АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/307/18Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19 Степченко М. Ю.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2018 року м. Черкаси

Апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів:

Новікова О.М.,

Храпка В.Д., Бондаренка С.І.,

за участю секретаря Торопенко Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_5 в інтересах дочки ОСОБА_6 на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 06 грудня 2016 року, ухвалене під головуванням судді Степченка М.Ю., у справі за позовом ОСОБА_5 в інтересах дочки ОСОБА_6 до ОСОБА_7, Публічного акціонерного товариства «Сведбанк» (далі - ПАТ «Сведбанк»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні ініціативи»), треті особи: Орган опіки та піклування Золотоніської міської ради, приватний нотаріус Золотоніського міського нотаріального округу Сахно Валентина Іванівна, про визнання договору іпотеки недійсним, -

в с т а н о в и в :

У липні 2015 року позивачка звернулась до суду з вказаним позовом до відповідачів, посилаючись на порушення прав її дитини при укладенні договору іпотеки.

ОСОБА_5 посилалась на те, що з часу народження ІНФОРМАЦІЯ_2 її дочки ОСОБА_6, вони разом проживають в будинку за адресою АДРЕСА_1. Будинок належить матері її чоловіка - ОСОБА_7.

08.09.2008 року між ВАТ «Сведбанк» та чоловіком позивачки, ОСОБА_9, укладено кредитний договір № 2301/0908/88-1088. Договір кредиту забезпечено договором іпотеки від 08.09.2008 року, укладений між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_7, за умовами якого остання передала кредитодавцю в іпотеку житловий будинок за адресою АДРЕСА_1, де проживала малолітня дитина.

На момент укладення іпотечного договору дочка позивачки ОСОБА_6 також мала право користування будинком за адресою АДРЕСА_1. Згода від органу опіки та піклування на укладення оспорюваного договору іпотеки не була надана.

Вважаючи, що укладений договір іпотеки суперечить правам та інтересам малолітньої дитини, позивачка просила визнати договір іпотеки недійсним та застосувати реституцію як наслідок визнання недійсності договору, а саме: скасувати іпотеку, рішення про державну реєстрацію іпотеки та виключити записи про державну реєстрацію іпотеки з Державного реєстру іпотек за іпотечним договором № 2301/0908/88-1088-Z від 08.09.2008 року, скасувати заборону відчуження, рішення про державну реєстрацію заборони відчуження та виключити записи про реєстрацію заборони відчуження з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за Іпотечним договором № 2301/0908/88-1088-Z від 08.09.2008 року.

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 06 грудня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Позивачка ОСОБА_5 оскаржила рішення в апеляційному порядку, посилаючись на необґрунтованість та невідповідність рішення нормам чинного законодавства.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, суд неправомірно посилався на преюдиційність рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 23.10.2013 року про звернення стягнення на предмет іпотеки, яким констатовано відсутність підстав для визнання оспорюваного іпотечного договору недійсним. Так, суд не звернув увагу, що цим рішенням не досліджувалось питання щодо невідповідності умов іпотечного договору законодавству про права та інтереси малолітньої дитини.

Суд також безпідставно обґрунтував своє рішення довідкою № 2844, виданою Золотоніської міською радою, про те, що у вказаному будинку не проживають неповнолітні діти, оскільки місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, презюмується за місцем проживання її батьків. Апелянтка стверджує, що постійним та незмінним місцем проживання малолітньої ОСОБА_6 є будинок за адресою АДРЕСА_1.

