КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/4768/18
Провадження № 2/552/1555/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.11.2018 року Київський районний суд м.Полтави в складі:

Головуючого судді Турченко Т.В.

При секретарі Силка І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на проведення огляду дитини, -

В С Т А Н О В И В :

21 серпня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 про надання дозволу на проведення огляду дитини. В позовній заяві вказувала, що 08.07.2009 року між нею і відповідачем був укладений шлюб. Від даного шлюбу мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюб з відповідачем виявився невдалим, та 25.01.2016 року рішенням Київського районного суду м.Полтави був розірваний. Рішенням виконавчого комітету Київської районної у м.Полтаві ради від 13.03.2018 року було встановлено батькові ОСОБА_2 час для спілкування з малолітнім сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, щонеділі з 12 години до 17 години без присутності матері. 12.08.2018 року її колишній чоловік ОСОБА_2М пішов з сином КолесніковимШахбановим ОСОБА_4 на пляж. Після чого у дитини спостерігалися ознаки шлунково-кишкового розладу. Крім того, він почав погано спати. 16.08.2018 року вона звернулася до Національної поліції з приводу даного випадку. 17.08.2018 року вона також звернулась до Полтавського психоневрологічного диспансеру за допомогою психолога або психіатра для свого малолітнього сина, але їй було відмовлено у звязку з тим, що дитина може бути оглянута психіатром лише за згодою обох батьків. Батько згоди на огляд сина психіатром не надав. Тому вона змушена звернутись до суду з даним позовом.

17 жовтня 2018 року позивач ОСОБА_1 уточнила свої позовні вимоги, відповідно до яких просила направити малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 на обстеження до Полтавського психоневрологічного диспансера без згоди батька.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити в повному обсязі, оскільки огляд дитини психологом та психіатром є важливим для життя та здоров»я сина.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог в повному обсязі, оскільки вважає, що сину не потрібна допомога лікаря психіатра. Хлопчик є здоровим та адекватним.

Представник виконавчого комітету Київської районної у м.Полтаві ради ОСОБА_5 в судове засідання не зявилася, але надала суду лист (а.с.56), в якому просила слухати справу у її відсутності. Повністю довіряють складу суду. При винесенні рішення просять врахувати інтереси малолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Суд вважає можливим слухати справу у відсутності представника виконавчого комітету Київської районної у м.Полтаві ради ОСОБА_5

Суд, заслухавши позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити за безпідставністю.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 перебував в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 з 08.07.2009 року по 25.01.2016 року.

Від шлюбу мають сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.9).

Рішенням Київського районного суду м.Полтави від 25.01.2016 року шлюб між сторонами, який було зареєстровано Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис №661, було розірвано (а.с.8). Після розірвання шлюбу малолітній син залишився проживати з позивачем ОСОБА_1.

В судовому засіданні встановлено, що після розірвання шлюбу між сторонами склалися неприязні відносини. Не дійшли сторони згоди щодо виховання дитини.

Рішенням виконавчого комітету Київської районної у м.Полтаві ради від 13.03.2018 року №57 «Про визначення участі батька у вихованні сина ОСОБА_6, 29.01.2010 р.н.» було встановлено батькові ОСОБА_2 час для спілкування з малолітнім сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, щонеділі з 12 год. 00 до 17 год. 00 без присутності матері (а.с.10).

Використовуючи своє право, надане відповідачу ОСОБА_7 кодексом України, рішенням виконавчого комітету Київської районної в м.Полтаві ради від 13.03.2018 року №57 «Про визначення участі батька у вихованні сина ОСОБА_6, 29.01.2010 р.н.», 12 серпня 2018 року ОСОБА_2 разом зі своїм сином пішов відпочивати на річку, де вони купались в річці, загоряли. Дитина почувала себе добре.

16 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Національної поліції з приводу того, що 12 серпня 2018 року її син відпочивав на річці разом з батьком, де батько неналежним чином поводився з дитиною, після цього дитина захворіла та була у важкому емоційному стані.

17 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до Полтавського обласного психоневрологічного диспансеру за допомогою психолога або психіатра для свого малолітнього сина, але їй було відмовлено у звязку з тим, що дитина може бути оглянута психіатром лише за згодою обох батьків.

