АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.

за участі секретаря Черкас Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 вересня 2017 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Аріка Груп» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Департамент адміністративних та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом зняття з реєстраційного обліку в квартирі,-

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2015 року ТОВ «Аріка Груп» звернулися з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Жовтнева районна міграційна служба у м.Дніпропетровську про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом зняття з реєстраційного обліку в квартирі.

В обґрунтування позовних вимог, які були змінені до початку розгляду справи по суті, ТОВ «Аріка Груп» посилалися на те, що на прилюдних торгах ТОВ «Аріка Груп» офіційно придбали спірну квартиру і відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 25 червня 2015 року квартира АДРЕСА_1 належить їм на праві власності. Право власності зареєстровано в реєстрі, але в цій квартирі залишилися зареєстрованими та мешкають відповідачі. Вказане житло ніколи не належало відповідачам на праві власності, що підтверджено низкою судових рішень, які набрали законної сили, але відповідачі не звільняють вказане житло і перешкоджають позивачеві використати свої права власника цього житла і вільно користуватися та розпоряджатися цією квартирою. На підставі викладеного просили усунути ТОВ «Аріка Груп» перешкоди в користуванні та розпорядженні квартирою АДРЕСА_1 з боку відповідачів шляхом зняття відповідачів з реєстраційного обліку у вказаній квартирі.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 вересня 2017 року задоволено позовні вимоги. Усунуто ТОВ «Аріка Груп» перешкоди в користуванні та розпорядженні квартирою АДРЕСА_1 з боку ОСОБА_2 і ОСОБА_3 та Департаменту адміністративних та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради, знято ОСОБА_2 і ОСОБА_3 з реєстрації у вказаному житлі: квартирі АДРЕСА_1. Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду від 14 вересня 2017 року скасувати та ухвалити нове, про відмову у задоволенні позовних вимог ТОВ «Аріка Груп», посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права.

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Згідно п.9 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 25 травня 2016 року було відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_3 до ТОВ проектно-будівельної фірми «Домобуд», ТОВ «Будівельні експертні системи», ТОВ «Аріка Груп», арбітражного керуючого ТОВ проектно-будівельна фірма «Домобуд» Чабана Я.І., треті особи: орган опіки та піклування Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради, Жовтневий відділ ДВС Дніпропетровського міського управління юстиції, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Ярмолюк М.М. про визнання дійсним договору купівлі-продажу майна, визнання права власності, визнання не дійсним свідоцтва та скасування державної реєстрації (а.с.78-80).

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 липня 2016 року залишено без змін рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 травня 2016 року (а.с.81, 82).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 жовтня 2016 року рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 травня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 липня 2016 року - залишено без змін (а.с.115, 116).

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало чинності, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З вказаної ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 липня 2016 року вбачається, ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_3 були співвласниками квартири АДРЕСА_5.

Відповідно до умов договору купівлі-продажу від 27 жовтня 2006 року ОСОБА_2, яка діяла від свого імені, від імені ОСОБА_6 (на підставі довіреності) та від імені та в інтересах малолітньої ОСОБА_3 (за згодою органу опіки та піклування), ОСОБА_7, ОСОБА_8 продали вищевказану квартиру ТОВ «Будівельні експертні системи». За пунктами 4, 5 даного договору продаж квартири було вчинено за 484500 грн., які продавці отримали до укладення договору та не мають фінансових претензій до покупця.

У гарантійних листах від 10 вересня 2007 року та 17 лютого 2009 року ТОВ ПБФ «Домобуд» зазначено, що товариство надає для проживання позивачам спірну квартиру АДРЕСА_1, яка належала товариству на підставі договору купівлі-продажу від 15 жовтня 2005 року, та гарантувало у наступному переоформити право власності на цю квартиру.

Згідно до акту прийому-передачі від 31 липня 2008 року, укладеному між ТОВ ПБФ «Домобуд» та ОСОБА_2, ТОВ ПБФ «Домобуд» передало, а ОСОБА_2 прийняла квартиру АДРЕСА_1. Фінансових та будь-яких інших претензій до ТОВ ПБФ «Домобуд» не має.

25 червня 2015 року на відкритих торгах, що поводила Товарна біржа «Придніпров'є» з продажу майна банкрута - ТОВ Проектно - будівельна фірма «Домобуд», переможцем стало ТОВ «Аріка Груп» та між ліквідатором ТОВ ПБФ «Домобуд» Чабаном Я.І. і ТОВ «Аріка Груп» було укладено договір купівлі-продажу двокімнатної квартири АДРЕСА_1 в житловому будинку Літ. А-9, загальною площею 46.9 кв. м, житловою площею 29.7 кв.м. (а.с.3).

Актом приймання-передачі до договору купівлі-продажу від 25 червня 2015 року ліквідатор ТОВ ПБФ «Домобуд» передав, а представник ТОВ «Аріка Груп» Ємельянова І.К отримав двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 в житловому будинку Літ. А-9, загальною площею 46.9 кв.м., житловою площею 29.7 кв.м.

25 червня 2015 року ТОВ «Аріка Груп» отримали свідоцтво про право власності та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 в житловому будинку Літ. А-9, загальною площею 46.9 кв. м, житловою площею 29. кв.м. (а.с.3, 4)

Таким чином, ТОВ «Аріка Груп» є власником вказаної спірної квартири.

З довідки № 185 ЖБК № 171 «Слава» від 05 серпня 2015 року вбачається, що в даній квартирі зареєстровані та проживають відповідачі - ОСОБА_2, ОСОБА_3 (а.с.5).

Звернувшись до суду зі вказаними позовними вимогами, ТОВ «Аріка Груп» посилалися на те, що відповідачам вказане житло ніколи не належало на праві власності та ТОВ «Аріка Груп» як власник квартири, не має можливості розпорядитись своєю власністю у зв'язку з тим, що відповідачі проживають та не знялися з реєстрації у вказаній квартирі (а.с.43, 44).

Задовольняючи позовні вимоги ТОВ «Аріка Груп», суд першої інстанції посилався на законність та обґрунтованість позовних вимог ТОВ «Аріка Груп», однак погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них у порушення норм матеріального права, що відповідно до ст.376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

В ст.41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з вимогами ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

За змістом статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням само по собі є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання та позивачу не відмовлено у знятті відповідача з реєстраційного обліку у зв'язку із втратою нею права користування житловим приміщенням.

Таким чином, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.

Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Така правова позиція викладена і в постанові Пленуму Верховного Суду України №6-57цс11 від 16 січня 2012 року.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 25 травня 2016 року було відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_3 до ТОВ проектно-будівельної фірми «Домобуд», ТОВ «Будівельні експертні системи», ТОВ «Аріка Груп», арбітражного керуючого ТОВ проектно-будівельна фірма «Домобуд» Чабана Я.І., треті особи: орган опіки та піклування Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради, Жовтневий відділ ДВС Дніпропетровського міського управління юстиції, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Ярмолюк М.М. про визнання дійсним договору купівлі-продажу майна, визнання права власності, визнання не дійсним свідоцтва та скасування державної реєстрації (а.с.78-80).

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 липня 2016 року залишено без змін рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 травня 2016 року (а.с.81, 82).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 жовтня 2016 року рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 травня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 липня 2016 року - залишено без змін (а.с.115, 116).

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало чинності, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З вказаної ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 липня 2016 року вбачається, ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_3 були співвласниками квартири АДРЕСА_5.

Відповідно до умов договору купівлі-продажу від 27 жовтня 2006 року ОСОБА_2, яка діяла від свого імені, від імені ОСОБА_6 (на підставі довіреності) та від імені та в інтересах малолітньої ОСОБА_3 (за згодою органу опіки та піклування), ОСОБА_7, ОСОБА_8 продали вищевказану квартиру ТОВ «Будівельні експертні системи». За пунктами 4, 5 даного договору продаж квартири було вчинено за 484500 грн., які продавці отримали до укладення договору та не мають фінансових претензій до покупця.

У гарантійних листах від 10 вересня 2007 року та 17 лютого 2009 року ТОВ ПБФ «Домобуд» зазначено, що товариство надає для проживання позивачам спірну квартиру АДРЕСА_1, яка належала товариству на підставі договору купівлі-продажу від 15 жовтня 2005 року, та гарантувало у наступному переоформити право власності на цю квартиру.

Згідно до акту прийому-передачі від 31 липня 2008 року, укладеному між ТОВ ПБФ «Домобуд» та ОСОБА_2, ТОВ ПБФ «Домобуд» передало, а ОСОБА_2 прийняла квартиру АДРЕСА_1. Фінансових та будь-яких інших претензій до ТОВ ПБФ «Домобуд» не має.

25 червня 2015 року на відкритих торгах, що поводила Товарна біржа «Придніпров'є» з продажу майна банкрута - ТОВ Проектно - будівельна фірма «Домобуд», переможцем стало ТОВ «Аріка Груп» та між ліквідатором ТОВ ПБФ «Домобуд» Чабаном Я.І. і ТОВ «Аріка Груп» було укладено договір купівлі-продажу двокімнатної квартири АДРЕСА_1 в житловому будинку Літ. А-9, загальною площею 46.9 кв. м, житловою площею 29.7 кв.м. (а.с.3).

Актом приймання-передачі до договору купівлі-продажу від 25 червня 2015 року ліквідатор ТОВ ПБФ «Домобуд» передав, а представник ТОВ «Аріка Груп» Ємельянова І.К отримав двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 в житловому будинку Літ. А-9, загальною площею 46.9 кв.м., житловою площею 29.7 кв.м.

25 червня 2015 року ТОВ «Аріка Груп» отримали свідоцтво про право власності та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 в житловому будинку Літ. А-9, загальною площею 46.9 кв. м, житловою площею 29. кв.м. (а.с.3, 4)

Отже, ТОВ «Аріка Груп» є власником вказаної спірної квартири.

З довідки № 185 ЖБК № 171 «Слава» від 05 серпня 2015 року вбачається, що в даній квартирі зареєстровані та проживають відповідачі - ОСОБА_2, ОСОБА_3 (а.с.5).

Звернувшись до суду зі вказаними позовними вимогами та надавши суду заяву про зміну предмета позову до початку розгляду справи по суті, ТОВ «Аріка Груп» просили усунути ТОВ «Аріка Груп» перешкоди в користуванні та розпорядженні квартирою АДРЕСА_1 з боку відповідачів шляхом зняття відповідачів з реєстраційного обліку у вказаній квартирі (а.с.43, 44).

Слід зазначити, ОСОБА_2, ОСОБА_3 з 29 січня 2018 року зняті з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1, власником якої є позивач (а.с.226, 227). У вказаній квартирі відповідачі не проживають, що не заперечувалося сторонами.

Отже, предмет спору у дані справі, за таких обставин, відсутній

Враховуючи вищевикладене апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволення позовних вимог ТОВ «Аріка Груп».

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 вересня 2017 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Аріка Груп» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - Департамент адміністративних та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом зняття з реєстраційного обліку в квартирі - скасувати.

В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Аріка Груп» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Департамент адміністративних та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом зняття з реєстраційного обліку в квартирі - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді