Справа № 133/2148/17
Провадження № 22-ц/772/529/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Воронюк В. А.
Доповідач:Голота Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2018 рокуСправа № 133/2148/17м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області у складі:

Головуючого судді: Голоти Л.О.,

суддів: Кучевського П.В., Рибчинського В.П.,

учасники справи:

позивач : Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач : ОСОБА_3,

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 15.12.2017 року, ухваленого у складі судді Воронюк В.А.,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2017 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося у суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов обґрунтовано тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 29.05.2014 року відповідач отримав кредит у розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з запропонованими ПАТ КБ «ПриватБанк» «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складають між ним та Банком кредитний договір, що підтверджується його підписом у заяві.

При укладанні договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за договором виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі встановленому договором.

Взяті на себе зобов'язання за кредитним договором № б/н від 29.05.2014 року відповідачка не виконала, у зв'язку з чим станом на 31.08.2017 року має заборгованість - 17855,40 грн., яка складається з наступного: 412.90 грн. - заборгованість за кредитом; 12816.05 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3300 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500.00 грн. - штраф (фіксована частина). 826.45 грн. - штраф (процентна складова).

Виходячи з наведеного, положень ст. ст. 509, 525-527, 530, 598 ч.1, 599, 610, 615 ч.2, 629, 634, 1050, 1054 ЦК України, ПАТ КБ «Приватбанк» просило стягнути з ОСОБА_3 заборгованість у розмірі 17855,40 грн. за кредитним договором б/н від 29.05.2014 року, яка складається з : 412.90 грн. - заборгованість за кредитом; 12816.05 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3300 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500.00 грн. - штраф (фіксована частина). 826.45 грн. - штраф (процентна складова).

Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 15.12.2017 року відмовлено в задоволенні позову.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що по справі встановлено, що відповідачка отримала кредит 29.05.2014 року, останній платіж нею був здійснено 10.10.2014 року, а позовна заява була відправлена позивачем 30.10.2017 року, тобто на момент звернення до суду із позовом позивачем пропущено строк позовної давності, що є підставою для відмови в позові. Доказів про термін дії картки, позивачем не надано.

ПАТ КБ «ПриватБанк», не погоджуючись із рішенням суду, подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Подана апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивач звернувся у суд з позовом в межах строку позовної давності, оскільки відповідно до розрахунку заборгованості останній платіж відповідачкою здійснено 10.10.2014 року, а тому відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається. Крім того, п.1.1.7.3.1 Умов та Правил надання банківських послуг встановлено строк позовної давності у 50 років.

Відзив відповідачкою на апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» не подано.

Справа розглядається в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи. Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до п.п. 8, 9 п. 1 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується. Справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши підстави апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вона підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

Згідно з ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За змістом ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскаржуване рішення суду не відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України.

У справі встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 29.05.2014 року ОСОБА_3 отримала кредит у розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з запропонованими ПАТ КБ «ПриватБанк» «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складають між ним та Банком кредитний договір, що підтверджується його підписом у заяві.

ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за договором виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі встановленому договором.

У зв'язку з неналежним виконанням взяти на себе зобов'язань за кредитним договором № б/н від 29.05.2014 року відповідно до розрахунку заборгованості станом на 31.08.2017 року заборгованість ОСОБА_3 складає 17855,40 грн., з них : 412.90 грн. - заборгованість за кредитом; 12816.05 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3300 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500.00 грн. - штраф (фіксована частина). 826.45 грн. - штраф (процентна складова).

Переглядаючи справу за наявними в ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ч. 1 ст. 367 ЦПК України в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Висновок суду першої інстанції про пропуск позивачем загального строку позовної давності при зверненні у суд з позовом, з огляду на те, що останній платіж було здійснено відповідачкою 10.10.2014 року, тоді як позов подано 30.10.2017 року, тобто більш як через три роки, колегія суддів вважає помилковим виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов.

Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення.

Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу.

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК України), що підлягає сплаті.

Відповідно до п.1.1.7.12. Умов та правил надання банківських послуг договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання.

У справі встановлено, що між сторонами договір № б/н укладено 29.05.2014 року.

Таким чином, ПАТ КБ «ПриватБанк» при поданні даного позову у суд не пропущено загального строку позовної давності, доказів того, що позивач звертався до відповідача з вимогою достроково погасити заборгованість по кредиту у справі немає, тоді як договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання.

Окрім цього, відповідно до п. 2.1.1.1.12.4 Умов та правил надання банківських послуг строки і порядок погашення по кредиту (кредитний ліміт) по кредитним карткам з встановленим мінімальним платежем, а також Овердрафта, що виникає по таким картам, наведений в Пам'ятці клієнта/Довідці про умови кредитування, яка є невід'ємною частиною договора, а також встановлюються даним пунктом. Платіж включає плату за користування кредитом, передбачену тарифами, і частину заборгованості за кредитом. Відповідно до ст. 212 ЦК України у випадку наявності прострочення кредиту (овердрафта) - строком повернення кредиту (овердрафта) в повному обсязі є 211-й день з моменту виникнення такої заборгованості.

