немотивована, без обґрунтованих причин незгода її із поновленням на роботі призвела до тяганини, ускладнила порядок фактичного поновлення директора Углянської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів, результатом чого стала невидача нею наказу (не пізніше 27 липня 2016 року) про чергові відпустки технічних та педагогічних працівників школи згідно з графіком відпусток цього навчального закладу.

Бездіяльність ОСОБА_4 обмежила працівників школи у реалізації права на відпочинок у попередньо обумовлений графіком відпусток і погоджений з кожним працівником період, отримання ними оплати за цей час, викликало пред'явлення претензій, направлення скарг і звернень до власника та контролюючих органів, а також призвело до несвоєчасного виконання підготовчих робіт для належного початку наступного навчального року всієї школи.

Отже, суд апеляційної інстанції правильно виходив із того, що управлінням освіти Тячівської РДАз урахуванням вище перелічених обставини, за яких вчинено проступок, ступеня тяжкості вчиненого проступку і заподіяної ним шкоди, а також відмови позивача надавати пояснення з приводу порушення трудових обов'язків, обґрунтовано застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення ОСОБА_4 із займаної посади директора Углянської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів.

Враховуючи наведене, встановивши відсутність підстав для скасування постанови суду апеляційної інстанції, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення апеляційного суду без змін.

Оскільки ухвалою Верховного Суду від 27 лютого 2018 року було зупинено дію оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції до закінчення її перегляду у касаційному порядку, а колегія суддів дійшла висновку про те, що відсутні підстави для цього судового рішення, тому дію постанови апеляційного суду Закарпатської області від 18 січня 2018 року необхідно поновити.

Керуючись статтями 400, 401, 410, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Постанову апеляційного суду Закарпатської області від 18 січня 2018 року залишити без змін.

Поновити дію постанови апеляційного суду Закарпатської області від 18 січня 2018 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді Є. В. Синельников

О.В. Білоконь

С.Ф. Хопта