МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
______________________________________________________________________
Провадження №2/521/558/18
УХВАЛА

1 лютого 2018 року м.Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

судді Маркарової С.В.,

за участю секретаря судового засідання Іськової В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Саад ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Малиновського районного суду м.Одеси перебуває вищевказаний позов.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права.

Поряд із тим, в судові засідання, призначені на 23.11.2017 року о 09 год. 30 хв. Та 01.02.2018 року о 11 год. 15 хв. позивач повторно не зявилась, про дату, час і місце судового засідання повідомлена судом належним чином.

Так, належне повідомлення позивача про розгляд справи підтверджується :

- поштовими повідомленнями №376, №546, які повернулись на адресу суду із зазначенням «за закінченням строку зберігання».

При цьому, поштова кореспонденція, яка направляється від суду має відповідну позначку, та передбачає відповідальне ставлення особи до неї, як і до свого обовязку за повідомленням листоноші звернутися до поштового відділення за отриманням кореспонденції.

Так, судом вжиті всі можливі заходи для вручення ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, ухвала вважається врученою особі за місцем її проживання відповідно до ч.6 ст. 130 ЦПК України.

Згідно з п. 3 ч.1 ст. 257 ЦПК України належним чином повідомлений позивач повторно не зявився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його незявлення не перешкоджає розгляду справи суд ухвалою залишає позовну заяву без розгляду.

Заяви про розгляд справи за відсутності позивача від ОСОБА_2 не надходило.

При вирішенні питання про залишення позовної заяви без розгляду суд не бере до уваги поважність причини повторної неявки в судове засідання позивача у справі.

Такі вимоги процесуального закону узгоджуються із прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, який виходить з того, що, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001.

У вказаному рішенні зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Оскільки ОСОБА_2, будучи належно повідомленою про розгляд справи, в судове засідання повторно не зявилась та заяв про розгляд справи за її відсутності не надавала, з урахуванням розумних строків розгляду справи, позовна заява підлягає залишенню без розгляду в порядку п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України, що не позбавляє позивача права на повторне звернення до суду на загальних підставах, визначених процесуальним законом.

Керуючись ст. 44, п.3 ч.1 ст. 257, ст. 353 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до Саад ОСОБА_3 про розірвання шлюбу залишити без розгляду.

Розяснити позивачу, що залишення позовної заяви без розгляду не перешкоджає йому у повторному зверненні із заявою до суду.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, визначені ст.ст. 352, 354 ЦПК України.

Суддя С.В. Маркарова