Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

19 лютого 2018 року Слов'янський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого - судді Сидоренко І.О.,

при секретарі - Рудь Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 11 Слов'янського міськрайонного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

До Слов'янського міськрайонного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Дана позовна заява мотивована тим, що їй на праві власності належить 8/9 часток квартири АДРЕСА_1, яка була нею придбана 08.12.2017 року. В даній квартирі на даний момент зареєстрований її колишній власник, відповідач по справі, який фактично не проживає в спірній квартирі, ОСОБА_2

Рішення про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням необхідне для зняття відповідача з реєстрації та для подальшого розпорядження своїми правами щодо спірної квартири.

У зв'язку з чим просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1.

У судове засідання позивач, ОСОБА_1, не з'явилася, однак до суду надала заяву, в якій просила справу слухати за її відсутності, позовні вимоги задовольнити.

Відповідач, ОСОБА_2, в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав та не заперечував проти його задоволення.

Дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником 8/9 часток квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу частки квартири, посвідченого приватним нотаріусом Слов'янського міського нотаріального округу Донецької області 08.12.2017 року, зареєстрованого в реєстрі за №5787, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 31.12.2017 року.

Відповідно до довідки ТОВ «Ліра ЛТД» від 22.12.2017 року, ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно з актом ТОВ «Ліра ЛТД» від 22.12.2017 року, ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, але в зазначеній квартирі фактично не проживає з квітня 2014 року по теперішній час.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 ст. 319 Цивільного Кодексу України зазначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності.

Судом встановлено, що позивач є власником 8/9 часток квартири АДРЕСА_1, тому має право вільно розпоряджатися належною їй власністю.

Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

В судовому засіданні встановлено, що в спірній квартирі, власником якої є ОСОБА_1, зареєстрований відповідач ОСОБА_2, який фактично за цією адресою не проживає з квітня 2014 року.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову щодо визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, суд приходить до переконання, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, який позивач сплатив при подачі даної позовної заяви у сумі 640,00 грн., про що в матеріалах справи знаходиться квитанція про сплату судового збору.

Керуючись ст. ст. 4, 76-81, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, ст. 150 ЖК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_2, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, судовий збір в розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 30 - денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Слов'янського

міськрайонного суду І.О. Сидоренко