Провадження № 2/638/1505/18
05.04.2018 року Дзержинський районний суд м. Харкова
в складі: головуючого судді Хайкіна В.М.
при секретарі Шульзі К. І.
з участю судового розпорядника ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Банк «ТРАСТ» в особі Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ Банк «ТРАСТ» ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-
Представник позивача в судове засідання не зявився, подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, в якому зазначає, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання не зявилася, про час і місце судового засідання повідомлена належним чином та своєчасно, про що свідчать поштові документи та матеріали справи, причину неявки суду не повідомила, заперечень проти позову не надала.
Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, причини неявки визнані судом неповажними, і тому неявка відповідача не може бути перешкодою для заочного розгляду судом справи, що відповідає положенням частини 1 статті 280 ЦПК України.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши доводи представника позивача та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Як встановлено матеріалами справи,16.10.2012 року Публічне акціонерне товариство Банк «ТРАСТ» отримав від ОСОБА_3 пропозицію (оферту) про укладення договору № R022.0019581, в якій відповідач пропонувала позивачу надати їй споживчий кредит, про що свідчить заява про надання кредиту на споживчі цілі (а.с. 17).
Частиною 2 статті 638 Цивільного кодексу України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Позивачем було акцептовано вищезазначену оферту і надано відповідачу кредит в розмірі 15 278,00 грн.
Відповідач, в свою чергу, зобовязалась повернути наданий кредит у повному обсязі до 16.10.2014 року згідно з графіком погашення кредиту та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 19,99 % річних та 2,29 % щомісячної комісії за обслуговування кредиту, строком на 24 місяці з щомісячною сплатою частини кредиту, відсотків та комісії за користування кредитом, що підтверджується додатком №1 до договору № R022.0019581 від 16.10.2012 року (а.с 18).
Згідно зі статтею 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
У відповідності, до пункту 2.2 Умов надання та обслуговування кредитів на споживчі цілі, які є невідємною частиною кредитного договору, відповідач, який є позивальником зобовязався своєчасно та в повному обсязі сплачувати позивачу відсотки за користування кредитом та комісії, повертати кредит частинами у сумах та терміни, визначені у графіку платежів.
Однак, відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобовязання перед позивачем чим порушує умови кредитного договору, внаслідок чого утворилась прострочена заборгованість.
З матеріалів справи вбачається, що останній раз платіж відповідачем здійснювався лише 27.06.2014 року в сумі 300,00 грн., щомісячні платежі в термінах та розмірах встановлених Додатком № 1 до кредитного договору відповідачем не здійснюються.
Відповідно до частини 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Відповідно до частини 2 статті 1050 Цивільного кодексу України, (наслідки порушення договору позичальником), якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець мас право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
У відповідності до пункту 4.3. Умов надання та обслуговування кредитів на споживчі цілі, які є невідємною частиною кредитного договору, за несвоєчасне виконання зобовязань з погашення заборгованості по кредиту, відповідач зобовязаний сплатити позивачу пеню в розмірі 0.3 % від суми прострочених зобовязань за кожен день прострочення.
Як вбачається з розрахунку заборгованості, станом на 06.11.2017 року загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором № R022.0019581 від 16.10.2012 року становить 35 205,28 грн., із них: 10 861,48 грн. - сума заборгованості по кредиту; 828,30 грн. - прострочені відсотки за фактичне користування кредитом; 5 090,62 грн. - прострочена комісія за обслуговування кредиту; 18 424,88 грн. пеня (а.с. 24).
Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Таким чином, відповідач не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобовязання за вказаним договором не виконала.
Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов'язання за даним договором.
Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання.
Згідно частини 2 статті 615 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.
Відповідно до частини 1 статті 598 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
В статті 599 Цивільного кодексу України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Не виконуючи належним чином зобовязання за вказаним договором відповідач порушила зазначені вище норми законодавства та умови кредитного договору.
Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно частини 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
За положенням частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до частини 1, 6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Крім того, згідно частини 2 статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов Публічного акціонерного товариства Банк «ТРАСТ» в особі Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ Банк «ТРАСТ» ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованостіпідлягає задоволенню.
Керуючись статтями 4, 5, 11-13, 81, 141, 265, 280-284 ЦПК України, статтями 525, 526, 527, 530, 598, 599, 610, 615, 629, 1050, 1054 ЦК України, суд,-
Позов Публічного акціонерного товариства Банк «ТРАСТ» в особі Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ Банк «ТРАСТ» ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості- задовольнити.
Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги до або через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: