Справа № 2-13/12
Провадження №4-с/713/3/18
УХВАЛА

іменем України

19.02.2018 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області в складі головуючого судді Пилипюка І.В., з участю секретаря судового засідання Паучек Є.В., представника заявника ОСОБА_1, державного виконавця Стражир Людмили Вікторівни, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вижниця скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність державного виконавця Вижницького РВ ВДВС Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_3 та зобов'язання вчинити певні дії, заінтересовані особи: стягувач Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», боржник ОСОБА_4, -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася в суд із скаргою на бездіяльність державного виконавця Вижницького РВ ВДВС ГТУЮ у Чернівецькій області ОСОБА_3 та зобов'язання вчинити певні дії, заінтересовані особи: стягувач ПАТ КБ «ПриватБанк», боржник ОСОБА_4

У скарзі вказувала, що 29.03.2012 року Вижницьким районним судом Чернівецької області було прийнято заочне рішення по справі №2-13/12/2401, яким стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором.

09.04.2012 року було видано виконавчий лист №2-13.12, на підставі якого було відкрито виконавче провадження і на частину квартири, яка належить їй, було накладено арешт.

26.12.2015 року державним виконавцем Григорчаком А.П. прийнята постанова №33098429 про повернення виконавчого документа стягувачеві, у резолютивній частині якої зазначено: виконавчий лист №2-13/12 виданий 09.04.2012 року Вижницьким судом про стягнення з ОСОБА_4, ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості у розмірі 61854,69 грн. повернути стягувачу. Припинити чинність арешту майна боржника та скасувати інші заходи примусового виконання рішення.

05.12.2017 року звернулася до державного виконавця Григорчака А.П. з вимогою виконати постанову №33098429 від 19.06.2012 року, якою було встановлено припинити чинність арешту майна боржника. Однак станом на сьогодні вищевказана постанова не виконана, арешт не знятий, оскільки наявні відомості у реєстрі щодо обтяження, що істотно перешкоджає її інтересам, до того ж не має змоги розпорядитися своїм майном.

11.12.2017 року державний виконавець Стражир Л.В. відмовила у задоволенні її заяви.

Вважає дану відмову незаконною та необґрунтованою, оскільки суперечить вимогам ч.1 ст.40 ЗУ «Про виконавче провадження».

Посилаючись на ст.ст.40, 74 ЗУ «Про виконавче провадження» просила визнати бездіяльність державного виконавця Стражир Л.В. протиправною (постанова не виконана), зобов'язати державного виконавця Стражир Л.В. скасувати арешт на 1/5 частку квартири АДРЕСА_1, який зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за №12637077 та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис від 19.06.2012 року за №12637077 про арешт 1/5 частки квартири АДРЕСА_1.

У судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 скаргу підтримала, посилаючись на викладені у ній обставини просила скаргу задовольнити.

У судовому засіданні державний виконавець Вижницького РВ ВДВС ОСОБА_3 підтримала письмове заперечення проти скарги, у якому зазначила, що у відділі на виконанні перебуває виконавче провадження №54811255 щодо виконання виконавчого листа №2-13/12 від 25.03.2012 року, виданого Вижницьким районним судом про стягнення солідарно з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, жительки смт. Берегомет, вул. І. Франка, 10/3 боргу на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» в сумі 61854,69 грн., яке відкрито 03.10.2017 року та надіслано сторонам виконавчого провадження за вих. №14.3-24/8347. Підстав для зняття арешту з майна боржника ОСОБА_2 до повного виконання рішення суду згідно п.6 ч.3 ст.18, п.4 ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження» не передбачається.

Просила в задоволенні заяви ОСОБА_2 про припинення чинності арешту майна від 02.02.2018 року відмовити та стягнути з неї судовий збір.

Представник стягувача ПАТ КБ «ПриватБанк» у судове засідання не з'явився, будучи належно повідомленим про день, час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи, причини неявки суду не повідомив.

Боржник ОСОБА_4 у судове засідання не зявився, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання в порядку ч.7 та ч.8 ст.128 ЦПК України (судова повістка була надіслана поштою рекомендованим листом із повідомленням на вул. Боженка, 8, смт. Берегомет, тобто за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, яка повернулася з відміткою «за зазначеною адресою не проживає», проставленою 15.02.2018 року). Причини своєї неявки суду не повідомив.

