АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

03 квітня 2018 року

м.Харків

справа № 640/12186/17-ц

провадження № 22-ц/790/1283/18

Апеляційний суд Харківської області у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.

за участю секретаря: Сізонової О.О.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - Департамент служби у справах дітей Харківської міської ради (до зміни назви - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради),

третя особа - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради (після зміни назви Департамент служби у справах дітей Харківської міської ради), третя особа ОСОБА_2, про визнання дій протиправними та скасування незаконного рішення за апеляційною скаргою Департаменту служби у справах дітей Харківської міської ради на рішення Київського районного суду м.Харкова від 08 грудня 2017 року, постановлене під головуванням судді Попрас В.О., в залі суду в місті Харкові,

в с т а н о в и в :

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради (після зміни назви Департамент служби у справах дітей Харківської міської ради), третя особа ОСОБА_2, про визнання дій протиправними та скасування незаконного рішення.

Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 08 грудня 2017 року позов задоволено. Визнано неправомірним та скасовано висновок №236 від 24.03.2017 року Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради щодо доцільності позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3.

В апеляційній скарзі Департамент праці та соціальної політики Харківської міської ради просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; вказує, що висновок органу опіки та піклування не може бути предметом судового оскарження, оскільки не має самостійного значення, є лише думкою органу опіки та піклування, одним із доказів у справі про позбавлення батьківських прав та визначення місця проживання дитини. Висновок є дорадчим, не тягне за собою виникнення, обмеження або порушення будь-яких прав батьків, а тому він не порушує прав чи обов'язків позивача.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що висновок №236 від 24.03.2017 року Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради не ґрунтується на всебічно досліджених обставинах, не є достатньо обґрунтованим, оскільки не зазначені виняткові обставини у розумінні положень Сімейного кодексу України, які б свідчили про доцільність позбавлення позивача батьківських прав, та не вказано за яким місцем проживання матері доцільне проживання дитини.

Проте такі висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам закону.

Судом встановлено, що в провадженні Московського районного суду м.Харкова знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини та про позбавлення батьківських прав та за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини та про позбавлення батьківських прав.

24 березня 2017 року Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради (після зміни назви Департамент служби у справах дітей Харківської міської ради), надало висновок № 236, яким визнано за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 відносно малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та недоцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Також, визнано за доцільне визначення місця проживання малолітнього сина разом з матір'ю ОСОБА_2 (а.с.49-53 т.1).

Як на підставу позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що викладені у висновку факти не відповідають дійсності, тому висновок №236 від 24.03.2017 року Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради (після зміни назви Департамент служби у справах дітей Харківської міської ради), слід скасувати, а дії відповідача визнати незаконними.

Відповідно до ч.ч. 4 - 6 ст. 19 Сімейного Кодексу України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Висновок Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради (після зміни назви Департамент служби у справах дітей Харківської міської ради), є дорадчим і не тягне за собою виникнення будь-яких прав чи обов'язків у батьків щодо батьківських прав та місця проживання дітей, він не порушує прав та обов'язків жодного з батьків. Правові наслідки для батьків виникають виключно в результаті прийняття рішення судом, в ході якого і відбувається оцінка всіх доказів в сукупності, в тому числі і висновку Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради (після зміни назви Департамент служби у справах дітей Харківської міської ради), який не має наперед встановленої сили для суду, що розглядає спір про позбавлення батьківських прав та визначення місця проживання дитини.

Разом з тим, ст.ст. 158, 159, 165 СК України визначено, що при наявності між батьками спору щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо, в разі неможливості його врегулювання рішенням органу опіки та піклування, та спору про позбавлення батьківських прав, такий спір розглядається судом та саме судове рішення є остаточним у вирішенні цього питання.

Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Частиною 2 статті 16 ЦПК України (в редакції, яка була чинною на момент ухвалення оскаржуваного рішення), встановлено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 Конвенції встановлене право на ефективний спосіб захисту прав, що означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Право на суд не є абсолютним, а судового розгляду потребують ті справи, в яких є «спір» про «право», реальний і серйозний, який може стосуватися як самого існування права, так і сфери його дії (справа Аллан Якобсон проти Щвеції). Результат проваджень має бути значущим для відповідного права (наприклад, Ulyanov v. Ukraine (dec.) (Ул'янов проти України)).

Отже, об'єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Матеріали справи свідчать про те, що висновок №236 від 24.03.2017 року Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради (після зміни назви Департамент служби у справах дітей Харківської міської ради), є лише доказом у цивільній справі про позбавлення батьківських прав та визначення місця проживання дитини, який підлягає оцінці в сукупності з іншими доказами.

З урахуванням викладеного, вимога про визнання незаконним та скасування висновку Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради (після зміни назви Департамент служби у справах дітей Харківської міської ради), не може бути самостійним способом захисту, такий висновок не є обов'язковим для суду, оцінюється судом як один із доказів, не є актом індивідуальної дії, який може бути визнаний неправомірним або скасований судом.

Доводи апеляційної скарги відповідають вимогам закону.

Враховуючи вищевикладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Департаменту служби у справах дітей Харківської міської ради - задовольнити.

Рішення Київського районного суду м.Харкова від 08 грудня 2017 року - скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук

Повне судове рішення виготовлено 03.04.2018 року.