Справа № 461/9220/14 Головуючий у 1 інстанції: Государський А.В.
Провадження № 22-ц/783/7197/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 О. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного

суду Львівської області у складі:

головуючого судді Мельничук О.Я.,

суддів Крайник Н.П. і ОСОБА_2

при секретарі Фейір К.О.

з участю представника позивача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5, представника ОСОБА_6 на заочне рішення Галицького районного суду м. Львова від 25 вересня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про визнання таким, що втратив право на користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И Л А:

В серпні 2014 року позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_6 про визнання таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, покликаючись на те, що вона зареєстрована та проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1. Крім неї у квартирі прописаний відповідач. З 2007 року ОСОБА_6 виїхав із вказаної квартири. Вищевказаним створюються перешкоди в здійсненні права користування позивачем квартирою. Вважає, що відповідач втратив право на проживання у квартирі, оскільки він відсутній у ній понад встановлені законом строки. Просить суд визнати ОСОБА_6 таким, що втратив право на користування квартирою №36 по вул.Ак.Колесси, 8 у м.Львові.

Рішенням Галицького районного суду міста Львова від 25 вересня 2014 року позов ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_7 до ОСОБА_6, про визнання таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, задоволено.

Визнано ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право на користування квартирою №36 у будинку №8, що знаходиться по вул. Ак.Колесси у м.Львові.

Вирішено питання судових витрат.

Вищезгадане рішення в апеляційному порядку через свого представника ОСОБА_5 оскаржив відповідач ОСОБА_6. Вважає рішення суду незаконним, необгрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права. Звертає, що представлені суду акти про непроживання відповідача в спірній квартирі є неналежними доказами, так як особи які підписалися в цих актах не були допитані в якості свідків, а також, що відсутні акти від їх сусідів з поверху на якому знаходиться квартира №36. В апеляційній скарзі просить скасувати рішення Галицького районного суду міста Львова від 25 вересня 2014 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

12 березня 2018 року від ОСОБА_7 надійшов відзив на апеляційну скаргу на рішення Галицького районного суду м. Львова від 25 вересня 2014 року. Звертає увагу, що відповідач ні до заяви про перегляд заочного рішення, ні до апеляційної скарги не долучено жодного доказу, що він з 2007 року проживав в спірній квартирі, чи доказу наявності випадків збереження жилого приміщення за тимчасово відсутнім наймачем, передбачених ст. 71 ЖК УРСР, який би мав істотне значення для правильного вирішення справи, чи для скасування заочного рішення. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_5, представника ОСОБА_6 підлягає до задоволення.

Відповідно до норм ЦПК Українни в редакції чинній на момент ухвалення оскаржуваного рішення, ст. ст.11,59, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобов"язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У відповідності до вимог ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до вимог ст. 263 ЦПК України в чинній редакції, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає що рішення суду першої інстанції таким вимогам не відповідає.

Судом встановлено що позивач ОСОБА_7 зареєстрована та проживає у ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сімї і прописки №1572 від 05.06.2014 року (а.с.7). Крім неї у вищевказаній квартирі зареєстровані ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_6.

Основним квартиронаймачем до моменту смерті був ОСОБА_11

ОСОБА_6 є сином основного квартиронаймача.

ОСОБА_7 в спірній квартирі зареєстрована з 08.05.2007 року.

Згідно актів від 12.12.2013 року, 20.03.2014 року та 26.06.2014 року складених комісією в складі майстрів з експлуатації житлового фонду ЛКП "Цитадель-центр" ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, за заявою ОСОБА_7 про те, що зі слів сусідів, квартири №5 та №22, що ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований але фактично не проживає з 2007 року за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалюючи оскаржуване рішення про задоволення позову ОСОБА_3 поданого в інтересах ОСОБА_7, суд виходив з тих обставин, що позов є підставним, оскільки позивач повністю довів обставини на які посилається, відповідач в судове засідання не зявився, жодних доказів на спростування позовних вимог суду не представив.

Згідно ч. 3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.71 Житлового кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Відповідно до ст.72 Житлового кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, основним доказом в підтвердження того, що ОСОБА_6 в період з 2007 року не проживає в спірній квартирі є три акти складених комісією в складі майстрів з експлуатації житлового фонду ЛКП "Цитадель-центр" ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 з сусідів двох квартир, №5 та №22, на протязі шести місяців в 2013-2014 роках.

Згідно талона про зняття з реєстрації місця проживання в Україні, б/н, ОСОБА_6 на підставі рішення у справі №461/9220/14ц від 25.09.2014 року вибув за межі міста Львова.

Згідно довідки з місця проживання від 12.10.2017 року, власником квартири за адресою: м. Львів, вул. Колесии Ф.АДРЕСА_2 є ОСОБА_7 на підставі розпорядження №50 від 12.12.2014 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №33351197 від 09.02.2015 року.

Згідно заяви про перегляд заочного рішення, ОСОБА_6 з 2010 року фактично проживав в будинку своїх батьків в с. Руданці Кам"янка-Бузького району Львівської області. В період з 2010 року, відповідач постійно приїзджав до Львова в кваритру № 36 по вул. Ак.Колесси, 8, де зберігаються його речі, користується квартирою, має ключі, перешкоди в користуванні квартирою йому не чиняться.

З листа Укрпошти від 14.11.2017 року за №12-04-338 вбачається, що вся поштова кореспонденція приходить на ім"я відповідача -ОСОБА_6, як на мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4.

З долученої до матеріалів справи ксерокопії амбулаторної картки видно, що відповідач по справі, який зареєтрований за спірною адресою постійно проходить курс лікування у 4-ій комунальній лікарні за адресою: м.Львів, вул.Стецька,3.

Відповідно до роз"яснень, наданих Постановою Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.04.1985 року "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" в п. 11, відповідно ст.107 ЖК ( 5464-10 ) наймач або член його сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред'явлення позову про це. Разом з тим належить враховувати, що згідно п.5 ст.71 ЖК (в редакції Закону від 18 грудня 1991 р. ( 1993-12 ) інваліди, влаштовані в будинки-інтернати або інші установи соціальної допомоги, мають право на збереження за ними жилої площі протягом 12 місяців. ( Абзац перший пункту 11 із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України N 13 ( v0013700-92 ) від 25.12.92 )

На ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім'ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).

Колегія суддів не вважає, що акти від 12.12.2013 року, 20.03.2014 року та 26.06.2014 року складені комісією в складі майстрів з експлуатації житлового фонду ЛКП "Цитадель-центр", з врахуванням пояснень сусідів з квартир № 5 та №22 належними доказами в підтвердження того, що ОСОБА_6 не проживає в ІНФОРМАЦІЯ_5.

Що ж до актів складених 21 грудня 2017 року та 10 січня 2018 року в присутності осіб-свідків, що його підписали, а саме: частини мешканців будинку №8 по вул. Колесси в м. Львові, в яких зазначається, що особи, які підписали цей акт підтверджують, що ОСОБА_6 з моменту винесення Галицьким районним судом міста Львова, рішення у справі №461/9220/14-ц від 25.09.2014 року не проявляв жодного інтересу до квартири АДРЕСА_3, не користується та не проживає в ній. Також стверджується, що ОСОБА_6 покинув згадану квартиру у 2007 році добровільно. Відсутні будь-які конфлікти з власником квартири ОСОБА_7 та ОСОБА_6 щодо користування квартирою чи його вселення. Підтверджують, що жодних перешкод щодо вселення ОСОБА_6, чи користування квартирою йому не чинилося.

Згідно ч.2 ст. 69 ЦПК України, свідок зобовязаний зявитися до суду за його викликом у визначений час і дати правдиві показання про відомі йому обставини. За відсутності заперечень учасників справи свідок може брати участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції. Суд може дозволити свідку брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції незалежно від заперечень учасників справи, якщо свідок не може зявитися до суду через хворобу, похилий вік, інвалідність або з інших поважних причин.

Згадані акти, які підписані свідками, судом не приймаються, як докази в підтвердження обставин викладених в них, оскільки показання свідків даються суду в суді, а акти з врахування того, що будинок перебуває на балансі в ЛКП "Цитадель-Цент" складають в складі комісії працівників ЛКП "Цитадель-Центр" та затверджується його директором чи іншою посадовою особою уповноваженою на це.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до передчасного висновку, що ОСОБА_6 не проживає з 2007 року в квартирі АДРЕСА_4, а також, що позивачем повністю доведено обставини для задоволення позову, оскільки матеріали справи не містять належних доказів в підтвердження того, що відповідач не проживає в згаданій квартирі більше шести місяців з причин виїзду до нового місця проживання.

Окрім цього, слід зазначити, що на момент звернення до суду із позовом та в момент ухвалення оскаржуваного рішення ОСОБА_7 не була власником вищезгаданої квартири, а була лише зареєстрована в квартирі з 08.05.2007 року, в той час, як ОСОБА_6 є сином основного квартиронаймача, та зареєстрований в квартирі з 15.08.1986 року.

Згідно пунктам 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

В даному випадку, оскаржуване рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, а висновки суду є такими, що не відповідають дійсним обставинам справи, що є підставою для скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового.

Згідно ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову, судовий збір покладається на відповідача.

Оскільки суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, судові витрати понесені відповідачем за подання апеляційної скарги в розмірі 704 грн. підлягають стягненню з позивача в користь відповідача.

Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, представника ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення Галицького районного суду міста Львова від 25 вересня 2014 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_7 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_7 в користь ОСОБА_6 судові витрати в розмірі 704 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 05 квітня 2018 року.

Головуючий: О.Я.Мельничук

Судді: Н.П. Крайник

ОСОБА_2