Тому, оскільки прострочена заборгованість виникла 30.06.2014 року, 211-й день з моменту її виникнення припадає на 28.12.2014 року.

Відмовляючи в задоволенні позову у зв'язку з пропуском позивачем загального строку позовної давності, судом першої інстанції також не зазначено в рішенні суду про доведеність позивачем позовних вимог (п. 11 постанови № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі»).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З огляду на наведене, оскільки при ухваленні рішення суду судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд вважає, що рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови.

Вирішуючи позовні вимоги, суд враховує, що відповідно до укладеного договору № б/н від 29.05.2014 року відповідачка отримала кредит у ПАТ КБ «ПриватБанк» в розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

ОСОБА_3 підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/ складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Згідно розрахунку заборгованості за вищевказаним договором заборгованість відповідачки станом на 31.08.2017 року становить 17855,40 грн., з них : 412,90 грн. - заборгованість за кредитом; 12816,05 заборгованість по процентам за користування кредитом; 3300 заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. штраф (фіксована частина); 826,45 штраф (процентна складова).

Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог, апеляційний суд вважає, що вони підлягають задоволенню частково з огляду на нижченаведене.

Колегія суддів вважає, шо позивачем незаконно було збільшено в односторонньому порядку відсоткову ставку за договором б/н від 29.05.2014 року, оскільки таке збільшення відбулося в односторонньому порядку відповідно до п. 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг, який не відповідає ст.1056-1 ЦК України.

Зокрема, відповідно до п. 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачено право банку змінювати тарифи, а також інші умови обслуговування рахунків. При цьому, за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), банк зобов'язаний не менше ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці за картрахунком, згідно з п.1.1.3.1.9. Якщо протягом 7 днів банк не одержав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що клієнт приймає нові умови.

Інших положень, які надають право банку збільшувати процентну ставку за договором, регламентують умови та порядок такого збільшення, вказані Умови та правила надання банківських послуг не містять.

Колегія суддів не може погодитись з доводами позивача, що п. 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг є двосторонньою домовленістю сторін кредитного договору про право банку в односторонньому порядку збільшувати процентну ставку на свій розсуд.

Зокрема, відповідно до п. 3.5 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10.05.2007 року N 168 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 25.05.2007 року за N 541/13808, банки мають право змінювати процентну ставку за кредитом лише в разі настання події, не залежної від волі сторін договору, яка має безпосередній вплив на вартість кредитних ресурсів банку. Банки не мають права змінювати процентну ставку за кредитом у зв'язку з волевиявленням однієї із сторін (зміни кредитної політики банку).

Згідно з ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банкам забороняється в односторонньому порядку змінювати умови укладених з клієнтами договорів, зокрема, збільшувати розмір процентної ставки за кредитними договорами або зменшувати її розмір за договорами банківського вкладу (крім вкладу на вимогу), за винятком випадків, встановлених законом.

У документах, які у своїй сукупності складають укладений між сторонами кредитний договір, всупереч ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України, не визначено тип процентної ставки (фіксована або змінювана).

Згідно з ч. 3 ст. 1056-1 ЦК України фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Колегія суддів зауважує, що порядок застосування змінюваної процентної ставки визначений ч. 4-6 ст. 1056-1 ЦК України.

Зокрема, договором має бути врегульовано періодичність збільшення процентної ставки, умови і порядок такого збільшення, порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу, максимальний розмір збільшення процентної ставки. Повідомлення про збільшення відбувається письмово, не пізніше ніж за 15 днів до дати збільшення.

Як убачається, позивачем не було дотримано вказаних вимог закону при укладанні договору з відповідачем, а тому не можна вважати, що сторонами було узгоджено право банку в односторонньому порядку, на свій розсуд, збільшувати процентну ставку.

Сама по собі вказівка в Умовах та правилах надання банківських послуг на право банку змінювати тарифи, з огляду на вимоги закону, є недостатньою.

Окрім цього, відповідно до правової позиції викладеної в постанові Верховного Суду України від 11.10.2017 року у справі № 6-1374цс17, боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку.

Однак, позивачем не надано суду доказів про вручення відповідачеві під розписку повідомлення про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку, а тому таке збільшення є незаконним також і з цих підстав.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що з відповідача на користь банку підлягає стягненню заборгованість за процентами за період з 30.08.2014 року по 31.08.2017 року виходячи з діючої на час укладення кредитного договору ставки, тобто 30 % річних.

Розрахунок за період з 30.08.2014 року по 10.10.2014 року (дата коли відповідачем здійснено проплату в рахунок погашення заборгованості 100 грн.) (462,23 (залишок простроченої заборгованості по кредиту) х 30,00 % (річна процентна ставка) / 360 днів (кількість днів в році, що визначена домовленістю сторін при укладенні договору) х 42 (дні прострочення з 30.08.2014 року по 10.10.2014 року) = 16,18 грн.).

