Справа № 426/1563/18
РІШЕННЯ

іменем України

20 березня 2018 року , м.Сватове

Сватівський районний суд Луганської області в складі:

головуючого судді - Осіпенко Л.М.,

за участю секретаря судового засідання - Тиріної В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сватове цивільну справу за заявою представника заявника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2, заінтересована особа Сватівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області про встановлення факту родинних відносин та встановлення факту смерті,-

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_2, звернулася до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин та факту смерті, в обґрунтування якої зазначила, що ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_3), ІНФОРМАЦІЯ_1 є рідною донькою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_3 Оскільки мати ОСОБА_1 ОСОБА_4 декілька разів перебувала в зареєстрованих шлюбах та неодноразово змінювала прізвища, деякі документи були втрачені, а саме: свідоцтво про шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_6, свідоцтво про шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_7, свідоцтво про розірвання шлюбу між ОСОБА_7 та ОСОБА_8, свідоцтво про шлюб між ОСОБА_9 та ОСОБА_8. Із відповіді на запит заявниці ОСОБА_1М Сватівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану надав інформацію, в якій зазначено, що крім актового запису про шлюб між ОСОБА_9 та ОСОБА_8, який містяться в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян, інформація щодо шлюбу ОСОБА_6 та ОСОБА_5, ОСОБА_7 та ОСОБА_5, ОСОБА_10 та ОСОБА_8 за період з 01.01.1949 року та по теперішній час, відсутня.

Заявниця ОСОБА_1 не може отримати свідоцтво про смерть своєї матері, у звязку з тим, що втрачено свідоцтво про одруження між батьком заявниці - ОСОБА_6 та матірю заявниці ОСОБА_5, крім того, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Тому заявниця звертається до суду з метою встановити факт родинних відносин, а саме факт того, що заявниця є рідною дочкою ОСОБА_4, встановлення даного факту їх необхідне для встановлення факту смерті матері ОСОБА_4.

У звязку з тим, що ОСОБА_4 14.08.2017 року померла у м. Луганськ, заявниці було видане лікарське свідоцтво про смерть № 238. При зверненні до Сватівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану їй було розяснено, що отримане нею лікарське свідоцтво про смерть з лікарняного закладу, який знаходиться на тимчасово непідконтрольній території України не має юридичної сили (є не дійсним) на території, що підконтрольна українській владі. Відсутність належно оформлених документів про смерть її матері унеможливлює реєстрацію смерті в установленому законом порядку. Встановлення даного факту необхідне заявнику для оформлення документів для прийняття спадщини та отримання свідоцтва про смерть. Інших спадкоємців у померлої ОСОБА_4 не має. У звязку з цим, заявник просить суд встановити факт смерті її матері - ОСОБА_4, яка померла 14.08.2017 року у м. Луганськ.

Представник заявника ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_2, у судовому засіданні викладені у заяві вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити та встановити факт родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_4, а також факт смерті ОСОБА_4, крім того, пояснила, що в серпні 2017 року померла мати заявниці ОСОБА_4, дошлюбне прізвище заявниці ОСОБА_1 «Шароватова». ІІ мати, ОСОБА_4 при житті пять разів реєструвала шлюб і змінювала прізвище. І саме від першого шлюбу, який був зареєстрований з ОСОБА_6 народилась заявниця. Дошлюбне прізвище ОСОБА_4 «Кожухар». Вона вперше зареєструвала шлюб та змінила прізвище на «Шароватова», в подальшому цей шлюб було розірвано, на підтвердження цього мається свідоцтво про розірвання шлюбу, в якому зазначено, що ОСОБА_11 після розірвання шлюбу змінила прізвище на «Кожухар». У звязку з тим, що відомості про реєстрацію шлюбу між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 відсутні в паперовому вигляді та в електронному реєстрі заявник звернувся до суду для встановлення факту родинних відносин та факту смерті.

Представник заінтересованої особи - відділу державної реєстрації актів цивільного стану Сватівського районного управління юстиції Луганської області у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за їх відсутності та вирішити справу на розсуд суду. (а.с.42)

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника заявника, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав:

Згідно ч.2 п.5 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в тому числі, згідно п.1.ч.1.ст.315 ЦПК України і справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

У відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Судом встановлено наступне.

04.10.1932 року народилась ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про народження серія VІ-УР № 460167 (а.с. 9);

Відповідно до свідоцтва про припинення шлюбу, 29.03.1962 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_11 шлюб було розірвано, після розірвання шлюбу ОСОБА_11 змінила прізвище на дошлюбне «Кожухар» (а.с. 10);

Від даного шлюбу 04 березня 1956 року народилась заявниця ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище «Шароватова», заявниця 11 жовтня 1975 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_12, після реєстрації шлюбу змінила прізвище на «Максименко», 02 жовтня 1984 року шлюб було розірвано, після розірвання шлюбу заявниця залишила прізвище «Максименко».(а.с. 4), що підтверджується свідоцтвом про народження серія ДЧ № 008896, де батьком записано ОСОБА_6 а матірю ОСОБА_11 (а.с.6);

30.03.1962 року ОСОБА_5 було укладено шлюб з ОСОБА_7 в Камянобродському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луганського міського управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 91, після реєстрації шлюбу ОСОБА_5 змінила прізвище на «Іванова»., що підтверджується довідкою від 23.08.2017 року. (а.с.11);

