Справа № 390/2286/17
Провадження №6/390/3/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"07" лютого 2018 р. Кіровоградський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючої ? судді Бойко І.А.,

при секретарі Губанові М.М.,

за участю державного виконавця Гуржин І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кропивницький подання державного виконавця Кіровоградського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області про оголошення розшуку боржника,

ВСТАНОВИВ:
Державний виконавець Кіровоградського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області звернувся до суду з поданням, в якому просить оголосити в розшук боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Подання обґрунтоване тим, що на примусовому виконання державної виконавчої служби перебуває виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 . Вжитими державним виконавцем заходами не вдалось виявити майно боржника, а сам боржник за останнім відомим місцем свого проживання не проживає, місце його проживання або перебування державному виконавцю не відоме.

Державний виконавець просив розгляд подання задовольнити з підстав, зазначених в поданні, надав суду пояснення.

Сторони виконавчого провадження в судове засідання не з`явились, причини їх неявки суду не повідомлені.

Судом встановлено, що рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 19.01.2012 року з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 17.11.2011 року і по ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто до повноліття сина ОСОБА_4 .

Вказаним рішенням суду також стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини всіх його видів заробітку (доходу), щомісячно, з 17.11.2011 року і до досягнення сином ОСОБА_4 3-річного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішення звернено до примусового виконання та 16.02.2012 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом №2-847, виданого 19.01.2012 року Кіровоградським районним судом Кіровоградської області.

29.02.2012 року державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, інші доходи боржника ОСОБА_1 .

Постанову державного виконавця про звернення на заробітну плату боржника за вих.№ 03-511 від 29.02.2012 року направлено за місцем роботи боржника - головному бухгалтеру в/ч НОМЕР_1 , а також отримано боржником особисто.

Згідно звіту про здійснення відрахування та виплати, наданих військовою частиною НОМЕР_1 , з 01.01.2014 року по 31.08.2016 року із доходів ОСОБА_1 здійснювались утримання та перерахування стягнутих коштів.

28.02.2017 року державним виконавцем направлено запит до Кіровоградської ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області щодо надання інформації про наявність РНОКПП боржника.

На запит №278750039 від 15.05.2017 року Пенсійним фондом України надано відповідь, згідно якої встановлено, що боржник отримує дохід у ОСОБА_5

23.05.2017 року державним виконавцем винесено постанову про арешт всього нерухомого майна боржника ОСОБА_1 , на підставі якої до реєстру обтяжень 24.05.2017 внесено відповідний запис.

27.06.2017 року державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, яку направлено, для виконання, за місцем отримання доходу боржником у ОСОБА_5 та сторонам виконавчого провадження для відома.

20.10.2017 року державним виконавцем здійснено виклик боржника ОСОБА_1 , однак останній до виконавчої служби не з`явився, лист з викликом повернувся до відділу в зв`язку з тим, що боржник не проживає за адресою АДРЕСА_1 .

23.10.2017 року державним виконавцем, зі слів голови Веселівської сільської ради, складено акт, згідно якого, боржник на території вказаної сільської ради не проживає.

13.11.2017 року до суду повернуто виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на її утримання на підставі п.7 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з повним фактичним виконанням, згідно платіжних доручень про сплату боргу.

15.12.2017 року державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, яку направлено для виконання за місцем отримання доходу боржником головному бухгалтеру ФОП « ОСОБА_6 », а також сторонам виконавчого провадження для відома.

На запит державного виконавця з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, отримано інформацію, що діяльність фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 припинено.

15.12.2017 року на запит до органів реєстрації місця проживання щодо надання інформації про місце реєстрації боржника, надано відповідь, згідно якої ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , однак за зазначеною адресою він не проживає.

17.12.2017 року державним виконавцем, отримано Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, згідно якої ОСОБА_1 24.01.2017 року зареєстровав право приватної власності на 1/3 частки земельної ділянки, площею 5,5511 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Веселівської сільської ради Кіровоградського району та області. На зазначену земельну ділянку зареєстровано право оренди, згідно договору оренди землі, від 31.03.2017 року, укладеного на вісімнадцять років, між ОСОБА_1 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 . Згідно записів вказаних реєстрів, зазначене речове право оренди земельної ділянки не скасоване.

З відомостей, отриманих на неодноразові запити до Державної податкової служби та Пенсійного фонду України, встановити офіційні джерела доходу ОСОБА_1 неможливо.

З розрахунку заборгованості по аліментам за період з 01.03.2012 р. по 01.02.2018 р., вбачається, що станом на 01.02.2018 року, ОСОБА_1 має заборгованість по сплаті аліментів на утримання сина, за виконавчим листом №2-847 від 19.01.2012 року в розмірі 31885,31 грн. Зазначена заборгованість виникла через несплату аліментів в період з лютого 2012 року по грудень 2013 року, включно, а також з вересня 2016 року по січень 2018 року.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження державним виконавцем вживались всі можливі заходи, спрямовані на примусове виконання рішення суду про стягнення аліментів на утримання дитини, проте зазначених заходів виявилось недостатньо, оскільки, згідно з наданого розрахунку ОСОБА_1 має заборгованість по сплаті аліментів в сумі 31885,31 грн.

15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10. 2017 року, яким Цивільний процесуальний кодекс України викладено в новій редакції.

Згідно з пп.11 п.1 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цієї редакції Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно ч.1 ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження це завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів.

Відповідно до ч.1 ст.36 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування боржника - фізичної особи, а також дитини за виконавчими документами про відібрання дитини виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини.
Згідно ч.1 ст.438 ЦПК України, розшук боржника або дитини, привід боржника оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача.

Згідно ч.4 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю, зокрема, про зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи. Пункт 1 та п.5 ч.5 ст.19 передбачає обов`язок утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення та своєчасно з`являтися на вимогу виконавця.

Під час розгляду даного подання, суд враховує ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно якої виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду, завершальною стадією судового провадження, про що неодноразово наголошувалось Європейським судом з прав людини, зокрема у справі «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року у п.40 зазначено, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду».

Таким чином, з урахуванням того, що боржник, який обізнаний про наявність виконавчого провадження про стягнення з нього аліментів на утримання дитини, однак ним не вживаються заходи до виконання вказаних зобов`язань, від сплати заборгованості за виконавчим листом ОСОБА_1 ухиляється, на виклики державного виконавця не з`являється, про зміну свого майнового стану державного виконавця не повідомив, за адресою, вказаною у виконавчому документі боржник не проживає, місце його проживання державному виконавцю не відоме, а тому суд вважає, що подання державного виконавця обґрунтоване та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.1, 4, 19, 36 Закону України «Про виконавче провадження», ст.438 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
Подання державного виконавця Кіровоградського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області про оголошення розшуку боржника - задовольнити.

Оголосити в розшук боржника - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 та області.

Виконання ухвали доручити Кіровоградському РВП Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Кіровоградської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк.

Суддя