Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 480/539/17
Провадження № 2/480/91/18
Р І Ш Е Н Н Я
"09" лютого 2018 р. Миколаївський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді: Терентьєва Г.В.,
з участю секретаря Куртась К.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: служба у справах дітей Центрального району Миколаївської міської ради про визначення місяця проживання дитини, -
в с т а н о в и в:
Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визначити місце проживання малолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за місцем проживання матері - ОСОБА_1 в кв. АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позову покликається на те, що 19.11.2014 року рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області шлюб між сторонами було розірвано. Після розірвання шлюбу відповідач покинув сім`ю, донька залишилась проживати разом з нею. Донька не має реєстрації місця свого мешкання. Вона бажає зареєструвати дитину за місцем свого фактичного проживання за адресою: кв. АДРЕСА_1 , але не може для цього отримати згоду батько ОСОБА_3 , оскільки місце знаходження його не відоме. У зв`язку з чим, просить визначити місце проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з нею за адресою: кв. АДРЕСА_1 , що є підставою для реєстрації дитини за адресою мешкання без згоди батько - відповідача по справі.
В судове засідання сторони не з`явилися, надали заяви про продовження розгляду справи за їх відсутності. Служба у справах дітей надали висновок про доцільність визначення місця проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір`ю ОСОБА_4 .
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
15.12.2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від03.10.2017, яким ЦПК України викладеного в новій реакції.
У відповідності до п.9 ст.1 Розділу ХІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції - справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , її батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 13.10.2011р.
Рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 19.11.2014 року шлюб між сторонами було розірвано.
Служба у справах дітей виконкому Миколаївської ради надали лист та висновок відповідно до якого встановили, що дитина проживає з матір`ю ОСОБА_4 за адресою кв. АДРЕСА_1 , за місцем проживання для дитини створені необхідні умови для проживання, навчання та розвитку. У зв`язку з чим вважають за доцільне визначити місце проживання дитини з матір`ю.
Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Згідно ст. 141 Сімейного кодексу Українимати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Частиною 1ст. 150 СК України визначені головні напрями виховного процесу, який мав би зосереджуватися на основних суспільних цінностях повазі до інших людей, любові до членів своєї сім`ї, родини. Брак любові у дитячі роки це духовний дисбаланс на усе життя.
Згідно зі ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.
Права батьків щодо виховання дитини розцінюється як засіб виконання ними своїх обов`язків щодо неї.
Відповідно до ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини.
За змістом ч. 1, 2 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди що до того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.
Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.
Принцип 6 Декларації прав дитини, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір`ю лише у винятковій ситуації не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі ст. 141 СК України, так зі змісту Конвенції про права дитини.
Тим більш, що поняття «розлучення» не співпадає з поняттям «визначення місця проживання», оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням.
Матеріали справи не містять таких доказів, які б свідчили про аморальну поведінку позивача, відсутність можливості матеріально та морально забезпечити дитину, приймати участь у вихованні доньки.
Наведені вище правові норми та інші обставини справи свідчать про можливість позивача забезпечувати нормальний всебічний розвиток дитини.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.
Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом із батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї від народження.
Відповідно ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні`громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів.
Для реєстрації особа або її представник подає органу реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг): письмову заяву; документ, до якого вносяться відомості про місце проживання.
Якщо дитина не досягла 16-річного віку, подається свідоцтво про народження; квитанцію про сплату адміністративного збору; документи, що підтверджують право на проживання в житлі, перебування або взяття на облік у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту, проходження служби у військовій частині, адреса яких зазначається під час реєстрації; військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку).
Відповідно до ч. 4 ст. 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 р. № 207 зі змінами, у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).
З огляду на викладене, враховуючи, що позивач не має протипоказань щодо проживання з нею доньки, позивач не має можливості зареєструвати місце проживання дочки без згоди батько, який відсутній і його місце перебування не відоме, в інтересах дитини, суд приходить до висновку про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_2 разом із матір`ю.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.151, 161, 171 СК України, ст.ст. 12,13, 81, 141, 259, 223, 264 ЦПК України , суд, -
в и р і ш и в :
Позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: служба у справах дітей Центрального району Миколаївської міської ради про визначення місяця проживання дитини - задовольнити.
Визначити місце проживання малолітньої - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що проживає за адресою: кв. АДРЕСА_1 , що є підставою для реєстрації дитини за вищевказаною адресою без згоди батько ОСОБА_3 .
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення, безпосередньо до суду апеляційної інстанції. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.
Суддя Г. В. Терентьєв