Справа № 145/1233/17
Провадження № 22-ц/772/514/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ратушняк І. О.
Доповідач:Оніщук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2018 рокуСправа № 145/1233/17м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:

судді-доповідача: Оніщука В.В.

суддів: Голоти Л.О., Медвецького С.К.,

за участю секретаря Ліннік Я.С.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_3,

відповідач: Ворошилівська сільська рада Тиврівського району,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань №2 апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 на рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 19 грудня 2017 року, ухваленого під головуванням судді Ратушняка І.О. в приміщенні Тиврівського районного суду Вінницької області, -

в с т а н о в и в :

В серпні 2017 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до Ворошилівської сільської ради Тиврівського району, третя особа без самостійних вимог - Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області, про визнання права на земельну частку (пай).

Позов мотивовано тим, що відповідно до наказу №8 від 26 серпня 1995 року він був прийнятий на роботу в КСП «Маяк» с. Маянів електрогазозварювальником та 30 листопада 1996 року був звільнений з роботи згідно п. 3 ст. 36 КЗпП України у зв'язку з призовом в ряди Збройних сил згідно наказу №12 від 10 грудня 1996 року. В подальшому, а саме 12 січня 1999 року був прийнятий на роботу в КСП «Маяк» с Маянів різноробочим згідно наказу №1 від 10 січня 1999 року. Відповідно до статті 119 КЗпП від 10 грудня 1971 року із змінами та доповненнями, було передбачено (Гарантії для працівників на час виконання державних або громадських обов'язків) на час виконання державних або громадських обов'язків, якщо за чинним законодавством України ці обов'язки можуть здійснюватися у робочий час, працівникам гарантується збереження місця роботи (посади) і середнього заробітку. Працівникам, які залучаються до виконання обов'язків, передбачених законами України «Про загальний військовий обов'язок і військову службу» і «Про альтернативну (невійськову) службу», надаються гарантії та пільги відповідно до цих законів.

В позові зазначено, що він звертався в березні 2017 року до Відділу Держгеокадастру у Тиврівському районі про надання копії державного акта на право колективної власності на землю КСП «Маяк» із списком громадян, однак 21 березня 2017 року йому було повідомлено, що він в списку членів КСП «Маяк» відсутній, тому надати копію державного акта не є можливим. З даної відповіді йому стало відомо, що до списку членів колишнього КСП «Маяк» всупереч тому, що він був його членом, його безпідставно не включено, відтак звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Так, будучи членом товариства, на момент видачі державного акта на право колективної власності на землю, він помилково не був включений до списку громадян - членів даного товариства, доданого до вищевказаного державного акта на право колективної власності не землю, та, відповідно, не отримав земельної частки (паю) при розпаюванні земель, які перебували в колективній власності даного товариства. Проте саме по собі невнесення до списку, не позбавляє права особи на земельну частку, за умови її членства в товаристві на момент отримання державного акта, тому вважає, що він має право на земельну частку (пай) в землях, що перебували в колективній власності КСП «Маяк» на території Ворошилівської сільської ради Тиврівського району, а тому просив визнати за ним право на земельну частку (пай) розміром 2,88 в умовних кадастрових гектарах на території Ворошилівської сільської ради Тиврівського району Вінницької області після паювання земель, переданих у колективну власність КСП «Маяк».

Рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 19 грудня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не вчиняв ніяких дій, направлених на включення його до списку додатка до державного акта на право колективної власності на земельну ділянку до проведення розпаювання, не наполягав на перепаюванні після його проведення, а також не надав доказів неправомірності не включення його до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Крім того, позивач не звертався з питання про поновлення строку позовної давності, сплив якої є підставою для відмови в задоволенні позову.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, представником ОСОБА_3 - ОСОБА_5 подано апеляційну скаргу, мотивовану тим, що прийняття заяви про застосування строку позовної давності від третьої особи, суперечить правовим позиціям Верховного Суду України; крім того, вказав, що позивач має право на земельну частку (пай) в землях, що перебували у колективній власності КСП «Маяк», оскільки був членом товариства на момент видачі державного акта на право колективної власності на землю, при цьому помилково не був включений до списку громадян - членів даного товариства, доданого до вищевказаного державного акта на право колективної власності на землю та відповідно не отримав земельної частки (паю) при розпаюванні земель, які перебували в колективній власності товариства, а тому просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, при цьому зроблено посилання на неповноту з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального і процесуального права.

У відзиві, поданому представником Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області на апеляційну скаргу зазначено, що особа набуває права на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП, включення до списку осіб, доданого до Державного акта на право колективної власності на землю, одержання КСП Державного акта, при цьому трудова книжка не свідчить про членство в КСП, СК чи САТ, а вказує лише на наявність трудових відносин з ними.