Крім цього, судом було неправомірно застосовано наслідки позовної давності. Строк позовної давності, на думку апелянтки, слід відраховувати не з дати укладення нею договору поруки 08.09.2008 року в забезпечення виконання ОСОБА_9 умов кредитного договору, а з дати ознайомлення позивачкою з текстом постанови відділу ДВС Золотоніського МРУЮ від 05.09.2016 року. Саме з цього моменту позивачка дізналась про наявність виконавчого провадження про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Враховуючи викладене, позивачка просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

У поданому ТОВ «Кредитні ініціативи» відзиві вказано, що 28.11.2012 року внаслідок укладення договорів факторингу відбулась заміна кредитора з ПАТ «Сведбанк» на ТОВ «Кредитні ініціативи», який має повноваження кредитора/стягувача за кредитним договором №2301/0908/88-1088 від 08.09.2008 року, позичальником за яким є ОСОБА_9

Разом з цим, ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло права за іпотечними договорами, що були укладені в забезпечення виконання зобов'язань боржниками за кредитними договорами з ПАТ «Сведбанк».

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 23.10.2013 року було задоволено позовні вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» про звернення стягнення на предмет іпотеки. Рішення набрало законної сили 11.11.2015 року.

У зв'язку з тим, що існує чинне нескасоване рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, яке підлягає до обов'язкового виконання, то позовні вимоги ОСОБА_5 не підлягають задоволенню.

Відсутність попередньої згоди на укладення оспорюваного кредитного договору від органу опіки та піклування, не є підставою для задоволення позову. Іпотекодавець у договорі вказав, що за адресою місцезнаходження предмету іпотеки не проживають та не зареєстровані малолітні та/чи неповнолітні діти, а також будь-які інші особи яких за законом повинен утримувати Іпотекодавець, а також відсутні малолітні/неповнолітні діти, що мають право користування предметом іпотеки.

Крім того, чинне законодавство містить вимоги про отримання згоди від органу опіки та піклування лише від батьків малолітніх/неповнолітніх дітей, а іпотекодавець є бабою малолітньої ОСОБА_6 Тому отримання такої згоди від органу опіки та піклування не передбачено законом.

Враховуючи викладене, ТОВ «Кредитні ініціативи» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення - без змін.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позов, районний суд виходив з преюдиційності рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 23.10.2013 року про звернення стягнення на предмет іпотеки, яким встановлено законність передачі нерухомого майна в іпотеку та констатовано відсутність підстав для визнання оспорюваного договору іпотеки недійсним. Суд не взяв до уваги докази, надані позивачем, про те, що дитина з дня народження проживала за місцезнаходженням предмету іпотеки, оскільки такі докази не були надані нотаріусу при укладенні договору іпотеки. Іпотекодавець, будучи бабою малолітньої дитини, не мав обов'язку отримувати згоду від органу опіки та піклування, так як такий обов'язок покладається на батьків дитини.

Суд апеляційної інстанції вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Як вбачається з матеріалів справи, 08.09.2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_9 укладено кредитний договір № 2301/0908/88-1088, згідно якого останньому був наданий кредит у сумі 50 000,00 дол. США зі сплатою 12,5 % річних з терміном погашення до 07.09.2018 року (т. 1 а.с. 9-11).

Основний договір забезпечено договором іпотеки № 2301/0908/88-1088-Z від 08.09.2011 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_7, яка виступила майновим поручителем за виконання ОСОБА_9 зобов'язань за кредитним договором. За умовами іпотечного договору іпотекодавець передала банку в іпотеку житловий будинок АДРЕСА_1, що належить іпотекодавцю на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину №2301 від 06.06.2008 року, а також земельну ділянку площею 0,0814 га, кадастровий номер НОМЕР_1 за тією ж адресою та належить іпотекодавцю на праві власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №93 (т. 1 а.с. 12-14).

08.09.2008 року між ВАТ «Сведбанк» та позивачкою ОСОБА_5 було укладено Договір поруки № 2301/0908/88-1088-Р-2, згідно до п.1 якого ОСОБА_6 як поручитель зобов'язується перед банком відповідати за виконання зобов'язань щодо повернення коштів, наданих банком позичальнику ОСОБА_9 за кредитним договором № 2301/0908/88-1088 від 08.09.2008 року у сумі 50 000 дол. США строком до 07.09.2018р.