Суд, заслухавши представника заявника ОСОБА_1, державного виконавця Стражир Л.В., матеріали додані до скарги, матеріали цивільної справи №2-13/12 вважає, що скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом установлено, що заочним рішенням Вижницького районного суду від 29.03.2012 року по цивільній справі №2-13/12/2401 позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено. Стягнути солідарно з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, жительки смт. Берегомет вул. І. Франка, 10/3, Вижницького району Чернівецької області заборгованість за кредитним договором №CVA0AU00041144 від 20.12.2006 року в сумі 61854,69 грн. на користь ПАТ КБ «ПриватБанк», , рах. №3111, МФО 305299. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 судовий збір в сумі 618,55 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120.00 грн. на користь ПАТ КБ «ПриватБанк», , рах. №0001, МФО 305299.

09.04.2012 року Вижницьким районним судом Чернівецької області видано виконавчі листи.

Згідно копії Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта №83988422 від 31.03.2017 року, сформованої приватним нотаріусом Вижницького районного нотаріального округу Чернівецької області ОСОБА_5 на запит ОСОБА_2 вбачається, що у Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна наявний запис про обтяження арешт нерухомого майна, реєстраційний номер 12637077 від 19.06.2012 року, зареєстрований на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження 33098429 від 19.06.2012 року, винесеної ВДВС Вижницького РУЮ, обєкт обтяження все нерухоме майно ОСОБА_2, код НОМЕР_1, жительки смт. Берегомет, вул. Івана Франка, 10/3, Вижницького району Чернівецької області.

Постановою державного виконавця Григорчака А.П. від 26.12.2015 року по виконавчому провадженню ВП №33098429 виконавчий лист №2-13/12, виданий 09.04.2012 року Вижницьким районним судом Чернівецької області про стягнення з ОСОБА_4, ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості в розмірі 61854,69 грн. повернуто стягувачу у зв'язку з тим, що вжитими заходами майна боржника, на яке можливо звернути стягнення не виявлено (п.2 ч.1 ст.47, ст.50 ЗУ «Про виконавче провадження»). Припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення.

Постановою державного виконавця Вижницького РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_3 від 03.10.2017 року відкрито виконавче провадження ВП №54811255 з примусового виконання виконавчого листа №2-13/12, виданого 25.04.2012 року Вижницьким районним судом про стягнення солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості в сумі 61854,69 грн. Зобовязано боржника подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Стягнуто з боржника виконавчий збір / основну винагороду приватного виконавця у розмірі 6185,46 грн. та витрат на проведення виконавчих дій у сумі 131,00 грн. Копію постанови направити сторонам виконавчого провадження.

05.12.2017 року ОСОБА_2 звернулася до головного державного виконавця органу державної виконавчої служби Вижницького районного управління юстиції ОСОБА_6 з вимогою виконати постанову від 26.12.2015 року по виконавчому провадженню ВП №33098429, а зокрема припинити арешт її майна.

Листом державного виконавця Вижницького РВ ВДВС ГТУЮ у Чернівецькій області ОСОБА_3 від 11.12.2017 року ОСОБА_2 повідомлено, що згідно ч.3 ст.56 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт на майно боржника накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Сума боргу за виконавчим листом становить 61854,69 грн., виконавчий збір 6185,46 грн., витрати на проведення виконавчих дій у сумі 131,00 грн. Станом на 11.12.2017 року загальна сума боргу по виконавчому провадженню становить 68171,15 грн., яку радять погасити у найближчий час, бо буде вирішуватись питання про винесення постанови про опис та арешт майна боржника, яке буде в подальшому реалізовуватись на підставі ст.61 ЗУ «Про виконавче провадження».

Вважаючи дану відмову незаконною боржник ОСОБА_2 звернулася в суд з даною скаргою.

Порядок розгляду скарг на дії, бездіяльність, рішення, державного виконавця, чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання рішення визначений розділом VІІ ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року «Судовий контроль за виконанням судових рішень».

