Справа № 754/6361/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" листопада 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Чех Н.А.

з участю секретаря - Кузьменко А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тененсі Груп» про стягнення заборгованості за договором позики, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості за договором позики, посилаючись на те, що 12.03.2018 року між нею та ТОВ «Тененсі Груп», в особі директора Бевз Віталія Миколайовича, було укладено Договір позики. Згідно умов Договору, позичальник отримав позику у розмірі 74 000,00 грн., яку зобов'язався повернути до 26.03.2018 року. 12.03.2018 року згідно квитанції № 449 нею було перераховано на рахунок відповідача кошти в сумі 74 000,00 грн. 12.03.2018 року між нею та відповідачем укладено Договір іпотеки, згідно умов якого, з метою забезпечення належного виконання зобов'язання, що випливає з Договору позики від 12.03.2018 року, передано в іпотеку нежитлове приміщення, громадський будинок літ. «К», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 3885 м2. У визначений строк позика не була повернута, у зв'язку з чим на адресу відповідача була направлена вимога від 27.03.2018 року, яка відповідачем залишена без реагування та задоволення. У зв'язку з чим просила стягнути з відповідача суму позики - 74 000,00 грн., пеню за період з 27.03.2018 року по 11.05.2018 року в сумі 3 170,85 грн., та 3 % річних за період з 27.03.2018 року по 11.05.2018 року в сумі 279,78 грн.

В судове засідання позивач не з'явилася, представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити у повному обсязі.

В судове засідання представник відповідача не з'явився, надіслав відзив на позовну заяву, в якому підтвердив викладені в позовній заяві обставини, та зазначив, що на даний час на рахунках Товариства відсутні кошти, і разово погасити заборгованість не має можливості. Штрафні санкції вважав неправомірними, так як позивачем не дотримано строків позасудового врегулювання спору. У задоволенні позову просив відмовити. У клопотанні просив проводити розгляд справи за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Дана справа зареєстрована в Дніпровському районному суді м. Києва 03.07.2018 року згідно ухвали Деснянського районного суду м. Києва від 22.05.2018 року про передачу справи по підсудності.

Ухвалою від 09.07.2018 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду.

В суді встановлено, що 12.03.2018 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Тененсі Груп», в особі директора Бевз Віталія Миколайовича, було укладено Договір позики. Згідно умов Договору, позичальник отримав позику у розмірі 74 000,00 грн., яку зобов'язався повернути до 26.03.2018 року. За умовами п. 3.2 вказаного Договору, у разі неповернення позики (частини позики) позичальник сплачує позикодавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення.

12.03.2018 року згідно квитанції № 449 ОСОБА_1 було перераховано на рахунок ТОВ «Тененсі Груп» кошти в сумі 74 000,00 грн.

12.03.2018 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Тененсі Груп» укладено Договір іпотеки, згідно умов якого, з метою забезпечення належного виконання зобов'язання, що випливає з Договору позики від 12.03.2018 року, передано в іпотеку нежитлове приміщення, громадський будинок літ. «К», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 3885 м2. Договір посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мельник Н.О., зареєстровано в реєстрі за № 2177.

Однак, в порушення умов договору позичальник свої зобов'язання не виконав, що призвело до виникнення заборгованості у розмірі 74 000,00 грн.

У зв'язку з невиконанням боржником зобов'язань 03.04.2018 року на адресу позичальника направлено повідомлення про порушення основного зобов'язання від 27.03.2018 року. Проте, до цього часу відповідач зобов'язання не виконав.

Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна умов договору не допускається.

Частиною 1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Встановлено, що відповідач порушив взяті на себе зобов'язання, що дає підстави для задоволення вимог в частині стягнення 74 000,00 грн. Суд не приймає до уваги посилання відповідача на відсутність коштів, так як дана обставина не є підставою для невиконання зобов'язання.

Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

По даній справі позивач просить стягнути з відповідача за порушення зобов'язання за період з 27.03.2018 року по 11.05.2018 року пеню, яка визначена Договором в сумі 3 170,85 грн., та 3 % річних в сумі 279,78 грн.

Відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

По даній справі позивач просить стягнути і пеню і 3 % річних. Враховуючи Конституцію України, суд вважає, в частині стягнення 3 % річних слід відмовити. В частині стягнення пені, вимога є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Загальна сума, яка належить до стягнення становить 77 170,85 грн.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. По даній справі позивач сплатив 774,51 грн. судового збору, оскільки позов задоволено частково - на суму 77 170,85 грн., з відповідача на користь позивача слід стягнути 771,70 грн. судового збору.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 525, 526, 530, 549, 610, 611, 1046, 1048, 1049 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 81, 141, 258, 259, 264, 265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тененсі Груп» про стягнення заборгованості за договором позики - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Тененсі Груп» (, адреса: м. Київ, вулиця Павла Усенка, будинок № 8) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_2) заборгованість за Договором позики від 12.03.2018 року в сумі 77 170,85 грн. (сімдесят сім тисяч сто сімдесят гривень 85 копійок) та судовий збір в розмірі 771,70 грн. (сімсот сімдесят одна гривня 70 копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: