Справа № 464/810/18 Головуючий у 1 інстанції: Рудаков І.П.
Провадження № 22-ц/811/155/18 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - Шандри М.М.

суддів: Левика Я.А., Струс Л.Б.

секретаря: Бадівської О.О.

за участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Сихівського районного суду м.Львова від 14 травня 2018 року справі за заявою ОСОБА_2 про визнання виконавчого документа-судового наказу, таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИЛА:

05.04.2018р. ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, покликаючись на те, що відповідно до судового наказу судді Сихівського районного суду м. Львова Рудакова І.П. від 26.02.2018 року, виданого на підставі заяви ОСОБА_3, з нього стягнуто на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ? від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20.02.2018р. і до досягнення дитиною повноліття. Підставою видачі судового наказу про стягнення аліментів згідно заяви ОСОБА_3 було те, що він лише час від часу купував продукти харчування, одяг, ліки та оплачував дитині навчання. Проте на підтвердження зазначеного заявником не було надано жодних доказів. Разом з тим, такі твердження заявника не відповідають дійсності, оскільки шлюб між сторонами фактично припинений, з 15.01.2018р. він проживає з малолітньою донькою - ОСОБА_4 окремо від стягувача, належно виконує батьківський обов'язок, а малолітня донька ОСОБА_4 перебуває виключно на його утриманні. Окрім цього він самостійно за власні кошти здійснює оплату всіх комунальних послуг, послуг інтернет-провайдера, послуг водо- та газопостачання, електроенергії, що споживаються ним разом з малолітньою донькою. Стягувачем у заяві про видачу судового наказу не додано необхідних належних і допустимих доказів, на підтвердження права на отримання аліментів на дитину у зв»язку із не проживанням заявника з неповнолітньою донькою. Стягувач не надала суду будь-яких доказів, які б підтверджували, що малолітня дитина перебуває на її утриманні, та не довела правову та фактичну підстави своїх вимог, не надавши суду належні та допустимі докази того, що малолітня дитина повністю перебуває на її утриманні, що він як батько не виконує обов'язки по утриманню малолітньої дитини. Фактично заявник розпорядилася своїми правами на власний розсуд та не надала суду жодних доказів, які б підтверджували факт перебування дитини повністю на її утриманні. Враховуючи наведене, вважає подану ОСОБА_3 заяву про видачу судового наказу від 20.02.2018р. про стягнення з нього аліментів безпідставною, та такою, що переслідує власну вигоду на отримання коштів від нього на її особисте утримання, адже на момент подачі такої заяви стягувач з ними не проживає та не несе жодних витрат на утримання дитини. У зв»язку з чим вважає, що підстав для видачі судового наказу не було, а обов»язок у нього по сплаті аліментів на користь ОСОБА_3 відсутній, у зв»язку з тим, що він повністю утримує та забезпечує усім необхідним неповнолітню дочку. За таких обставин у нього виникло право на стягнення аліментів зі стягувана, а тому такий судовий наказ підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

Оскаржуваною ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 14 травня 2018 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про визнання виконавчого документа - судового наказу № 464/810/18 таким, що не підлягає виконанню відмовлено.

Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, підстав для видачі судового наказу не було, а обов'язок по сплаті ним аліментів на користь ОСОБА_3, відсутній, оскільки саме ОСОБА_2 повністю утримує та забезпечує усім необхідним неповнолітню дитину ОСОБА_4. Також вказує, що стягувач не проживає з боржником та малолітньою дитиною та не забезпечує її утримання. вказує, що районний суд вказані обставини не взяв до уваги та безпідставно відмовив у задоволенні заяви про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню. Просить ухвалу суду скасувати та задовольнити його заяву.

У судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав, покликаючись на доводи, викладені у скарзі. ОСОБА_3 проти задоволення апеляційної скарги заперечила, посилаючись на те, що на час звернення до суду із заявою про видачу судового наказу та нас постановлення оскаржуваної ухвали дитина проживала з нею, перебувала на її утриманні.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У відповідності до вимог ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що судове рішення таким вимогам відповідає.

Судом установлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 знаходилися в шлюбі з 2001 року. Від шлюбу мають дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 25.04.2018 року шлюб між сторонами розірвано.

Відповідно до судового наказу судді Сихівського районного суду м. Львова Рудакова І.П. від 26.02.2018 року, виданого на підставі заяви ОСОБА_3 з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ? від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20.02.2018р. і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ч.1 ст.432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Згідно ч.2 ст.432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Відмовляючи у задоволенні заяви, районний суд вірно виходив з відсутності підстав для визнання судового наказу такими, що не підлягає виконанню, оскільки будь-яких помилок при видачі зазначеного судового наказу не було допущено, ОСОБА_2 не звільнений від обов'язку утримувати дитину відповідно до ст. 188 СК України та право на аліменти щодо нього згідно ст.190 СК України не припинено.

Факт проживання без реєстрації ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1, а також факт проживання дитини ОСОБА_4, 2009 року народження з мамою стверджується комісійним актом ОСББ «Сихівчани-4» від 03.05.2018 року, який складено зі слів сусідів (а.с.63).

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, ухвалу прийнято з дотриманням норм процесуального закону, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Сихівського районного суду м.Львова від 14 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 16.11.2018р.

Головуючий

Судді