Справа № 206/1251/18
Провадження № 2/206/616/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2018 м. Дніпро

Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі судді Маштака К.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 про стягнення вартості 1/2 частки автомобіля,

ВСТАНОВИВ

21.03.2018 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 про стягнення вартості 1/2 частки автомобіля було відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання на 23.04.2018.

23.03.2018 в межах даної цивільної справи, позивач, надала до канцелярії суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль марки SUBARU FORESTER, 2006 року випуску, реєстраційний номер АЕ 2362ІВ, який належить на праві власності ОСОБА_2 Дану заяву позивач мотивувала тим, що з огляду на предмет спору у даній цивільній справі, а також, ті обставини, що відповідає офіційно не працевлаштований, іншого майна, рухомого та/або нерухомого, аніж автомобіль марки SUBARU FORESTER, 2006 року випуску, реєстраційний номер АЕ 2362ІВ, відповідач не має, у разі задоволення даного позову, відповідач продасть даний транспортний засіб, що унеможливить виконання рішення суду. Такі висновки позивача передусім були зроблені з огляду на тривалість спору щодо спільно сумісного майна, в тому числі, транспортного засобу, який позивач та відповідач набули за час шлюбу, та який було відчужено відповідачем іншій особі без згоди позивача.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Дослідивши подану заяву, та документи долучені в обґрунтування заяви про забезпечення позову, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь - якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову, позивачем до заяви долучено Інформацію з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 22.03.2018 № 118118796 та № 118124390, інформацію з Єдиного державного реєстру МВС, згідно змісту яких іншого майна, рухомого та/або нерухомого, аніж автомобіль марки SUBARU FORESTER, 2006 року випуску, реєстраційний номер АЕ 2362ІВ, відповідач не має.

В той же час, 05.10.2017 рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська було встановлено, що автомобіль (KIA, модель RIO, тип легковий комбі В, світло-бежевого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1, рік випуску 2008, який було відчужено відповідачем без згоди позивача) було придбано сторонами за час шлюбу, суд прийшов до висновку про те, що майно належало ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності. Оскільки відчуження спірного майна відбулося без згоди позивача та не в інтересах сімї, що визнав відповідач ОСОБА_2І в судовому засіданні пояснивши, що про продаж автомобіля позивачу не казав, оскільки вважав його тільки своєю власністю, а кошти від його продажу використав на свої потреби, а саме на придбання для себе нового автомобіля, то суд прийшов до висновку, що у позивачки є право на відповідну компенсацію вартості відчуженого майна. Разом з цим, підстав для стягнення компенсації вартості відчуженого майна суд не мав, оскільки позивачка не погоджувалась на присудження їй компенсації, виходячи із ціни продажу автомобіля зазначеної в договорі та клопотань про призначення по справі судової автотоварознавчої експертизи не заявляла.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз'яснено судам, що розглядаючи таку заяву суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Виходячи з предмету спору та суб'єктивного складу сторін, інформації про відсутність будь-якого іншого майна крім спірного, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню, оскільки відносини, які виникли між сторонами спору, стосуються предмету позову, а тому, за наявності наданих позивачем доказів є підстави допустити ймовірність дій відповідача з реалізації спірного об'єкту рухомого майна, чим ускладнити чи зробити неможливим виконання прийнятого в майбутньому рішення суду, що зумовлює вжиття судом заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на вищевказане рухоме майно, яке належать Відповідачу.

Беручи до уваги вищевикладене, суд вважає достатнім застосувати заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме майно, яке належать Відповідачу, враховуючи їх співмірність з заявленими позовними вимогами.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 149-153, 157, 260-261, 263, 353 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль марки SUBARU модель FORESTER, 2006 року випуску, об'єм двигуна 1994, реєстраційний номер АЕ 2362ІВ, який належить на праві власності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_2.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: 49124, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_3),

Відповідач: ОСОБА_2 (місце проживання: 49124, АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_2).

Ухвалу для виконання направити державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції, у відповідності до приписів пункту 15, підпункту 15.5 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя К.С. Маштак