Справа № 461/7406/17 Головуючий у 1 інстанції: Волоско І.Р.
Провадження № 22-ц/783/80/18 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Савуляка Р.В.,

секретаря Брикайло М.В.

з участю представників заявника ОСОБА_2, ОСОБА_3, представника заінтересованої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Галицького районного суду м. Львова від 29 листопада 2017 року в справі за заявою ОСОБА_5, з участю заінтересованих осіб - Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Галицького відділу реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції про встановлення факту родинних відносин,-

встановила:

Заявник Плєскова В.І. в жовтні 2017 року звернулася в суд із заявою про встановлення факту родинних відносин. Заяву обгрунтовувала тим, що у різні часи прізвище її чоловіка було записано по-різному, а також те, що на даний час у неї виникли труднощі із оформленням пенсії чоловіка, бажає підтвердити факт родинних відносин, так як прізвища різняться, у зв'язку з чим, звернулася до суду із вказаною заявою, яку просить задовольнити, встановити факт, що Плесков Сергій Мінаїлович, який помер 28.08.2017 року був чоловіком Плєскової Вікторії Іванівни.

Оскаржуваним рішенням Галицького районного суду м. Львова від 29 листопада 2017 року заяву задоволено повністю. Встановлено факт родинних відносин між ОСОБА_5 та померлим 28.08.2017 року ОСОБА_6, а саме факт того, що ОСОБА_5 була дружиною ОСОБА_6 до дня його смерті.

Рішення суду оскаржила заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, вважає, що оскаржуване рішення ухвалене при неповно зясованих обставинах справи, висновки суду не відповідають матеріалам справи та допущено порушення норм матеріального права.

В апеляційній скарзі покликається на те, що відділи РАЦС проводять державну реєстрацію шлюбу та вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх. Після внесення змін, заявнику повторно видається свідоцтво про державну реєстрацію акта цивільного стану.

Звертає увагу, що рішення суду про встановлення факту родинних відносин чоловіка та дружини не відповідає нормам Сімейного кодексу України, оскільки між чоловіком та дружиною виникають шлюбні відносини, а не родинні.

На думку апелянта, оскільки в управлінні пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких категорій громадян ГУПФУ у Львівській області, перебував на обліку ОСОБА_6, як отримувач пенсії за вислугу років, тому документи, які видані на прізвище ОСОБА_5 повинні бути замінені на ОСОБА_6.

Просить скасувати рішення Галицького районного суду м. Львова від 29 листопада 2017 року та ухвалити нове, яким у задоволенні заяви про встановлення факту, що має юридичне значення відмовити.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників розгляду справи, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає до задоволення враховуючи таке.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 6 цієї ж статті визначено, що в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Ухвалюючи оскаржуване рішення та задовольняючи заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, місцевий суд оцінивши матеріали справи у їх сукупності, дійшов висновку, що такі знаходяться в об»єктивному взаємозв»язку з іншими матеріалами справи, доповнюються та уточнюються іншими доказами, а саме паспортними даними, свідоцтвом про одруження, свідоцтвом про смерть, військовим квитком, довідкою про склад сімї та прописку, не викликають сумніву в їх обєктивності.

Оскільки оскаржуване судове рішення постановлене за правилами ЦПК України в редакції від 18.03.2004р., тому перевіряється в апеляційному порядку на предмет дотримання місцевим судом при його постановленні норм ЦПК у вказаній редакції від 18.03.2004 р., а судове рішення апеляційного суду за наслідками розгляду відповідної апеляційної скарги постановляється згідно положень ЦПК України в редакції закону від 03.10.2017р.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Частиною 1 ст. 234 ЦПК України (в редакції закону від 18.03.2004 р. чинного на момент ухвалення оскаржуваного рішення) встановлено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Статтею 256 ЦПК України передбачено перелік фактів, що мають юридичне значення, які можуть бути встановлені в судовому порядку.

Цей перелік є не є вичерпним.

Згідно із п. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Така ж норма закріплена у ст. 315 ЦПК України ( в редакції закону від 03.10.2017 р.).

Суд першої інстанції встановив, що заявник Плєскова Вікторія Іванівна, народилась 03 квітня 1929 року у с. Панютине, Лозівського району Харківської області, проживає за адресою м. Львів, вул. Липова Алея, будинок 56, квартира 27, ідентифікаційний код .

Згідно паспортних даних чоловік заявниці записаний як ОСОБА_6 (ІПН НОМЕР_1) народився 28 серпня 1928 року в м. Первомайськ Миколаївської області та помер 28 серпня 2017 року, що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть, проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 4-7).

05 жовтня 1985 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 зареєстровано шлюб Галицьким відділом РАГС міста Львова, що підтверджується відповідним свідоцтвом про одруження І-СГ № 046444 від 24.11.1999 року, актовий запис № 358.

ОСОБА_6, який помер 28.08.2017 року, був чоловіком ОСОБА_5, однак оформити в пенсійному фонді допомогу заявник ОСОБА_5 не має змоги, тому що у їх прізвищах є розбіжності, а саме її прізвище вказано ОСОБА_5, в той час, як померлого чоловіка ОСОБА_6сков.

Звертаючись із заявою про встановлення факту родинних відносин, заявник ОСОБА_5 зазначала, що у звязку з розбіжностями, які мають місце у документах її чоловіка, вона має труднощі з оформленням пенсії.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 та п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України (в редакції від 18.03.2004 року) і роз'яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Як розяснено у п. 7 цієї ж постанови, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки.

Суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв'язку із втратою годувальника.

Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Для цілей досягнення цієї мети, з»ясуванню підлягають обставини, які можуть породити певні наслідки для заявника, зокрема, право на пенсію, а не наявність підстав для зміни документів, які видаються державними органами РАЦС, що спростовує доводи апелянта в цій частині.

Заперечуючи проти доводів заявника ОСОБА_5 про наявність підстав для задоволення заяви про встановлення факту родинних відносин, заінтересована особа не зазначила обставин у справі, які виключають можливість розгляду зазначеного питання в окремому провадженні чи задоволення заяви.

Крім цього, в заяві про встановлення факту ОСОБА_5 не зазначено, що кимось порушуються її права, внаслідок чого виник спір, при цьому їй потрібно встановити факт, що має юридичне значення для вирішення в подальшому питання про оформлення пенсії по втраті годувальника.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин згідно із статтею 375 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, розподіл судових витрат між сторонами відповідно до статті 141 ЦПК України не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 367, 368, 372, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області - залишити без задоволення.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 29 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 04 квітня 2018 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

ОСОБА_8