27.03.2018 Справа № 562/2380/15-ц
унікальний № 756/2380/15-ц
провадження № 2/756/203/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2018 року Оболонський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Луценко О.М.,

при секретарі Бублієві Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Індустріальні та дистрибуційні системи» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди ,

встановив:

У вересні 2015 року позивач звернувся до суду із позовом, в якому просив суд захистити належні йому права на винахід від порушень з боку відповідача ПАТ «Індустріальні та дистрибуційні системи», а саме:

-Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Індустріальні та дистрибуційні системи» на користь позивача 78 200 (сімдесят вісім тисяч двісті) гривень компенсації за порушення прав на винахід за патентом України НОМЕР_1 «ІНФОРМАЦІЯ_1»,

-Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Індустріальні та дистрибуційні системи» на користь позивача 81 000 (вісімдесят одну тисячу) гривень відшкодування моральної шкоди за порушення прав на винахід за патентом України НОМЕР_1 «ІНФОРМАЦІЯ_1».

-Судові витрати стягнути з Приватного акціонерного товариства «Індустріальні та дистрибуційні системи» на користь позивача.

В обґрунтування вимог позивач вказав, що він є власником патенту на винахід НОМЕР_1 «ІНФОРМАЦІЯ_1».

Як зазначає позивач наприкінці 2014 на телеканалі ICTV було показано інформаційний ролик про те, що реклама Відповідача «Боржомі - спонсор 1 січня» занесена до Книги рекордів України, як перша в Україні такого типу.

Позивач вважає, що у вказаній рекламі було використано патент на винахід позивача, на що позивач згоди не надавав.

Крім того, оскільки Відповідач не бажав визнавати, порушення прав позивача, не бажав примиритися з позивачем, не розглядав його пропозиції з укладення договору про примирення, а після першого повідомлення про порушення прав не демонтував рекламу «Боржомі - спонсор 1 січня» та продовжував порушувати права, Позивач вважає, що його психічному здоров'ю завдано суттєвої шкоди.

06.12.2016 р. Позивачем подано заяву про зміну предмету позову, відповідно до якої просив прийняти позовні вимоги у наступній редакції:

- Визнати факт використання Приватним акціонерним товариством «Індустріальні та дистрибуційні системи» винаходу «ІНФОРМАЦІЯ_1» за патентом України НОМЕР_1 та порушення у зв'язку з цим прав інтелектуальної власності позивача за цим патентом.

- Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Індустріальні та дистрибуційні ссистеми» на користь позивача 278 400 (двісті сімдесят вісім тисяч чотириста) гривень у відшкодування моральної шкоди за порушення прав на винахід за патентом України НОМЕР_1 «ІНФОРМАЦІЯ_1».

-Судові витрати стягнути з Приватного акціонерного товариства «Індустріальні та дистрибуційні системи» на користь позивача.

Згодом представник Позивача подав заяву про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої просив:

- Визнати факт використання Приватним акціонерним товариством «Індустріальні та дистрибуційні системи» винаходу «ІНФОРМАЦІЯ_1» за патентом України НОМЕР_1 та порушення у зв'язку з цим прав інтелектуальної власності позивача за цим патентом.

- Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Індустріальні та дистрибуційні системи» на користь позивача 921 600 (дев'ятсот двадцять одна тисяча шістсот) гривень у відшкодування моральної шкоди за порушення прав на винахід за патентом України НОМЕР_1 «ІНФОРМАЦІЯ_1».

- Судові витрати стягнути з Приватного акціонерного товариства «Індустріальні та дистрибуційні системи» на користь позивача.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги в останній редакції підтримав та просив про їх задоволення, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача подав до суду заперечення на заяву про зміну предмету позову та заяву про збільшення розміру позовних вимог, в яких проти задоволенні позовних вимог заперечує, пославшись на безпідставність вимог позивача та, за викладених підстав просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Так, заслухавши сторони та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Частинами першою і третьою статті 418 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об'єкт права інтелектуальної власності, визначений ЦК України та іншим законом.

Право інтелектуальної власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений права інтелектуальної власності чи обмежений у здійсненні, крім випадків, передбачених законом.

До об'єктів права інтелектуальної власності відповідно до частини першої статті 155 Господарського кодексу України та частини першої статті 420 ЦК України належать, зокрема, винаходи.

Об'єктом винаходу може бути продукт (пристрій, речовина тощо) або процес у будь-якій сфері технології (частина друга статті 459 ЦК України).

Відповідно до статті 462 ЦК України набуття права інтелектуальної власності на винахід засвідчується патентом. Обсяг правової охорони визначається формулою винаходу.

