Постанова

Іменем України

14 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 361/826/16-ц

провадження № 61-3621св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Мартєва С. Ю., Пророка В. В., Фаловської І. М. (суддя-доповідач), ШтеликС. П.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на заочне рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 червня 2016 року в складі судді Білик Г. О. та ухвалу апеляційного суду Київської області від 20 вересня 2016 року в складі суддів: Олійника В. І., Березовенко Р. В., Суханової Є. М.,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У лютому 2016 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 8 лютого 2016 року між сторонами укладено кредитний договір, відповідно до умов якого ОСОБА_2 отримала кошти у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 900 грн зі сплатою 30 % річних за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Оскільки відповідач належним чином не виконала свої кредитні зобов'язання у неї виникла заборгованість перед банком, яка станом на 30 листопада 2015 року становить 11 622 грн 01 коп. та складається з 977 грн 72 коп. заборгованості за кредитом, 6 864 грн 67 коп. заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом, 2 750 грн заборгованості зі сплати пені та комісії, 500 штрафу (фіксована частина), 529 грн 62 коп. штрафу (процентна складова).

На підставі викладеного ПАТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором станом на 30 листопада 2015 року в сумі 11 622 грн 01 коп.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 червня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем не надано жодних доказів укладення між сторонами кредитного договору, отримання відповідачем від банку кредитних коштів та кредитної картки.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 20 вересня 2016 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що позивачем не надано належних доказів, які містять інформацію щодо предмету доказування, оскільки на підставі доданих до позовної заяви додатків неможливо встановити факт отримання відповідачем кредитних коштів, їх дійсну суму, суму повернутого боргу відповідачем та залишок боргу на час розгляду справи. Відсутні також відомості про встановлення сторонами строку повернення позики. Не надано доказів пред'явлення відповідачу вимоги про повернення позики або відомостей про встановлення інших умов та строків повернення позики.

У касаційній скарзі, поданій у жовтні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ПАТ КБ «ПриватБанк» просило скасувати вказані судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що між сторонами укладено кредитний договір. На підтвердження вказаних обставин банком надано до суду належні та допустимі докази, а саме: анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк», яка підписана сторонами; довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів льготного періоду»; умови та правила надання банківських послуг; розрахунок заборгованості за кредитним договором від 8 лютого 2013 року. Своїм підписом відповідач висловила згоду, що заява разом з умовами та правилами банківських послуг є кредитним договором. Позичальник отримала початковий кредитний ліміт у розмірі 900 грн, користувалася кредитними коштами, що підтверджується випискою про рух коштів та розрахунком заборгованості, проте вказані обставини залишені судами поза увагою. ОСОБА_2 отримала кредитну картку разом з PIN-кодом під час укладення кредитного договору.

Відзив на касаційну скаргу відповідачем не подано.

24 січня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами встановлено, що 8 лютого 2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено договір у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 900 грн зі сплатою відсотків за користування коштами у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України).

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).

Звертаючись до суду з позовом банк зазначив, що на підставі анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк», яка підписана сторонами, й умов та правил надання банківських послуг, які погоджені з відповідачем, між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 900 грн зі сплатою відсотків за користування коштами у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

На підтвердження заявлених позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» надано розрахунок заборгованості станом на 30 листопада 2015 року за кредитним договором від 8 лютого 2013 року; анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк», яка підписана сторонами; довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів льготного періоду»; приклади використання кредитних коштів на кредитці «Універсальна, 55 днів льготного періоду» з розрахунком загальної суми витрат клієнта; витяг з умов та правил надання банківських послуг.

Нормами цивільно-процесуального закону визначено обов'язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, розрахунків, з яких суд виходив при вирішенні спору.

Відповідач у судові засідання суду першої інстанції не з'являлася, заперечень на позов не подала, була повідомлена про час та місце розгляду справи, однак судові повістки повернулися до суду в зв'язку із закінченням терміну зберігання, що підтверджується повідомленнями про вручення рекомендованих поштових відправлень.

Суди не дослідили зібрані у справі докази, не встановили у повному обсязі фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для вирішення справи, не надали належної оцінки поданим позивачем доказам у їх сукупності, а саме: розрахунку заборгованості станом на 30 листопада 2015 року за кредитним договором від 8 лютого 2013 року; анкеті-заяві про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк»; довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів льготного періоду»; витягу з умов та правил надання банківських послуг; виписці по картці (рахунку) і додатковим рахункам за період з 8 лютого 2013 року по 1 липня 2016 року.

За таких обставин суди не встановили дійсні обставини справи, не дослідили докази на підтвердження заявлених вимог, зокрема обґрунтований розрахунок суми боргу, а тому дійшли передчасного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення в справі неможливо.

Частиною першою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази; або суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; або суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом.

Оскільки судами першої та апеляційної інстанцій порушено норми процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин справи, які мають значення для правильного вирішення справи, зокрема не досліджено зібрані у справі докази, а суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, тому відсутні правові підстави для ухвалення нового рішення або зміни судових рішень.

Таким чином, рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції відповідно до вимог статті 411 ЦПК України.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити.

Заочне рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 20 вересня 2016 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді С. Ю. Мартєв

В. В.Пророк

І. М.Фаловська

С. П.Штелик