20 серпня 2018 року позивач звернулась до невролога, яка оглянула дитину, та виявила у хлопчика посттравматичний стресовий розлад та невроз нав»язливих рухів. Рекомендований огляд дитячого психолога.

В судовому засіданні позивач наполягала на тому, що сину необхідний огляд лікаря-психіатра, а оскільки вона не отримала згоди батька дитини на проведення психіатричного обстеження, вона змушена була звернутися до суду за захистом своїх прав та в інтересах свого малолітнього сина.

Частиною 6 статті 284 ЦК України встановлено, що надання фізичній особі психіатричної допомоги здійснюється відповідно до закону.

Згідно статті 11 Закону України «Про психіатричну допомогу», психіатричний огляд проводиться з метою з'ясування: наявності чи відсутності в особи психічного розладу, потреби в наданні їй психіатричної допомоги, а також для вирішення питання про вид такої допомоги та порядок її надання. Психіатричний огляд проводиться лікарем-психіатром: особи, яка досягла 14 років, на її прохання або за її усвідомленою письмовою згодою; особі віком до 14 років (малолітній особі) на прохання або за письмовою згодою її батьків чи іншого законного представника. У разі незгоди одного із батьків чи відсутності батьків або іншого законного представника психіатричний огляд неповнолітнього здійснюється за рішенням (згодою) органів опіки та піклування, і може бути оскаржено відповідно до Закону, у тому числі до суду.

Відповідно до статті 12 цього Закону амбулаторна психіатрична допомога надається лікарем-психіатром на прохання або за усвідомленою згодою особи; щодо особи віком до 14 років (малолітньої особи) - на прохання або за згодою її батьків чи іншого законного представника; щодо особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, - на прохання або за згодою її опікуна. У разі незгоди одного із батьків чи відсутності батьків або іншого законного представника амбулаторна психіатрична допомога неповнолітньому здійснюється за рішенням (згодою) органів опіки та піклування, яке може бути оскаржено до суду.

Частинами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, прийнятої 20 листопада 1989 pоку, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 pоку, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Частиною 1 статті 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Частиною 2 ст.150 СК України визначено, що батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

В судовому засіданні встановлено, що між батьками дитини встановилися неприязні, напружені відносин. В позивача склалися напружені відносини з колишнім чоловіком, що безпосередньо відображається на психологічному стані хлопчика. Позивач наполягає на огляді дитини лікарем-психіатром, мотивуючи свою вимогу тим, що син став нервовим, збудженим, напруженим, він боїться батька. Крім того, лікарем невропатологом рекомендована консультація дитячого психолога та лікаря-психіатра. Але в матеріалах справи наявний лист Комунального підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1 Полтавської міської ради», в якому зазначено, що дитина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 та знаходиться під наглядом КП «ЦПМСД №1 Полтавської міської ради» АЗПСМ №11. Хлопчик переважно хворів простудними захворюваннями. Крім того, на письмове звернення суду адміністрація Дитячої міської клінічної лікарні м.Полтави (а.с.65-66) повідомила, що згідно запису в амбулаторній карті історії розвитку дитини (ф.012/о) дитина оглянута 20.08.2018 року лікарем неврологом ДПВ №1 ОСОБА_9, встановлено діагноз: невроз нав»язливих рухів. Рекомендована консультація дитячого психолога, лікаря фізіотерапевта. Інших рекомендацій лікарем неврологом не надано.

Враховуючи вищевикладені обставини та те, що ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 на обліку в Полтавському обласному психоневрологічному диспансері у невропатолога та психіатра не перебуває, хронічних, важких нервових, психологічних, психіатричних розладів у хлопчика не виявлено, у суду відсутні підстави для направлення малолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 до Полтавського обласного психіатричного диспансеру без згоди батька.

Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають до задоволення.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.4-13, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на проведення огляду дитини відмовити за безпідставністю.

Рішення суду може бути оскаржено протягом 30 днів з моменту проголошення до Полтавського апеляційного суду.

Повний текст виготовлено 19.11.2018 року.

Головуючий Т.В.Турченко