Справа № 346/603/18
Провадження № 2/346/790/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2018 р. м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі: головуючого - судді Веселова В.М.,

секретаря Максим`юк М.А,

з участю позивачки ОСОБА_1 розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Коломия справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд за межі України малолітньої дитини без згоди та супроводу батька, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому зазначила, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 до 09.02.2016 року. Спільне життя з відповідачем не склалося та шлюб між ними розірвано рішенням Коломийського міськрайонного суду від 9 лютого 2016 року. Від спільного проживання з відповідачем у них народилася дочка ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1. За спільною згодою малолітня дочка залишилася проживати з нею, позивачкою по справі. З часу розірвання шлюбу дитина проживає виключно з позивачкою та перебуває на її повному утриманні.

Дитина часто хворіє простудними захворюваннями і їй необхідно оздоровлення на морі. З метою забезпечення оздоровлення, відпочинку, а також надання дитині можливості розширення світогляду, духовного, інтелектуального розвитку, позивачка має бажання здійснити поїздку за кордон з поверненням дитини до постійного місця проживання, оскільки, це буде відповідати інтересам дитини.

Зазначає, що вона, позивач матеріально утримує та належним чином піклується про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідач тривалий час знаходиться за кордоном і нотаріальний дозвіл на виїзд дитини надати фізично не може. Оскільки, виникла необхідність у тимчасовому виїзді малолітньої дитини ОСОБА_3 за кордон, просить суд надати дозвіл на тимчасовий виїзд малолітньої ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1,жительці вул.Зелена,1-а, с.Королівка Коломийського району Івано-Франківської області ,тимчасовий виїзд за кордон в Єгипет та/абоТуреччину та/або Польщу в періоди з 1.04.2018 року по 31.05.2018 року та на період з 1.07.2018 року по 30.09.2018 року без згоди і супроводу її батька ОСОБА_2. В судове засідання позивачка подала письмове клопотання,в якому просить справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримала.

Відповідач в судове засідання подав письмове клопотання про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи , розглянувши письмові клопотання позивачки та відповідача, суд вважає, що позов слід задовольнити виходячи із наступного.

Судом встановлено, що позивачка перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 до 09.02.2016 року. Спільне життя з відповідачем не склалося та шлюб між сторонами було розірвано рішенням Коломийського міськрайонного суду від 9 лютого 2016 року (а.с. 6). Від спільного проживання з відповідачем народилася дочка ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-НМ № 176165, виданого 1 березня 2011 року відділом РАЦС по місту Коломия Коломийського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 119 (а.с. 3). За спільною згодою малолітня дочка залишилася проживати з позивачкою по справі. З часу розірвання шлюбу малолітня дитина проживає виключно з позивачкою та перебуває на її повному утриманні. Дитина часто хворіє простудними захворюваннями і їй необхідно оздоровлення на морі. Позивачка бажає виконувати свій материнський обовязок і на даний час має матеріальну можливість і бажає поїхати з дитиною за кордон з метою її оздоровлення. На даний час розглядається декілька варіантів поїздки в Туреччину або Єгипет або в Польщу.

Виїзд дитини за кордон сприятиме покращенню стану здоров`я, розширенню світогляду дитини, добре позначиться на її духовному та інтелектуальному розвитку як особистості, фізично та морально зміцнить її, пристосує її до комунікабельності, вивченню мов.

Для організації даної поїздки та оформлення проїзних документів необхідно дозвіл відповідача.

Проте, відповідач згоди на виїзд малолітньої дитини за межі України не надав,оскільки знаходиться за межами України і фізично посвідчити такий дозвіл не може.

Відповідно до ст.ст.1,2 Закону України Про охорону дитинства батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку.

Як зазначено ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Позивачка, як мати дитини, зобов'язана згідно ст.ст.150, 180 СК України утримувати та виховувати свою дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя. Позивачка ОСОБА_1 виконує та бажає виконувати і в подальшому свій материнський обов'язок і, як мати малолітньої ОСОБА_3 бажає разом з дочкою з метою духовного та фізичного розвитку дитини здійснити подорож до Туреччини та/або Єгипту або Польщі. Для виїзду малолітньої ОСОБА_3 за межі України необхідна згода батька, відповідача ОСОБА_2

Згідно ст. 4 Закону України Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України оформлення проїзних документів дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання її батьків. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду.

Крім того, порядок виїзду за кордон дітей та громадян України визначено Законом України Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ та постановою КМУ від 27 січня 1995 р. № 57 Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України.

В правовому висновку Верховного Суду України, постанова від 12.04.2017 у справі № 6-15цс17, яка є обов`язковою для застосування судом першої інстанції. ВСУ зазначив, що відповідно до статті 141 Сімейного кодексу України мати і батько мають рівні права та обовязки щодо дитини. Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно зі статтею 157 СК України питання про виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобовязаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Статтею 161 СК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. ВСУ зауважив, що дитина, яка не досягла 14 років, повинна проживати у встановленому місці проживання, яке не може бути змінене самочинно як за волею сторонніх осіб, так і волею якогось одного з її батьків. Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Визначення місця проживання малолітньої дитини за конкретною адресою унеможливлює маніпуляції з боку того з батьків, з ким буде проживати дитина, зокрема, проживати де завгодно, унаслідок чого батько дитини не буде мати змоги брати участь у її вихованні.Також ВСУ зазначив, що дозвіл на виїзд малолітньої дитини за межі України в супроводі одного з батьків за відсутності згоди другого з батьків на підставі рішення суду може бути наданий на конкретний одноразовий виїзд з визначенням його початку й закінчення.

У відповідності до ст.411 ч.5 ЦПК України в ред.2017 р. висновки суду касаційної інстанції є обовязковими для суду першої чи апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.

Таким чином, законодавством передбачено можливість вирішувати питання про надання дозволу на конкретний виїзд дитини за кордон без згоди батька, з визначенням його початку і закінчення. Такі положення законодавства України відповідають міжнародному праву, зокрема нормам Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року.

Для можливості виготовлення проїзних документів на ім`я малолітньої ОСОБА_3 дозвіл на це згідно п.18-20 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення слід надати матері дитини - позивачці ОСОБА_1.

На підставі наведеного та ст.ст. 3, 18 Конвенції про права дитини, ст.ст. 1, 2 Закону України Про охорону дитинства, ст. 4 Закону України Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України, ст.ст. 3, 151,153, ч. 2 ст. 155, ч. 3 ст. 157,161 Сімейного кодексу України, висновку ВСУ постанова від 12.04.2017 у справі № 6-15цс17, та керуючись ст.ст. 197-200,239,247 ч.2,263,264,265,268,411 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Дозволити малолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, жительці с.Королівка вул.Зелена,1-а Коломийського району Івано-Франківської області, тимчасовий виїзд за межі України до Єгипту та/або Туреччини, та/або Польщі на період з 1.04.2018 року по 31.05.2018 року та з 1.07.2018 року по 30.09.2018 року включно без нотаріально посвідченої згоди і супроводу її батька ОСОБА_2.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Івано-Франківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 27 лютого 2018 року.

Суддя Веселов В. М.