КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
№ 22-ц/824/209/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 752/20734/17

15 листопада 2018 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Левенця Б.Б.

при секретарі - Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційними скаргами позивача ОСОБА_2 та представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» Гутварьової Наталії Вікторівни на заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 19 березня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Ладиченко С.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» про стягнення пені та інфляційних втрат, -

в с т а н о в и в :

06 жовтня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» про стягнення пені та інфляційних втрат.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 09 грудня 2016 року рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області задоволено його позов до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто», визнано недійсною та скасовано угоду № 346712 від 12 грудня 2010 року, укладену між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Авто Просто», стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» на його користь 53 271,17 грн. Рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 20 лютого 2017 року скасовано рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 09 грудня 2016 року та ухвалено нове, яким позовні вимоги задоволено, визнано недійсною угоду № 346712 від 12 грудня 2010 року, стягнуто з Товариства обмеженою відповідальністю «Авто Просто» на його користь 53271, 17 грн. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 24 березня 2017 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто».

Вказував на те, що в добровільному порядку Товариство з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» рішення суду не виконало, воно було виконано в примусовому порядку Голосіївським РВ ДВС м. Києва. 18 липня 2017 року, на підставі виконавчого листа, виданого Долинським районним судом Івано-Франківської області, він отримав кошти на картковий рахунок.

Посилаючись на наведене, просив суд стягнути з відповідача інфляційні втрати за період з січня 2011 року по червень 2017 року включно в сумі 81 947,29 грн., та пеню від простроченої суми за період прострочення з 16 жовтня 2013 року по 17 липня 2017 року у розмірі 65 995,56 грн.

Заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 19 березня 2018 року позов ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» про стягнення пені та інфляційний втрат - задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» на користь ОСОБА_2 втрати від інфляції у розмірі 3 206,05 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» на користь держави судовий збір у розмірі 34, 67 грн.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 12 червня 2018 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» про перегляд заочного рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 19 березня 2018 року за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» про стягнення пені та інфляційних втрат залишено без задоволення.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 19 березня 2018 року та постановити нове судове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що рішення суду першої інстанції постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначав, що інфляційні втрати підлягають стягненню з січня 2011 року по червень 2017 року включно, оскільки договірні відносини діяли саме в зазначений період. Зазначав, що суд помилково не застосував до правовідносин, що склались між сторонами ст. 549 ЦК України, вимоги про стягнення пені є обгрунтованими і пеня підлягає стягненню з відповідача на його користь за період з 16 жовтня 2013 року по 17 липня 2017 року. Звертав увагу суду на те, що суд першої інстанції при ухваленні рішення не застосував норми статей Господарського кодексу України, які передбачають санкції за порушення грошових зобов'язань.

Також, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, 26 червня 2018 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 19 березня 2018 року та прийняти постанову про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2.

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що зобов'язання Товариством з обмеженою відповідальністю «Авто Просто», яке виникло 20 лютого 2017 року на підставі рішення суду виконане в повному обсязі 04 травня 2017 року. Вважав, що оскільки ОСОБА_2 не звертався до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» з вимогою перерахувати йому кошти на підставі рішення суду, власних реквізитів не надав, то відповідач був позбавлений можливості виконати рішення суду в добровільному порядку, судом при ухваленні рішення помилково не застосовано ст. 613 ЦК України. Вказував на те, що наведений в рішенні розрахунок є помилковим та зроблений всупереч вимогам Закону, оскільки індекс інфляції за лютий 2017 року застосуванню не підлягає, так як зобов'язання виникло лише 20 лютого 2017 року (дата набрання законної сили рішенням апеляційного суду).

31 серпня 2018 року надійшов відзив Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» на апеляційну скаргу, в якому представник товариства просив апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» задовольнити, рішення суду скасувати та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2. Зазначав, що доводи позивача про прострочення товариством виконання грошового зобов'язання є безпідставним, оскільки зобов'язання виконано в повному обсязі 04 травня 2017 року.

30 жовтня 2018 року надійшов відзив ОСОБА_2 на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто», в якому він просив задовольнити його апеляційну скаргу. Зазначав, що кошти отримані ним 18 липня 2017 року, і саме ця дата вважається датою виконання рішення апеляційного суду від 20 лютого 2017 року. Вказував на те, що 21 жовтня 2013 року ним було подано відповідачу номер рахунку для перерахунку коштів за рішенням суду, а тому твердження відповідача не відповідають обставинам справи.

Указом Президента України від 29 грудня 2018 року №452/2017 про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах утворено Київський апеляційний суд в апеляційному окрузі, шляхом ліквідації Апеляційного суду міста Києва та Апеляційного суду Київської області.

Відповідно до статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті &quзд;Голос України&q?дя; повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

03 жовтня 2018 року опубліковано в газеті &qud:;Голос України&qu20; № 185 повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи Київського апеляційного суду.

Матеріали цивільної справи передано до Київського апеляційного суду та згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказаного суду 03 жовтня 2018 року визначено суддю-доповідача ОСОБА_4, у складі колегії: Борисової О.В., Левенця Б.Б.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та його представник адвокат ОСОБА_6 підтримали доводи своєї апеляційної скарги та просили її задовольнити. Проти доводів апеляційної скарги представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» заперечували.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» адвокат Римар Андрій Вікторович заперечував проти доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 та просив його апеляційну скаргу залишити без задоволення, а апеляційну скаргу товариства задовольнити.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 12 грудня 2010 року між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» було укладено угоду № 346712 на придбання автомобіля.

Рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 20 лютого 2017 року у справі № 343/2167/15-ц за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальність «Авто Просто» позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Визнано недійсною угоду № 346712 від 12 грудня 2010 року, укладену між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» та ОСОБА_2.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» на користь ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 53 271,17 грн.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 березня 2017 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто».

23 березня 2017 року Долинським районним судом Івано-Франківської області видано виконавчий лист у справі № 343/2167/15-ц на виконання рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 20 лютого 2017 року про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» на користь ОСОБА_2 53 271,17 грн.

10 квітня 2017 року постановою старшого державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві відкрито виконавче провадження № 53731100 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» на користь ОСОБА_2 боргу 53 271 грн.17 коп. на підставі виконавчого листа № 343/2167/15-ц, виданого 23 березня 2017 року Долинським районним судом Івано-Франківської області.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2, стягуючи втрати від інфляції у розмірі 3 206,05 грн., суд першої інстанції виходив з того, що відповідач прострочив виконання зобов'язання, тому з нього підлягає стягненню сума боргу з урахуванням індексу інфляції за період з 20 лютого 2017 року (рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області) по червень 2017 року (18.07.2017 року перераховано на картку грошові кошти).

Повністю з таким висновком суду першої інстанції, колегія суддів не може погодитися, з огляду на наступне.

Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов'язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» не своєчасно виконало зобов'язання щодо повернення коштів за рішенням суду від 20 лютого 2017 року, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для застосування ст. 625 ЦК України.

Проте визначаючи період за який підлягає нарахування індекс інфляції на суму боргу, суд першої інстанції не урахував, що на виконання постанови про відкриття виконавчого провадження № 53731100 від 10 квітня 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» перерахувало борг в повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням № 2013 від 04 травня 2017 року на суму 5 327,12 грн. та платіжним дорученням № 560 від 04 травня 2017 року на суму 49 613,57 грн.

Крім того, частиною 4 ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» встановлено, що підвищення грошових доходів населення у зв'язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Тобто, колегія суддів вважає, що інфляційні втрати на суму боргу слід нараховувати за період з 01 березня 2017 року по 30 квітня 2017 року, оскільки індекс інфляції за період з 20 лютого 2017 року по 28 лютого 2017 року та з 01 травня 2017 року по 04 травня 2017 року не може бути врахований, так як індекс інфляції застосовується до повного місяця.

Оскільки, розрахунок інфляційних втрат слід нараховувати за період з 01 березня 2017 року по 30 квітня 2017 року, то втрати від інфляції становлять 1 446,95 грн.

01.03.2017 по 30.03.2017 - 53271,17 *101,8% = 54 230,05 грн.

01.04.2017 по 30.04.2017 - 54 230,05*100,9% = 54 718,12 грн.

54 718,12 грн. - 53 271,17 грн. = 1 446,95 грн.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає що доводи апеляційної скарги представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» про те, що зобов'язання Товариством з обмеженою відповідальністю «Авто Просто», яке виникло 20 лютого 2017 року на підставі рішення суду виконане в повному обсязі 04 травня 2017 року, та що наведений в рішенні суду першої інстанції розрахунок інфляційних втрат є помилковим та зроблений всупереч вимогам Закону, є обґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що суд не правильно встановив період за який підлягають стягненню інфляційні втрати і що цей період повинен обчислюватись з січня 2011 року по червень 2017 року є необґрунтованими, оскільки спростовуються наявними в матеріалах справи доказами та встановленими судом обставинами справи.

Не спростовують висновків суду і доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що суд першої інстанції, вирішуючи спір по суті, безпідставно не застосував положення ст. 549 ЦК України щодо підстав для стягнення пені, оскільки вказана норма прав визначає поняття неустойки, а підстави стягнення пені за порушення зобов&q?ен;язання передбачені ст. 611 ЦК України, яка визначає, що у разі порушення зобов&q?гн;язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі, сплата неустойки ( штраф, пеня). Між сторонами у даній справі грошове зобов&q?ен;язання виникло не з договору, а з рішення суду, а тому суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача пені за період невиконання грошового зобов&quпр;язання.

Доводи апеляційної скарги представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто»про те, що ОСОБА_2 не звертався до них з вимогою про перерахування йому коштів на підставі рішення суду, власних реквізитів не надавав, а тому Товариство з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» було позбавлено можливості виконати рішення суду відразу після його ухвалення в добровільному порядку, спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, тому колегія суддів їх відхиляє.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є:1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оцінивши в сукупності докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 необхідно залишити без задоволення, апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» Гутварьової Наталії Вікторівни задовольнити частково, заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 19 березня 2018 року в частині стягнення втрат від інфляції змінити, стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» на користь ОСОБА_2 втрати від інфляції у розмірі 1 446,95 грн. В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» Гутварьової Наталії Вікторівни задовольнити частково.

Заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 19 березня 2018 року в частині стягнення втрат від інфляції змінити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» на користь ОСОБА_2 втрати від інфляції у розмірі 1 446 грн. 95 коп. ( одну тисячу чотириста сорок шість) грн. 95 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженау касаційному порядку до Верховного Судупротягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 16 листопада 2018 року.

Головуючий: Судді: