Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

"16" листопада 2018 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Мирошниченка Ю. М., за участю секретаря судового засідання Конівченко Ю.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що вона є власником житлового будинку АДРЕСА_1, на підставі рішення Новоазовського районного народного суду Донецької області №2-343, виданого 17.02.2003 року, зареєстрованого 22.05.2003 року Маріупольським комунальним підприємством «Маріупольське бюро технічної інвентаризації». У вказаному будинку також зареєстрована її донька - відповідачка по справі, яка за вказаною вище адресою з 2010 року не проживає, не сплачує комунальні послуги та не приймає участі в утриманні будинку. В будинку не знаходиться ніяких особистих речей відповідачки. Просила визнати ОСОБА_2, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1.

Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримала вимоги, просила позов задовольнити, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.

Відповідачка у судове засідання не з'явилась з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

У цьому випадку, суд вважає доцільним ухвалити заочне рішення, оскільки відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення.

Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами.

Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь.

Суд, дослідивши письмові матеріали, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов знайшов своє підтвердження представленими доказами і підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № НОМЕР_1 від 22.05.2003 року ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1, а отже, наділена повноваженнями звернення до суду з будь-яких питань, що пов'язані з володінням та користуванням цим майном.

З копії облікової книги для прописки громадян, які проживають у АДРЕСА_1, вбачається що відповідачка ОСОБА_2, зареєстрована у вказаному домоволодінні.

Відповідно до інформації Відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрована з 06.07.2002 року.

Згідно із актом, складеним 13.08.2018 року головою КСН «Річний» та актом, складеним 07.06.2018 року головою КСН сел. «Шевченко», відповідачка по справі зареєстрована в АДРЕСА_1, однак не проживає за вказаною адресою з 2010 року по теперішній час.

Статтями 317, 319, 321, 391 ЦК України закріплено, що власник володіє, користується та розпоряджується своїм майном на свій власний розсуд. Право власності є нерухомим. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним його права на володіння, користування та розпорядження належним йому майном.

Зміст ст. 405 ЦК України передбачає, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право користування цим житлом. Право користування житлом втрачає член сім ' ї власника у разі відсутності без поважних причин понад один рік.

Суд захищаючи права власності громадян, усуває перешкоди у користуванні цією власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

За змістом ст. 72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку.

Позивачкою доведено, що відповідачка не мешкає за адресою: АДРЕСА_1, понад рік, але на теперішній час вона залишається зареєстрованою за цією адресою, що унеможливлює розпорядження майном та спонукає позивачку на зайві витрати, пов'язані з утриманням майна.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 10, 12, 76, 77, 258, 259, 263, 265, 280-281 ЦПК України, ст.ст. 319, 391, 405 ЦК України, ст. 72 ЖК Української РСР, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Ю. М. Мирошниченко