Постанова

Іменем України

8 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 334/5448/15-ц

провадження № 61-1310св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Синельникова Є. В., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2,

представник позивача - ОСОБА_3,

відповідачі: товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», приватний нотаріус Дніпропетровського нотаріального округу Балтакса Ірина Вячеславівна,

представники товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті»: Семещенко ВікторіяОлександрівна, Андрієвська Олена Олександрівна, Самойленко Анастасія Олегівна, Андрейків Олег Володимирович, Млинченко Анастасія Олексіївна,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя в складі судді Лихосенко М. О. від 22 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області у складі суддів: Сапун О. А., Краснокутської О. М., Пільщик Л. В. від 15 червня 2016 року,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» (далі - ТОВ «Порше Мобіліті»), приватного нотаріусу Дніпропетровського нотаріального округу Балтакси І. В. про захист прав споживачів, визнання кредитного договору та договору застави недійсними.

Позовна заява мотивована, що 1 липня 2013 року позивач та ТОВ «Порше Мобіліті» уклали кредитний договір, за умовами якого вона отримала кредит в розмірі 182 тис. 152 грн 98 коп. та додатковий кредит - 59 тис. 681 грн 50 коп. із застосуванням процентної ставки 9,90 % річних на строк 60 місяців на споживчі цілі - придбання автомобілю марки Volkswagen Golf.

Відповідно до умов цього договору всі платежі за ним повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовується до еквіваленту суми кредиту в доларах США, визначеному відповідно до загальних умов кредитування.

На забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором позичальник та ТОВ «Порше Мобіліті» уклали договір застави автотранспортного засобу від 4 липня 2013 року, який посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Балтаксою І. В. та зареєстрований в реєстрі.

Починаючи з січня 2014 року на адресу позивача почали надходити листи ТОВ «Порше Мобіліті», згідно з якими розмір щомісячного платежу за кредитом збільшувався у зв`язку зі збільшенням курсу долара CША.

Позивач вважає, що умови кредитного договору, а саме графік погашення кредиту та умови, які передбачають збільшення розміру щомісячних платежів в залежності від курсу долара США є незаконними та несправедливими і такими, що суперечать ЦК України, Законам України «Про захист прав споживачів»,«Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та іншим нормам цивільного законодавства.

З огляду на викладне ОСОБА_2 просить суд визнати недійсними зазначені кредитний договір від 1 липня 2013 року та договір застави від 4 липня 2013 pоку; зобов'язати приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Балтаксу І. В. скасувати запис про обтяження на автомобіль марки Volkswagen Golf, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить їй на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 4 липня 2013 року, накладений на підставі договору застави від 04 липня 2013 року.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22 березня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_2 не довела того, що умови кредитного договору порушують принцип добросовісності, призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін, завдають шкоди споживачеві та суперачать цивільному законодавству.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 15 червня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено. Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22 березня 2016 року залишено без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що положення цивільного законодавства, в тому числі і статті 1054 ЦК України, не містять заборони на визначення грошового еквівалента зобов'язання в іноземній валюті, а також на здійснення перерахунку грошового зобов'язання у випадку зміни НБ України курсу національної валюти України відносно іноземної валюти, в тому числі і в кредитному договорі, а тому зазначений кредитний договір від 1 липня 2013 року не порушує правові приписи, закріплені в статтях 11 та 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

У липні 2016 року ОСОБА_2 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що умови вказаного кредитного договору порушують вимоги, закріплені в статтях 1049 та 1054 ЦК України, оскільки позичальнику надавався кредит у гривні, але він був зобов'язаний повернути його в еквіваленті до долару США. Крім того, ТОВ «Порше Мобіліті» порушено вимоги статей 11 та 18 Закону України «Про захист прав споживачів», адже, зокрема, у договорі відсутній детальний розпис сукупної вартості кредиту, загальний розмір платежів у рахунок сплати процентів за кредитом перевищив визначені в орієнтованій сукупній вартості кредиту викладені в графіку погашення кредиту, принцип свободу договору обмежений на користь ТОВ «Порше Мобіліті», тому умови кредитного договору, а саме графік погашення кредиту та умови, які передбачають збільшення розміру щомісячних платежів в залежності від курсу долара США є несправедливими. До того ж, суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні її клопотання про призначення судової експертизи в справі.

Крім того, позивач указала, що графік погашення кредиту було підписано на наступний день після підписання кредитного договору.

У листопаді 2016 року ТОВ «Порше Мобіліті» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заперечення на касаційну скаргу, в якому зазначило, що статті 524 та 533 ЦК України не суперечать нормам статей 1049 і 1054 ЦК України, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та підлягають застосуванню до правовідносин споживчого кредитування, тому умови оспорюваного кредитного договору є справедливими. При цьому товариство надало позивачеві повну, достовірну та детальну інформацію про сукупну вартість кредиту відповідно до кредитного договору.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

15 січня 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до частини третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно з частиною першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що 1 липня 2013 року ОСОБА_2 та ТОВ «Порше Мобіліті» уклали кредитний договір, за умовами якого ТОВ «Порше Мобіліті» зобов'язалося надати позивачу кредит у розмірі 182 тис. 152 грн 98 коп., що було еквівалентно 22 тис. 329 доларів США 51 цент, та додатковий кредит - 59 тис. 681 грн 50 коп., що було еквівалентно 7 тис. 316 доларів США 15 центів, із застосуванням процентної ставки в розмірі 9,90 % річних на строк 60 місяців на споживчі цілі - придбання автомобілю марки Volkswagen Golf.

Відповідно до умов цього договору всі платежі за ним повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовується до еквіваленту суми кредиту в доларах США, визначеному відповідно до загальних умов кредитування.