Суб'єктами права інтелектуальної власності на винахід є: винахідник; інші особи, які набули прав на винахід, за договором чи законом (стаття 463 ЦК України).

За приписами статті 464 ЦК України майновими правами інтелектуальної власності на винахід є: право на використання винаходу; виключне право дозволяти використання винаходу (видавати ліцензії); виключне право перешкоджати неправомірному використанню винаходу, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Майнові права інтелектуальної власності на винахід належать володільцю відповідного патенту, якщо інше не встановлено договором чи законом.

Позивач є власником патенту України НОМЕР_1 на винахід "ІНФОРМАЦІЯ_1"; заявка від 29.12.2008 № a200815133; дата набрання чинності патентом - 10.06.2010.

Формула винаходу за патентом України НОМЕР_1 має такий зміст:

1. ІНФОРМАЦІЯ_1, що включає нанесення на носій інформації засобів для ідентифікації виробника/виробників товару і/чи послуги, який відрізняється тим, що засоби для ідентифікації наносять на носій інформації у вигляді площин місцевості, над якими здійснюють переліт засобами польоту, при цьому попередньо вибирають площини місцевості, на які буде нанесена інформація, а інформацію про виробника/виробників товару і/чи послуги розбивають на окремі фрагменти зображення і наносять ці фрагменти послідовно на вибрані площини місцевості таким чином, що при спогляданні їх із засобів польоту вони видимі за час польоту як цілісне зображення.

2. Спосіб за п. 1, який відрізняється тим, що на площини місцевості наносять інформацію кольоровою фарбою і/чи кольоровою тканиною, і/чи клейкою плівкою, і/чи папером, і/чи кольоровим склом, і/чи кольоровим пластиком, і /чи модифікацією сплавів на основі скла чи пластмас.

3. Спосіб за п. 2, який відрізняється тим, що нанесена фарба додатково є такою, що має здатність акумулювати світлову енергію.

4. Спосіб за п. 1, який відрізняється тим, що площини місцевості додатково підсвічують електроенергією чи іншим засобом підсвічування.

5. Спосіб за п. 1, який відрізняється тим, що як площини місцевості використовують дахи споруд місцевості і/чи дахи споруд мансардних містечок.

Позивач обґрунтовує пред'явлення даного позову та порушення своїх прав тим, що:

Наnрикінці 2014 було показано інформаційний ролик на телеканалі ICTV, що "Боржомі"- спонсор 1 січня», у якому реклама відповідача занесена до Книги рекордів України, як перша в Україні такого типу.

Відповідно до висновку експертного дослідження об'єктів інтелектуальної власності від 18 лютого 2015 року атестованого судового експерта, уся сукупність суттєвих ознак незалежного пункту формули винаходу "ІНФОРМАЦІЯ_1" за патентом України НОМЕР_1 від 10.06.2010 р. міститься у способі рекламування під умовною назвою "Найбільша світлова інсталяція від ТМ "Боржомі" - "Borjomi спонсор 1 січня".

Крім того, з метою підтвердження понесених позивачем страждань, позивачем було замовлено експертне дослідження з визначення розміру моральної шкоди від 31.08.2015 р., копія якого додана до позовної заяви.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Відповідно до ст. 143 ЦПК України (в редакції, що діяла на дату винесення ухвали про призначення судової експертизи), для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Для вирішення питань щодо того, чи використовуються в рекламі "Боржомі"- спонсор 1 січня» кожна ознака включено до незалежного пункту формули винаходу за патентом України НОМЕР_1, або ознака еквівалентна їй за заявою відповідача було призначено судову експертизу об'єктів інтелектуальної власності, оплату за її проведення покладено на позивача.

Натомість, 25.09.2017 р. на адресу суду надійшов лист від Науково-дослідного центру судової експертизи з питань інтелектуальної власності про неможливість проведення експертизи і відповідно залишення вищезазначеної ухвали суду без виконання у зв`язку із тим, що станом на 18.09.2017 р. позивач не оплатив проведення експертизи незважаючи на те, що ще 18.07.2017 у відповідності до резолютивної частини ухвали суду йому було направлено розрахунок на оплату вартості експертизи.

В судовому засіданні представники позивача підтвердили отримання направленого позивачу рахунку на сплату вартості судової експертизи та відсутність його оплати.

Така позиція позивача була розцінена судом як зловживання своїми процесуальними правами, направлена на затягування розгляду справи. Суд критично ставиться до доводів представника позивача щодо того, що надісланий позивачу рахунок не було оплачено через стан здоров'я позивача, оскільки будь-яких доказів наявності причинно-наслідкового зв'язку між станом здоров'я позивача та невиконанням покладеного на нього судом обов'язку.

Сторони зобов`язані добросовісно користуватися своїми процесуальними правами і не допускати зловживань, тим більше направлених на необґрунтоване затягування процесу. Підтримуючи питання про проведення певної експертизи саме позивач як ніхто інший був зацікавлений в отриманні доказів, що підтверджували його позицію, проте, як встановлено судом, навпаки, вартість експертизи не сплатив. Жодних заяв до суду щодо неможливості сплати проведення судової експертизи та клопотань про визначення іншого порядку її оплати, позивачем не направлялось.

Відповідно до ст.109 ЦПК України у разі ухилення учасника справі від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

За змістом ст.143 ЦПК України ( в редакції, що діяла на дату винесення відповідної ухвали) суд вправі призначати судову експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 43 ЦПК України, учасники справи зобов'язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов'язки, визначені законом або судом.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях постійно наголошує на тому, що особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана в жодному разі не зловживати своїми процесуальними правами, не вчиняти формальних дій, які можуть призвести до необґрунтованого зволікання із вирішенням справи по суті.

Листом Верховного Суду України від 25 січня 2006 року №1-5/45 визначено критерії оцінювання розумності строку розгляду справи, якими серед іншого є поведінка заявника.

Крім того, як на тому наголошує в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Таким чином, вищенаведені дії позивача суд кваліфікує як недобросовісне виконання своїх процесуальних обов'язків, зокрема, покладених судом на позивача у відповідності до ухвали суду від 19 червня 2017 року про призначення судової експертизи об'єктів інтелектуальної власності, направлене на затягування розгляду справи та її вирішення по суті.

Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед встановленої сили.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі.

Так, матеріали справи містять два висновки експертного дослідження, які суд оцінює наступним чином.

Відповідно до висновку експертного дослідження в сфері інтелектуальної власності № 366 від 18.02.2015 р. (далі - Висновок № 366), він складений атестованим судовим експертом Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_2, завідувачем лабораторії досліджень інформаційних технологій Львівсього НДІ судових експертиз, який має вищу освіту за спеціальністю «радіофізика та електроніка» (кваліфікація «радіо-фізик»), кваліфікацію судового експерта вищого кваліфікаційного класу з правом проведення судових експертиз за експертною спеціальністю 13.3 «Дослідження, пов'язані з винаходами і корисними моделями» (свідоцтво № 22 про присвоєння кваліфікації судового експерта, видане Львівським НДІСЕ 20.02.2008 р. і дійсне до 20.02.2018 р.) та стаж експертної роботи з 1977 р.

Суд звертає увагу, що наданий позивачем висновок експертного дослідження в сфері інтелектуальної власності № 366 містить ряд неузгодженостей, що ставить під сумнів повноту та неупередженість проведеного дослідження.

Так, відповідно до ч. 5 ст. 6 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі», обсяг правової охорони, що надається, визначається формулою винаходу (корисної моделі). Тлумачення формули повинно здійснюватися в межах опису винаходу (корисної моделі) та відповідних креслень.

Відповідно до опису винаходу за патентом України НОМЕР_1: «найбільш близьким за сукупністю ознак і технічним результатом до способу, що заявляється, є ІНФОРМАЦІЯ_1 [3], за яким нанесення засобів ідентифікації здійснюють на носій інформації, що представляє собою поверхню спеціально змонтованого для цього поблизу аеропорту рекламного щита розміром в три футбольних поля, за рахунок чого засіб ідентифікації видно з висоти польоту.

Недоліками відомого способу нанесення на такий носій інформації засобів ідентифікації є низька ефективність такого способу реклами внаслідок необхідності витрат на будівництво спеціального інформаційного поля, а також відносно нетривалого часу донесення до споглядачів візуального рекламного продукту з наступних причин:

- розташування спеціально змонтованої інформаційного поля поблизу аеропорту забезпечує споглядання засобу ідентифікації лише в період перебування засобу польоту навколо аеропорту під час злету/посадки, а як відомо, в такий період оглядовість з засобу польоту для споглядачів об межена;

- як відомо, що в період злету/посадки засобу польоту психоемоційний стан споглядачів перешкоджає їм концентрувати увагу на такому засобі реклами;

- розташування спеціально змонтованого інформаційного поля поблизу аеропорту, тобто на обмеженому просторі, не забезпечує споглядання споглядачами засобів ідентифікації впродовж всього часу руху засобу польоту;

- таке спеціально змонтоване інформаційне поле часто може бути невидиме споглядачам, наприклад, уночі, восени, взимку, так як вона на фоні місцевості не виділена засобами виділення, такими як кольорові фарби, тканини плівки, підсвітки, тощо.

