У Х В А Л А

27.02.2018р. смт. Літин

Літинський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Желіховського В.М.

секретаря судових засідань ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Літин заяву ОСОБА_2, зацікавлена особа Літинський районний відділ державної виконавчої служби про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України,-

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся ОСОБА_2 з заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, в якій зазначає, що 08 червня 2012 року ухвалою Літинського районного суду Вінницької області у справі №214/1928/12 за поданням державного виконавця ДВС Літинського районного управління юстиції було тимчасово обмежено заявнику право виїзду за межі України. Підставою даного обмеження стала заборгованість зі сплати єдиного податку перед податковою інспекцією в розмірі 2290 гривень ПП «Надія-Є» керівником якої він являється. 25 січня 2018 року Державною прикордонною службою України йому було відмовлено у перетині державного кордону на підставі ухвали Літинського районного суду від 08.06.2012 року, про що було винесено рішення про відмову у перетині державного кордону. 26 січня 2018 року він звернувся до Літинського відділення Калинівського ОДПІ і отримав довідку про те, що ПП «Надія-Є» станом на 26.01.2018 року не має заборгованості зі сплати податків та зборів. У подальшому, 29 січня 2018 року заявник направив звернення щодо зняття тимчасового обмеження права виїзду за межі України до Літинського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області. На його звернення надійшла відповідь, що виконавчий документ щодо стягнення коштів з ПП «Надія-Є» було повернуто стягувачеві без виконання, у звязку з чим відсутні підстави щодо скасування тимчасового обмеження. На даний час з боку ПП «Надія-Є» керівником якої він являється відсутня будь-яка заборгованість, що підтверджується довідкою Літинського відділення Калинівської ОДПІ від 26.01.2018 року та свідчить про фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно виконавчим документом. Тому змушений звернутися до суду з вказаною заявою і просить скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

Заявник ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Заяву підтримує повністю і просить її задовольнити.

Представник зацікавленої особи Літинського районного відділу державної виконавчої служби в судове засідання, про день час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені. Заперечеень суду не надали.

Із ухвали Літинського районного суду Вінницької області від 08.06.2012 року (а.с.13) судом встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 обмежено тимчасово у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобовязань. Із копії рішення про відмову в перетинанні державного кордону України від 25.01.2018 року (а.с.14) судом встановлено, що на підставі ухвали Літинського районного суду Вінницької області від 08.06.2012 року прийнято рішення про відмову в перетинанні кордону ОСОБА_2 Із копії довідки з Головного управління ДФС у Вінницькій області Літинського відділення Калинівської ОДПІ (а.с.15) встановлено, що станом на 26.01.2018 року ПП «Надія-Є» не має заборгованості зі сплати податків та зборів. Із копії листа Літинського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області за №1301/15.9-25 від 29.01.2018 року (а.с.16) судом встановлено, що ОСОБА_2 повідомлено про те, що виконавчий документ щодо стягнення коштів з ПП «Надія-Є» було повернуто стягувачеві згідно п.2 ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження» і у відділі державної виконавчої служби відсутні правові підстави для скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Відповідно до ч.2 ст.441 ЦПК України, суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішення, на строк до повного виконання такого судового рішення. Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України орієнтує суди на те, що законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявністю факту невиконання зобовязань, а за ухилення від їх виконання, тому з метою всебічного і повного зясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обовязків учасників спірних правовідносин, підлягає зясуванню судом, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобовязання у повному обсязі або частково. Таким чином, сама по собі наявність невиконання зобовязання не є безумовною підставою для встановлення обмеження у праві, доведенню підлягає ухилення боржника від виконання. Відповідно до ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб. Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті. На вищевказані обставини звертає увагу Верховний Суд України в узагальненнях від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України». Відповідно до ст. 33 Конституції України, право кожного вільно залишати територію України може бути обмежено лише законом. Підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон передбачені ЗУ «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України».

Стаття 6 цього Закону передбачає, що за наявності зазначених у цій нормі підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон громадянину може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта чи вилучено або затримано паспорт.

Дослідивши матеріали заяви, суд вважає, що заява ОСОБА_2 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України підлягає до задоволення, оскільки відпала підстава у такому обмеженні так як ПП «Надія-Є» не має заборгованості зі сплати податків та зборів перед податковою інспекцією на підставі чого його як керівника ОСОБА_2 було обмежено у праві виїзду за межі України.

Керуючись ст.ст.260, 261, 441 ЦПК України, ЗУ «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», Міжнародним пактом про громадянські та політичні права, Протоколом № 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити.

Скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України щодо ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер НОМЕР_1, паспорт серії АТ №153920 виданий Ладижинським МС УДМС України у Вінницькій області 06.07.2016 року, встановлене ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 08.06.2012 року у справі №214/1928/12.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Суддя:ОСОБА_3