Розрахунок за період з 11.10.2014 року по 31.08.2017 року (378,41 (залишок простроченої заборгованості по кредиту 462,23 + 16,18 грн. (нараховані проценти за період з 30.08.2014 року по 10.10.2014 року) - 100 грн. (сума здійснена в рахунок погашення заборгованості 10.10.2014 року) = 378,41 грн.) х 30,00 % (річна процентна ставка) / 360 днів (кількість днів в році, що визначена домовленістю сторін при укладенні договору) х 1055 (дні прострочення з 11.10.2014 року по 31.08.2017 року) = 332,68 грн.).

Отже, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту та процентам підлягають задоволенню частково, а саме в частині стягнення заборгованості по тілу в розмірі 378,41 грн. та процентів в розмірі 332,68 грн.

Окрім цього, підлягає стягненню також штраф (процентна складова), який має становити 5 % від задоволеної частини позовних вимог, тобто в даному випадку 3,55 грн. (розрахунок 378,41+332,68=711,09 х 0,5 % = 3,55 грн.).

У той же час, необґрунтованими колегія суддів вважає позовні вимоги про стягнення з відповідачки пені.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Умовами договору, а саме п.2.1.1.12.6.1 передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за виникнення прострочених зобов'язань на суму від 100 грн., включаючи прострочення зобов'язань, передбачених п.2.1.1.12.6.2., 2.1.1.12.8.1 Умов та правил.

Даним пунктом визначено, що пеня це базова процентна ставка по договору / 30 (нараховується за кожний день прострочення кредиту) + 50 грн. (одноразово). Пеня нараховується в день нарахування процентів по кредиту.

Водночас, як видно з наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором б/н від 29.05.2014 року станом на 31.08.2017 року, відповідачу нараховувалася пеня щомісячно в твердій грошовій сумі 100 грн, а не у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання, як передбачено ч. 3 ст. 549 ЦК України.

Як вбачається з умов, пеня складається з двох частин: відсоткової, що нараховується за кожний день порушення зобов'язання та твердої суми. Відсоткова частина позивачем не нараховувалась, а лише пред'явлено до стягнення тверду частину 100 гривень щомісячно.

Колегія суддів вважає, що завчасне визначення пені у твердій сумі не є пенею у розумінні закону, оскільки пеня обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України), а тому вказані щомісячні нарахування не можуть бути стягнуті як пеня.

Не може бути задоволена також позовна вимога в частині стягнення штрафу (фіксована складова), оскільки фіксована частина штрафу в розмірі 500 грн. (п. 2.1.1.7.6. Умов та Правил надання банківських послуг) не відповідає суті і змісту ч. 2 ст. 549 ЦК України, за яким штраф визначено як неустойку, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного, або неналежно виконаного зобов'язання.

Крім того, зі змісту ст. 549 ЦК України випливає, що поняття штрафу визначений у цій статті та порядок його обрахунку, є обов'язковими для всіх учасників цивільних правовідносин і не може бути змінений та викладений на власний розсуд, оскільки в такому разі втрачається його суть, тобто він перестає бути видом забезпечення виконання зобов'язання - неустойкою в розумінні закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Ураховуючи наведене, оцінюючи наявні у справі докази відповідно до ст. 89 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» зі стягненням з ОСОБА_3 на користь позивача заборгованість за кредитним договором № б/н від 29.05.2014 року в розмірі 714,64 грн., з них 378,41 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 332,68 грн. - заборгованість по процентам; 3,55 грн. - штраф процентна складова.

Беручи до уваги положення ч. 13 ст. 141, п.п. в п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України, колегія суддів вважає, що з ОСОБА_3 слід стягнути на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги пропорційно до задоволеної частини вимог, зокрема за подання позовної заяви 64 грн. (розрахунок 1600 х 4 % (відсоток задоволених вимог)= 64 грн.), та за подання апеляційної скарги 96 грн (розрахунок 2400 х 4 % = 96 грн.), всього 160 грн.

Керуючись п. п. 8, 9 п. 1 розділу ХІІІ Перехідних положень, ст. ст. 7, 258 ч.4, 259 ч.1, 367, 369, 374, 376, 382, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 15.12.2017 року у даній справі скасувати та прийняти нову постанову.

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» () заборгованість за кредитним договором № б/н від 29.05.2014 року станом на 31.08.2017 року в розмірі 714 (сімсот чотирнадцять) гривень 64 копійки, з них 378,41 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 332,68 грн. - заборгованість по процентам; 3,55 грн. - штраф процентна складова.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» () судовий збір в розмірі 160 (сто шістдесят) гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття й касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий Підпис Л. О. Голота

Судді: Підпис П. В. Кучевський

Підпис В. П. Рибчинський

Згідно з оригіналом

Головуючий Л. О. Голота