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч.1 ст.448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ст.449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

У пункті 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» розяснено, що відповідно до статті 385 ЦПК скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, а при оскарженні постанови про відкладення провадження виконавчих дій - у триденний строк, які обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Також суди повинні враховувати, що коли в законі встановлено спеціальний порядок обчислення строків звернення заявника зі скаргою до суду (наприклад, стаття 26 - оскарження постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження, стаття 58 - оскарження оцінки майна, визначеної за результатами рецензування звіту про оцінку майна (Закону про виконавче провадження), їх перебіг має визначатися за цими нормами, а не за нормами статті 385 ЦПК.

Такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з'ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Наприклад, при оскарженні бездіяльності зазначених осіб у вигляді невжиття заходів з примусового виконання судового рішення до уваги може бути взято ті обставини, що стягувач, який подав до відповідного органу заяву про відкриття виконавчого провадження і не отримав у визначений законом строк (з урахуванням поштового обігу) задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він із матеріалами виконавчого провадження.

Частиною 1 ст.74 ЗУ «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч.5 ст.74 ЗУ «Про виконавче провадження» рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Надані заявником та безпосередньо досліджені судом письмові докази підтверджують той факт, що їй ще 31.03.2017 року з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта №83988422 від 31.03.2017 року було відомо про наявність у Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна запису про арешт належного їй нерухомого майна, який був припинений на підставі постанови державного виконавця ВДВС Вижницького РУЮ ОСОБА_6 від 26.12.2015 року по виконавчому провадженню ВП №33098429.

Крім того з відповіді державного виконавця Вижницького РВ ВДВС ОСОБА_3 від 11.12.2017 року заявнику також було відомо про порушення її прав у виконавчому провадженні ВП №33098429 (про це вона зазначає у скарзі).

Тому Суд вважає, що заявник, починаючи з 31.03.2017 року, а згодом і з 11.12.2017 року, була обізнана про порушення її прав у виконавчому провадженні ВП №33098429 шляхом вчинення бездіяльності, однак не скористалася своїм правом починаючи з 31.03.2017 року та з 11.12.2018 року і лише 19.01.2018 року звернулася з даною скаргою до суду (відмітка на поштовому конверті), тим самим пропустила без поважних причин, визначений ст.449 ЦПК України та ч.5 ст.74 ЗУ «Про виконавче провадження» строк звернення до суду із скаргою.

Будь-яких підтверджень поважності пропуску цього строку суду не надано, клопотань про його поновлення не заявлено.

Враховуючи встановлені обставини Суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 пропустила строк для подання скарги до суду без поважних причин, а тому у задоволенні скарги необхідно відмовити.

Відповідно до ст.452 ЦПК України судові витрати, повязані з розглядом скарги, покладаються судом на боржника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Враховуючи викладене з ОСОБА_2 необхідно стягнути в дохід держави 704,80 грн. судового збору.

Крім того Суд вважає за необхідне зазначити таке.

Виконавчий документ було повернуто стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження» 1999 року - у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Законом України «Про виконавче провадження» 1999 року не було передбачено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження» знімається арешт з майна боржника.

У п.2 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження» 2016 року визначено ті ж підстави для повернення виконавчого документу стягувачу, які були закріплені у п.2 ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження» 1999 року, тобто у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Зі змісту ч.3 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження» вбачається, що разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 2 частини першої цієї статті арешт з майна не знімається.

Крім того у ч.4 ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження» викладено підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, серед яких немає такої підстави, як повернення виконавчого документу стягувачеві, а тому відповідно до ч.5 даної статті арешт може бути знятий за рішенням суду.

За таких обставин скарга ОСОБА_2 є безпідставною.

На підставі Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VIII, керуючись ст.ст.81, 258, 260-261, 447-453 ЦПК України, Суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_2 на бездіяльність державного виконавця Вижницького РВ ВДВС Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_3 та зобов'язання вчинити певні дії, заінтересовані особи: стягувач Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», боржник ОСОБА_4 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 704,80 грн. судового збору.

Складання повного тексту ухвали відкладено на строк пять днів з дня оголошення вступної та резолютивної частин ухвали.

До утворення апеляційних судів в апеляційних округах, апеляційна скарга подається протягом п'ятнадцяти днів з дня одержання копії цієї ухвали шляхом подання апеляційної скарги через Вижницький районний суд до Апеляційного суду Чернівецької області.

Суддя: І. В. Пилип'юк