Справа № 373/1860/16-ц Головуючий у І інстанції Рева О. І.
Провадження № 22-ц/780/1695/18 Доповідач у 2 інстанції Верланов С. М.
Категорія 44 10.04.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 квітня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області у складі колегії судів судової палати у цивільних справах: судді - доповідача Верланова С.М., суддів Савченка С.І., Таргоній Д.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою комунального підприємства Київської обласної ради «Переяслав-Хмельницьктепломережа» на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 19 січня 2018 року у справі за позовом комунального підприємства Київської обласної ради «Переяслав-Хмельницьктепломережа» до ОСОБА_2 про стягнення боргу за надані послуги з теплопостачання,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2016 року комунальне підприємство Київської обласної ради «Переяслав-Хмельницьктепломережа» (далі - КП КОР «Переяслав-Хмельницьктепломережа») звернулося до суду указаним позовом, посилаючись на те, що ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 та споживачем послуг з теплопостачання, які надає позивач. Відповідачу відкрито особовий рахунок НОМЕР_2. Проте відповідач не сплачує кошти за послуги з теплопостачання, внаслідок чого станом на 01 вересня 2016 року виникла заборгованість у розмірі 9 782 грн. 82 коп. З урахування наведеного, КП КОР «Переяслав-Хмельницьктепломережа» просило стягнути з ОСОБА_2 на свою користь борг за послуги з теплопостачання у розмірі 9 782 грн. 82 коп.

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 19 січня 2018 року у задоволенні позову КП КОР «Переяслав-Хмельницьктепломережа» відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, КП КОР «Переяслав-Хмельницьктепломережа» подало апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити. Апеляційну скаргу мотивує тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у позові з підстав пропуску строку позовної, оскільки КП КОР «Переяслав-Хмельницьктепломережа» звернулося до суду з даним позовом 26 жовтня 2016 року та просило стягнути з відповідача на свою корись борг за період з січня 2010 року по 01 вересня 2016 року, тобто в межах строку позовної давності, встановленого ст.257 ЦК України. Також вказує, що ОСОБА_2 є власником квартири, а тому на нього покладено обов'язок щодо утримання свого майна, в тому числі й сплату коштів за послуги з теплопостачання, які надає КП КОР «Переяслав-Хмельницьктепломережа».

Відзив на апеляційну скаргу відповідно до вимог ст.360 ЦПК України учасники справи не подали. Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає не в повному обсязі.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем пропущено строк позовної давності, а вирішувати чи встановлювати факт наявності заборгованості в межах строку позовної давності суд не має можливості у зв'язку з тим, що це право сторони по справі. Жодна із сторін про це не заявила і судом прийнято рішення в межах заявлених позовних вимог.

Однак з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 та зареєстрований в ній. Вказана квартира розділена на два особові рахунки: особовий рахунок НОМЕР_1 відкритий на ОСОБА_3, а особовий рахунок НОМЕР_1-а відкритий на ОСОБА_2

Встановлено, що позивачем на ім`я відповідача ОСОБА_2 відкритий особовий рахунок НОМЕР_2 для фіксації коштів, що надходять за надані послуги з теплопостачання.

Тобто, фактично між ОСОБА_2 та КП КОР «Переяслав-Хмельницьктепломережа» склалися договірні відносини щодо надання послуг з теплопостачання.

Також встановлено, що КП КОР «Переяслав-Хмельницьктепломережа» надає послуги з тепоплостачання до квартири АДРЕСА_1 яка належить на праві власності ОСОБА_2 Нарахування плати за надання вказаних послуг проводиться згідно з тарифами, які затверджені рішенням Переяслав-Хмельницької міської ради від 30 вересня 2010 року №591-14.

Відповідно до особового рахунку НОМЕР_2, який відкрито на ім'я ОСОБА_2 АДРЕСА_1, рахується заборгованість за послуги з теплопостачання перед КП КОР «Переяслав-Хмельницьктепломережа» у сумі 9 782 грн. 82 коп.за період з січня 2010 року по 01 вересня 2016 року (а.с. 5-6).

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 з 2006 року проживає по АДРЕСА_2 що підтверджується актом депутата Переяслав-Хмельницької міської ради ОСОБА_4 від 18 вересня 2017 року.