В основу винаходу, що заявляється, покладено задачу створити ефективний ІНФОРМАЦІЯ_1, який би дав можливість візуально доносити споглядачам на засобі польоту, що знаходяться в психоемоційному стані, характерному для польотів, рекламний продукт у вигляді засобів ідентифікації, впродовж всього часу руху останнього»

Таким чином, при проведені експертного дослідження експертом залишено поза увагу, що рекламу Відповідача було розміщено біля аеропорту Бориспіль, що, згідно із описом до винаходу є недоліком, який має бути усунений внаслідок використання винаходу.

Експертом залишено поза увагою, що засіб аерорекламування за патентом має споглядатись протягом всього часу руху споживача, в той час як реклама Відповідача була доступна до огляду лише під час посадки літака.

Експертом проігноровано термін «площини місцевості», наведений в описі до патенту НОМЕР_1, відповідно до якого під терміном "площини місцевості" слід розу міти площини, поверхні, тощо, що існують в природі чи створені штучно і які функціонально не призначались для створення засобів реклами.

В той же час на сторінці 6 висновку експерт визнає, що «словесне зображення утворено світловими пристроями», що, очевидно, суперечить вищенаведеному терміну, оскільки вказані світлові пристрої були створені штучно саме з метою створення вказаної реклами.

Висновок експерта, що напис «BORJOMI спонсор 1 січня» виконано з окремих фрагментів не відповідає дійсності та спростовується матеріалами справи, з яких вбачається, що напис виконано як одне ціле.

За таких обставин висновок експертизи об'єктів інтелектуальної власності № 366 від 18.02.2015 р. року судом відхиляється на підставі ст. 79 ЦПК України як недостовірний доказ.

Оцінюючи висновок експертного дослідження в сфері інтелектуальної власності № 366 від 18.02.2015 року на предмет його суперечливості іншим матеріалам справи, суд звертає увагу на наявність в матеріалах справи висновку експертного дослідження об'єктів інтелектуальної власності № 511 від 10.03.2016 року, складеного атестованим судовим експертом ОСОБА_3, заступником директора НДІ інтелектуальної власності Національної академії правових наук України з експертної роботи, який має вищу технічну освіту, вищу освіту в сфері інтелектуальної власності, науковий ступінь кандидата юридичних наук, кваліфікацію судового експерта з питань інтелектуальної власності, у тому числі за спеціальністю 13.3. «Дослідження, пов'язані з винаходами і корисними моделями» (свідоцтво Мінстерства юстиції України № 933 про присвоєння кваліфікації судового експерта, видане 28.10.2005 р. і дійсне безстроково) та стаж експертної роботи з 2001 р.

Суд навпаки приймає до уваги, що згідно цього висновку експертного дослідження:

«У способі рекламування, застосованому при створені реклами "Borjomi спонсор 1 січня" не використана кожна ознака, включена до незалежного пункту формулт винаходу «ІНФОРМАЦІЯ_1» за патентом України НОМЕР_1, або ознака, еквівалентна їй».

Наведені висновки експертного дослідження в сфері інтелектуальної власності №511 містять докладний опис проведених досліджень та є обґрунтованими, є чіткими з питань, що мають значення для встановлення обставин цієї справи, а саме щодо використання Відповідачем винаходу у рекламі "Borjomi спонсор 1 січня".

Оцінивши наведені висновки експертного дослідження в сфері інтелектуальної власності №511 від 10.03.2016 року за правилами ст. 89 ЦПК України, суд не знайшов жодних обставин, які б дозволяли стверджувати про необґрунтованість чи неправильність цих висновків.

Зважаючи на викладене, висновок експертного дослідження в сфері інтелектуальної власності № 511 від 10.03.2016 року слід вважати належним та допустимим доказом у справі.

Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 4 цієї ж статті суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Згідно із ч. 2 цієї ж статті обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За змістом ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

У відповідності до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 6 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналізуючи матеріали справи та відповідність їх нормам матеріального права, суд вважає, що позивач не довів ті обставини, на які посилався як на підставу в обґрунтування своїх позовних вимог.

З огляду на відсутність порушення прав Позивача як власника патенту на винахід, суд підстав для відшкодування моральної шкоди не вбачає.

З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявленого позову, а тому в задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити у повному обсязі. Оскільки, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову, підстави для стягнення з відповідача на користь позивача понесених судових витрат в порядку ст.141 ЦПК України, відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 258,259,263,265 ЦПК України, суд

вирішив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ «Індустріальні та дистрибуційні системи» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Апеляційного суду м. Києва протягом 30 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи.

Суддя О.М. Луценко