Відповідно до довідки від 23.08.2017 року, 05.06.1969 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луганського міського управління юстиції Луганської області шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 було розірвано. Після розірвання шлюбу ОСОБА_8 залишила прізвище «Іванова». (а.с.12);

Відповідно до довідки від 23.08.2017 року, 28.11.1975 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луганського міського управління юстиції Луганської області зареєстровано шлюб між ОСОБА_9 та ОСОБА_8, після реєстрації шлюбу ОСОБА_8 змінила прізвище на «Аксьонова» (а.с. 13);

04.09.1978 року було розірвано шлюб між ОСОБА_9 та ОСОБА_13, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серія І-ЕД № 466518, після розірвання шлюбу ОСОБА_13 змінила прізвище на дошлюбне «Іванова» (а.с.14);

04.03.1983 року укладено шлюб між ОСОБА_10 та ОСОБА_8, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія І-СН № 374277, після реєстрації шлюбу ОСОБА_8 змінила прізвище на «Ларіна» (а.с. 15);

13.02.1990 року шлюб між ОСОБА_10 та ОСОБА_4 було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серія ІІ-ЕД № 468829, після розірвання шлюбу ОСОБА_4 залишила прізвище «Ларіна» (а.с.17);

15.02.1991 року повторно укладено шлюб між ОСОБА_10 та ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія ІІІ-ЕД № 314693, після укладення шлюбу ОСОБА_4 залишила прізвище «Ларіна» (а.с.18);

Крім того, факт родинних відносин підтверджується фотознімками, на яких разом зображені ОСОБА_1 та ОСОБА_4 (а.с.23-25).

Також, 14 серпня 2017 року у м. Луганську Луганської області, Україна, померла ОСОБА_4, про що медичним закладом, який знаходиться на території міста Луганська, Луганської області, Україна, що не підконтрольна українській владі та на якій органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, 27 вересня 2017 року, заявнику було видано дублікат лікарського свідоцтва про смерть ОСОБА_4 №238. (а.с.8)

Оцінюючи вищезазначені документи, а саме: дублікат лікарського свідоцтва про смерть ОСОБА_4 №238 від 27.09.2017 року; довідку про реєстрацію шлюбу ОСОБА_7 та ОСОБА_5 від 23.08.2017 року; довідку про розірвання шлюбу між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від 23.08.2017 року; довідку про реєстрацію шлюбу ОСОБА_9 та ОСОБА_8 від 23.08.2017 року, які видані на тимчасово окупованій території України, суд враховує практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), зокрема висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), а також Молдови та Росії (зокрема, "Mozer v. the Republic of Moldova and Russia", "Ilascu and Others v. Moldova and Russia"), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого "намібійського винятку", який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи "намібійський виняток" у справі "Кіпр проти Туреччини", ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Згідно наказу Міністерства юстиції України № 1847/5 від 05.11.2014 року «Про внесення змін до наказу Міністерства юстиції України від 17 червня 2014 року № 953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції» де вказано, що було тимчасово призупинено проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, повторну видачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану та видачу витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян відділами державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходяться на території Луганської області, зокрема м. Луганськ Луганської області, Україна.

Згідно «Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження», затвердженому Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р, м. Луганськ, Луганської області, Україна, входить до вказаного переліку.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Так, законодавством України визначено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, встановлених законом, зміна імені, смерть відповідно до Сімейного кодексу України та Цивільного кодексу України, Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та інших актів законодавства.

Відомості про смерть підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян відповідно до Порядку ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2007 № 1064.

Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Відповідно до п.1 Розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18 жовтня 2000 року, підставою для державної реєстрації смерті є: - лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 р. №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 р. за №1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); - фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 р. №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 р. за №1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); - лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; - рішення суду про оголошення особи померлою; - рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час.

Така ж позиція щодо розгляду даної категорії справ викладена у п.13, 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», а саме: суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Як зазначено у ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» - будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність, вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Таким чином, діюче законодавство України передбачає державну реєстрацію факту смерті або на підставі лікарського свідоцтва про смерть, або на підставі рішення суду. При цьому видача лікарського свідоцтва про смерть заочно, тобто без встановлення лікарем факту смерті, забороняється.

Враховуючи викладене, єдиною підставою для державної реєстрації смерті в даних випадках є рішення суду про встановлення факту смерті.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Відповідно до ст.ст. 3,8,9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обовязком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Встановлення факту смерті заявнику потрібно для реалізації своїх спадкових прав та отримання свідоцтва про смерть матері ОСОБА_4

За таких обставин, суд вважає за можливе встановити факт родинних відносин між ОСОБА_4, яка померла 14 серпня 2017 року та ОСОБА_1 встановивши, що ОСОБА_4 була рідної матірю ОСОБА_1 та факт того, що ОСОБА_4 померла 14 серпня 2017 року у м. Луганську Луганської області, Україна.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" та ст.ст. 4,76,81,293-294,315-317,319 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа Сватівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області про встановлення факту родинних відносин та встановлення факту смерті - задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_4, встановивши, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, є рідною дочкою ОСОБА_4, яка померла 14.08.2017 року.

Встановити факт того, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянка України, уродженка міста Луганська, померла 14 серпня 2017 року у м. Луганську Луганської області, Україна.

Рішення в частині встановлення факту смерті підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Луганської області через Сватівський районний суд Луганської області шляхом подачі у тридцяти денний строк апеляційної скарги з дня оголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Л.М. Осіпенко