Відповідно до ст.322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тобто обов'язки відповідача брати участь у витратах, які забезпечують збереження належної йому на праві власності квартири у належному стані та які пов'язані із можливістю використання цієї квартири, не пов'язані з його реєстрацією та проживанням у цій квартирі.

Згідно з вимогами ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Оскільки відповідачу надавалися позивачем послуги з теплопостачання, він не відмовився від отримання цих послуг, то між ним та позивачем існують відносини щодо надання послуг та їх оплати, що є підставою для звернення позивача до суду з вказаним позовом про стягнення заборгованості за надані послуги.

Відповідно до ст. 179 ЖК України, ст.10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду та їх утримання здійснюється за рахунок коштів власників згідно діючих Правил користування приміщеннями жилих будинків та прибудинковими територіями (далі - Правила).

Згідно з пунктами 17, 35 зазначених Правил власник квартири, що розташована в багатоквартирному будинку, зобов'язаний сплачувати платежі за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги.

Оскільки ОСОБА_2 є власником квартири, то його обов'язок проводити оплату за надані позивачем послуги з теплопостачання безпосередньо випливає із зазначених вище нормативних актів, а тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно не взяв до уваги заперечення ОСОБА_2 про те, що він не повинен сплачувати послуги з теплопостачання, оскільки він фактично не проживає в ній.

За таких обставин колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за надані послуги з теплопостачання, є правильними.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у позові в повному обсязі з підстав пропуску строку позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_2 подав заяву про застосування строку позовної давності.

Як вбачається з матеріалів справи КП КОР «Переяслав-Хмельницьктепломережа» пред'явило позов до суду 26 жовтня 2016 року, а борг відповідача за надані послуги з теплопостачання нарахований позивачем за період з січня 2010 року по 01 вересня 2016 року.

З довідки КП КОР «Переяслав-Хмельницьктепломережа» по особовому рахунку НОМЕР_2, який відкрито на ім'я ОСОБА_2 АДРЕСА_1, вбачається, що у період з січня 2010 року по 01 вересня 2016 року ОСОБА_2 не сплачував щомісячні платежі за надані послуги з теплопостачання.

За таких обставин колегія суддів вважає, що КП КОР «Переяслав-Хмельницьктепломережа» пропустило трирічний строк позовної давності, встановлений ст.257 ЦК України, до вимоги про стягнення боргу за період з січня 2010 року по 25 жовтня 2013 року.

З вказаної вище довідки по особову рахунку відповідача вбачається, що заборгованість ОСОБА_2 за надані послуги з теплопостачання в межах трирічного строку позовної давності, а саме, за період з 26 жовтня 2013 року по 26 жовтня 2016 року становить 3 885 грн. 09 коп.

Таким чином, колегія суддів вважає, що з ОСОБА_2 на користь КП КОР «Переяслав-Хмельницьктепломережа»підлягає стягненню борг за надані послуги з теплопостачання в межах трирічного строку позовної давності, встановленого ст.257 ЦК України, у розмірі 3 885 грн. 09 коп., а відтак позов КП КОР «Переяслав-Хмельницьктепломережа» підлягає задоволенню частково.

Однак суд першої інстанції у порушення вимог ст.ст.263, 264 ЦПК України на наведені вище обставини справи уваги не звернув, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про відмову у позові КП КОР «Переяслав-Хмельницьктепломережа» у повному обсязі з підстав пропуску строку позовної давності.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з ч.2 ст.376 ЦПК України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст.263 ЦПК України, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст.376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позову КП КОР «Переяслав-Хмельницьктепломережа» з наведених вище підстав.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд Київської області у складі колегії судів судової палати у цивільних справах,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу комунального підприємства Київської обласної ради «Переяслав-Хмельницьктепломережа» задовольнити частково.

Рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 19 січня 2018 року скасувати та прийняти нову постанову.

Позов комунального підприємства Київської обласної ради «Переяслав-Хмельницьктепломережа» до ОСОБА_2 про стягнення боргу за надані послуги з теплопостачання задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь комунального підприємства Київської обласної ради «Переяслав-Хмельницьктепломережа» борг за надані послуги з теплопостачання у розмірі 3 885 грн. 09 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь комунального підприємства Київської обласної ради «Переяслав-Хмельницьктепломережа» судовий збір у розмірі 1 288 грн. 70 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий

Судді