Під час укладення кредитного договору сторони погодили, що цей договір складають у тому числі і загальні умови кредитування.

У підпункті 1.3 загальних умов кредитування зазначено, що сторони погодили, що кошти у повернення кредиту позичальником відображають справедливу вартість кредиту на момент його видачі та забезпечують отримання компанією очікуваної станом на дату сплату таких коштів суми на основі діючого обмінного курсу валюти.

За змістом підпункту 1.3.1. загальних умов кредитування розмір платежів, що підлягають сплаті позичальником у повернення кредиту, визначено в еквіваленті іноземної валюти станом на робочий день, що передував дню укладення кредитного договору, в графіку погашення кредиту, який є невід'ємною частиною кредитного договору. У подальшому позичальник сплачує платежі в повернення кредиту відповідно до виставлених компанію рахунків у гривні; при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування обмінного курсу за безготівковими операціями банку до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у графіку погашення кредиту і для розрахунку використовується обмінний курс, чинний станом на робочий день, що передує дню виставлення рахунка з урахуванням передбачених нижче особливостей.

Підпунктом 2.4 загальних умов кредитування передбачено, що нарахування процентів відбувається щомісячно, 15 числа поточного місяця. Період нарахування процентів починається з першого календарного дня місяця і закінчується останнім календарним днем поточного місяця. Проценти нараховуються за методом «30/360», відповідно до графіка погашення кредиту. Проценти нараховуються на еквівалент суми кредиту в іноземній валюті, яка залишається неповернутою, відповідно до графіка погашення кредиту.

У підпункті 2.5 загальних умов кредитування зазначено, що термін сплати процентів: одночасно із поверненням чергового платежу в терміни та в сумі відповідно до графіка погашення кредиту, за винятком випадків, у яких цими загальними умовами кредитування передбачено інші строки сплати процентів.

Відповідно до підпунктів 9.5.-9.7. загальних умов кредитування ОСОБА_2 своїм підписом засвідчила, що відповідач належним чином ознайомив її, зокрема, з Правилами надання фінансових послуг (кредитів), затверджених компанією, з інформацією, передбаченою статтею 11 Закону України «Про захист прав споживачів», з Правилами надання фінансових послуг (кредитів), також їй надана вичерпна інформація про умови надання послуги фінансового кредиту із зазначенням вартості цієї послуги для позичальника. Також, у підпункті9.6. кредитного договору зазначено, що додатково до положень підпункту 9.5. загальних умов кредитування позичальник підтверджує, що йому надано вичерпну інформацію про: умови надання послуги фінансового кредиту із зазначенням вартості цієї послуги для позичальників; умови надання додаткових фінансових послуг, пов'язаних з фінансовим кредитом, та їх вартість (за умови надання таких послуг); розмір винагороди компанії у разі, коли вона пропонує послугу фінансового кредиту, що надається іншими фінансовими установами; реквізити органу, який здійснює державне регулювання ринків фінансових послуг (адреса, номер телефону тощо).

На забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором, 4 липня 2013 року ОСОБА_2 та ТОВ «Порше Мобіліті» уклали договір застави транспортного засобу, який посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Балтаксою І. В. та зареєстрований в реєстрі.

ТОВ «Порше Мобіліті» виконало свої зобов'язання за кредитним договором та видало кошти відповідно до умов договору.

Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.

У статті 192 ЦК України закріплено, що гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно із частиною першою статті 524 та частиною першої статті 533 ЦК України зобов'язання має бути виражене та виконане у грошовій одиниці України - гривні.

Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України.

Разом з тим частина друга статті 524 та частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

У такому разі сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до частин першої та третьої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

При цьому споживачем, права якого захищаються на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника (пункт 22 частини першої статті 1 цього Закону). Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_4 щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозв'язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) дія цього Закону поширюється і на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем за договором про надання споживчого кредиту), що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Надання (отримання) споживчих кредитів в іноземній валюті на території України забороняється.

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що під час укладення оспорюваного правочину діяла заборона на надання та отримання споживчих кредитів саме в іноземній валюті, але банки не було позбавлено права надати, а позичальників отримати споживчий кредит в гривнях із визначенням сум платежів за кредитом в еквіваленті іноземної валюти.

При цьому згідно із частинами першою, другою, четвертою та п'ятою статті 18 цього Закону продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.

Такий же висновок застосування норм матеріального права викладено в постанові Верховного Суду України від 18 жовтня 2017 року в справі № 127/22797/15-ц.

З огляду на викладене, суди першої та апеляційної інстанцій правильно застосували вказані норми матеріального права та дійшли обґрунтованого висновку про те, що відповідно до законодавства, яке було чинне на час укладення спірного правочину, ТОВ «Порше Мобіліті» не було позбавлено права надати, а ОСОБА_2 отримати споживчий кредит в гривнях із визначенням сум платежів за кредитом в еквіваленті іноземної валюти. При цьому суд першої інстанції, обґрунтовано відмовивши в задоволенні клопотання ОСОБА_2 про призначення судової експертизи та оцінивши наявні в справі докази, зробив правильний висновок, з яким погодився і суд апеляційної інстанції, про те, що відсутні підстави вважати, що умови кредитного договору порушують принцип добросовісності, призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін, завдають шкоди споживачеві.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_2 висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, на законність судових рішень не впливають, а стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

При цьому посилання ОСОБА_2 у касаційний скарзі на те, що графік погашення кредиту було підписано наступного дня після підписання кредитного договору не може бути взяте до уваги судом касаційної інстанції, адже така підстава для задоволення позову не була заявлена позивачем в суді першої інстанції.

Судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини першої 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 15 червня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

Ю.В. Черняк