Представник Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області в судовому засіданні апеляційну скаргу не визнала, вказавши на її безпідставність та законність і обґрунтованість рішення суду.

ОСОБА_3, його представник, а також представник Ворошилівської сільської ради Тиврівського району в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причин неявки не повідомили, а тому згідно вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Пунктом 8 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України визначено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу (пункт 9 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України).

Суд, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову одночасно з підстав його безпідставності та за спливом строку позовної давності, оскільки судом неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи і суд неправильно застосував норми процесуального права, тому суд апеляційної інстанції на підставі ч. 1 ст. 376 ЦПК України рішення суду першої інстанції скасовує та ухвалює нове рішення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено і сторонами не оспорено, що 02 серпня 1995 року ОСОБА_3 був прийнятий на роботу в КСП «Маяк» с. Маянів електрогазозварювальником, що стверджується копією трудової книжки НОМЕР_1

30 листопада 1996 року був звільнений з роботи за ст. 36 п. 3 у зв'язку з призовом до Збройних сил.

Наказом №1 від 10 січня 1999 року ОСОБА_3 з 12 січня 1999 року прийнятий на роботу в КСП «Маяк» с. Маянів різноробочим.

Звернувшись в суд з позовом, ОСОБА_3 заявлено вимогу про визнання за ним права власності на земельну частку (пай), обґрунтовуючи вимогу тим, що він був членом КСП «Маяк», проте його не було включено до списку осіб, які мають право на отримання земельного паю.

Так, відповідно до п. 2 Указу Президента України №720/95 від 08.08.1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Пунктом 6 листа Верховного Суду України від 29 жовтня 2008 року №19-3767/0/8-08 передбачено, що при розгляді справ про визнання права на земельну частку (пай) судам необхідно:

а) перевіряти наявність підстав, передбачених Указом Президента України від 08 серпня 1995 р. N 720/95 «Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам, організаціям», відповідно до п. 2 якого право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), сільськогосподарського кооперативу далі - СК), сільськогосподарського акціонерного товариства (далі - САТ), в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються його членами відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При цьому слід мати на увазі, що трудова книжка свідчить не про членство в КСП, СК чи САТ, а про наявність трудових відносин з ними;

б) досліджувати статут підприємства, оскільки відповідно до ст. 4 Закону України від 14 лютого 1992 р. N 2114-XII «Про колективне сільськогосподарське підприємство» підприємство діє на основі статуту, в якому вказується порядок вступу до підприємства і припинення членства в ньому, принципи формування спільної власності та права членів щодо неї;

в) з'ясовувати, коли було видано державний акт на право колективної власності на землю, оскільки член КСП, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта (п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 р. N 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»).

Згідно ст. 3 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації. Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості).

Позивачем не надано належних і допустимих доказів про те, що він був членом вказаного колективного сільськогосподарського підприємства, а також не надано державного акта на право колективної власності на землю КСП «Маяк», статуту підприємства, які б дали змогу з'ясувати порядок вступу до підприємства і припинення членства в ньому, принципи формування спільної власності та права членів щодо неї, коли було видано державний акт на право колективної власності на землю, тоді як відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Крім того, не можуть бути прийняті до уваги посилання ОСОБА_3 на записи в його трудовій книжці, як на підтвердження вимог, що він був членом КСП «Маяк», оскільки записи у трудовій книжці свідчать не про членство в КСП, а про наявність трудових відносин з ним.

Апеляційний суд звертає увагу, що якщо громадянина помилково (безпідставно) не внесено до списку-додатка до державного акта на право колективної власності на землю до проведення розпаювання і видачі сертифікатів, йому необхідно звернутися до зборів співвласників з питанням щодо внесення особи до списку-додатка. Якщо розпаювання земель вже проведено, то за згодою всіх власників сертифікатів має бути проведено перепаювання. Якщо згоди не досягнуто, спір відповідно до чинного законодавства України розглядається тільки в судовому порядку.

Апеляційний суд вважає, що судом інстанції зроблено вірний висновок щодо відсутності підстав для визнання за позивачем права на земельну частку (пай), однак при цьому суд першої інстанції неправильно одночасно відмовив в задоволенні позову і за спливом строку позовної давності, оскільки відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

На підставі наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції, яке не ґрунтується на вимогах закону підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову у зв'язку із його недоведеністю, а також відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати необхідно залишити за ОСОБА_3.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 19 грудня 2017 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до Ворошилівської сільської ради Тиврівського району, третя особа без самостійних вимог - Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області, про визнання права на земельну частку (пай) - відмовити.

Постанова Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: /підпис/ В.В. Оніщук

Судді: /підпис/ Л.О. Голота

/підпис/ С.К. Медвецький

Згідно з оригіналом:

Суддя-доповідач В.В. Оніщук