28.11.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та Факторинговою компанією «Вектор Плюс» було укладено договір факторингу, за яким ПАТ «Сведбанк» відступило право вимоги за кредитним договором. Гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, є дійсними для Фактора та вважаються наданими Фактору.

Того ж дня, 28.11.2012 року ФК «Вектор Плюс» відступила право вимоги за кредитним договором Товариству з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» за договором факторингу.

Таким чином, внаслідок укладення вказаних договорів факторингу відбулась заміна кредитора з ПАТ «Сведбанк» на ТОВ «Кредитні ініціативи», що має повноваження кредитора/стягувача за кредитним договором №2301/0908/88-1088 від 08.09.2008 року, позичальником за яким є ОСОБА_9 ТОВ «Кредитні ініціативи» також набуло право вимоги за іпотечними договорами, що були укладені в забезпечення виконання зобов'язань боржниками за кредитними договорами з ПАТ «Сведбанк».

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 23.10.2013 року у справі № 695/2688/13-ц, із змінами, внесеними рішенням апеляційного суду Черкаської області від 11.11.2015 (справа №22-ц/793/1892/15) позовні вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» в частині звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено.

Із копії паспорта позивачки ОСОБА_5, яка є матір'ю малолітньої ОСОБА_6, вбачається, що на момент укладання кредитного та іпотечного договорів вона була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2. За адресою АДРЕСА_1 вона зареєстрована із 21.11.2009 року, тобто після укладення договору іпотеки від 08.09.2008 року (т.1 а.с.6).

Проаналізувавши усі наявні докази, колегія суддів погоджується з висновком міськрайонного суду про те, що права малолітньої дитини в даному випадку не порушені.

Крім того, при укладенні договору іпотеки нотаріусу було надано довідку № 2844, видану Золотоніською міською радою про те, що малолітні та неповнолітні діти за адресою АДРЕСА_1 не зареєстровані та не проживають. (т.2 а.с. 22)

Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника процесу має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Дослідивши всі обставини справи, приведені вище норми та Закон України № 898-IV «Про іпотеку», суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність правових підстав для визнання недійсним договору іпотеки № 2301/0908/88-1088-Z від 08.09.2011 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_7

Обґрунтовуючи свою незгоду з рішенням суду, ОСОБА_5 послалась на порушення сторонами договору іпотеки Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», яким передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Також апелянтка вказала на порушення Законів України «Про основи соціального захисту бездомних громадян та безпритульних дітей» та « Про охорону дитинства», якими передбачено, що держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону.

Колегія суддів вважає такі доводи апеляційної скарги непереконливими і відхиляє.

Судом встановлено, що спірний іпотечний договір укладала ОСОБА_10, яка є бабою, а не матір'ю малолітньої дитини ОСОБА_6 Вона не являлась законним представником дитини і не повинна була отримувати згоди органу опіки та піклування на укладання такого договору. Більше того, у самому договорі (п. 4) вказала, що іпотекодавцем враховані інтереси дітей та інших членів сім'ї, які мають право користуватись предметом іпотеки. За адресою предмета іпотеки на проживають та не зареєстровані малолітні діти та відсутні такі діти, що мають право користування будинком.

Отже, з врахуванням усіх наданих доказів, колегія суддів приходить до висновку, що оспорений договір іпотеки не суперечить правам та інтересам дитини, не звужує обсяг її майнових прав та не порушує охоронювані законом інтереси дитини.

Приймаючи до уваги, що суд першої інстанції, між іншими доводами, також відмовив у задоволенні позову по суті, суд апеляційної інстанції вважає за можливе залишити рішення суду без змін і не вбачає достатніх підстав для скасування або зміни рішення міськрайонного суду.

Керуючись ст.ст. 258, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 в інтересах дочки ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 06 грудня 2016 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з часу складання повного тексту постанови

Судді

Повний текст постанови виготовлений 26 лютого 2018 року.