АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2018 року Апеляційний суд Херсонської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Приходько Л.А.,

суддів: Бездрабко В.О.,

Кузнєцової О.А.,

секретар Зварич С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 25 квітня 2017 року у справі

за позовом

ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа публічне акціонерне товариство «Фідобанк» про звернення стягнення на предмет іпотеки,

в с т а н о в и в:

У грудні 2016 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа ПАТ «Фідобанк» про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позовна заява мотивована тим, що 27 квітня 2007 року між АК «Факторіал-Банк», правонаступником якого є ПУАТ «Фідобанк», та ОСОБА_4 був укладений договір кредиту № 8-840зн/49/07 під заставу нерухомого майна, предметом якого є надання ОСОБА_4 кредитних коштів у сумі 22000доларів США з терміном погашення кредитних ресурсів до 26 квітня 2017 року з оплатою процентів по ставці 13% річних.

З метою забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором 27 квітня 2007 року між АК «Факторіал-Банк» та позивачем укладений договір поруки, за умовами якого останній зобов'язався перед Банком відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне викання позичальником умов щодо сплати суми кредиту, процентів за користування кредитом, а також інших платежів, що передбачені договором кредиту.

В той же день між АК «Факторіал-Банк» та ОСОБА_5 укладений іпотечний договір, який посвідчено приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Задніпряною А.І. та зареєстровано в реєстрі за № 1043. За умовами даного іпотечного договору у забезпечення виконання умов договору кредиту ОСОБА_5 передала під заставу (в іпотеку) трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 що належить їй на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 16 квітня 2004 року.

Банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі, надав кредитні кошти ОСОБА_4, про що свідчить заява про видачу готівки № 34047407 від 27 квітня 2007 року із відміткою про отримання 22 000 доларів США, проте ОСОБА_4 не зміг виконувати прийняті на себе зобов'язання за договором кредиту від 27 квітня 2007 року, про що і повідомив позивача та ОСОБА_5

Протягом дії кредитного договору позивач, будучи поручителем, сплатив від імені ОСОБА_4 34122 долари США , 30939.49грн, та від свого імені - 1768 доларів США та 73 541 грн. На час звернення до суду позивачем достроково погашено кредит. У зв'язку із чим з Реєстру іпотеки та обтяжень виключені відомості щодо квартири АДРЕСА_1.

Посилаючись на те, що ОСОБА_4 не виконував свої зобов'язання у повному обсязі, позивач вважає, що до нього перейшли права іпотекодержателя у зв'язку із погашенням кредиту, а отже він набув право на звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1.

Зважаючи на викладене позивач просив визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1, в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_4 за договором кредиту.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 25 квітня 2017 року у складі судді Дорошинської В.Е., з урахуванням ухвали Херсонського міського суду Херсонської області від 13 травня 2017 року, позов задоволено. Визнано за ОСОБА_3 право власності на квартиру АДРЕСА_1 в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_4 за договором кредиту № 8-840зн/49/07, укладеного 27 квітня 2007 року з АТ «Факторіал-Банк».

Рішення мотивоване тим, що внаслідок виконання обов'язку боржника поручителем до позивача перейшло право іпотекодержателя, а тому він має право, відповідно до вимог ч.1 ст. 33, ст. 37 Закону України «Про іпотеку», задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просив рішення суду змінити, зазначивши спосіб реалізації предмета іпотеки - продаж з прилюдних торгів, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуваним рішенням вирішено питання про його права щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_5, оскільки позбавлення відповідача права власності на майно унеможливить виконання судового рішення про стягнення з відповідача на його користь суми боргу, оскільки ОСОБА_5 є матір'ю позивача, який проживає у спірній квартирі з 2004 року. Даний позов подано до суду після накладення арешту та заборони відчуження спірної квартир в ході виконавчих дій, про що позивачу було відомо, оцінка майна занижена у декілька разів.

Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 02 лютого 2018 року заява ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволена, накладено арешт на належну ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_1.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Під час розгляду справи ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав за обставинами викладеними у скарзі. Просив рішення суду скасувати, як таке що постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Заперечуючи проти апеляційної скарги представник ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_7 зазначила, що на її думку, рішення суду є законним та обґрунтованим. Просила апеляційну скаргу відхилити, рішення залишити без змін.

У судове засідання ОСОБА_8 та ОСОБА_5 не з'явилися. За зареєстрованим місцем проживання повістки не отримують, будь-якої іншої адреси матеріали справи не містять.

Заслухавши доповідача, осіб, які приймають участь у розгляді справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що 27 квітня 2007 року між АК «Факторіал-Банк», правонаступником якого є ПУАТ «Фідобанк», та ОСОБА_4 був укладений договір кредиту № 8-840зн/49/07 під заставу нерухомого майна, предметом якого є надання ОСОБА_4 кредитних коштів у сумі 22000доларів США з терміном погашення кредитних ресурсів до 26 квітня 2017 року з оплатою процентів по ставці 13% річних.

З метою забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором 27 квітня 2007 року між АК «Факторіал-Банк», та ОСОБА_3 укладений договір поруки, за умовами якого останній зобов'язався перед Банком відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання позичальником умов щодо сплати суми кредиту, процентів за користування кредитом, а також інших платежів, що передбачені договором кредиту. Умовами даного договору поручителю надано право достроково виконати зобов'язання забезпечені порукою та на зворотні вимоги до боржника в межах суми виконаних ним зобов'язань, як кредитор, що набув всіх прав по цим зобов'язанням (п.3.2 Договору поруки).

27 квітня 2007 року між АК «Факторіал-Банк» та ОСОБА_5 укладений іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Задніпряною А.І. та зареєстрований в реєстрі за № 1043. За умовами якого ОСОБА_5 передала під заставу (в іпотеку) трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 що належить їй на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 16 квітня 2004 року.

Згідно довідки ПУАТ «Фідобанк» №2-0-0-1/1364-ЛК від 21 жовтня 2016 року заборгованість ОСОБА_4 за Договором кредиту № 8-840зн/49/07 від 24 квітня 2007 року погашена в повному обсязі.

Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 24 жовтня 2016 року іпотеку трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 що належить ОСОБА_5 припинено.

Відповідно до ч.1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Права поручителя, який виконав зобов'язання, встановлені ст. 556 ЦК України, згідно якої після виконання поручителем зобов'язання, забезпеченого порукою, кредитор повинен вручити йому документи, які підтверджують цей обов'язок боржника. До поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання.

Іпотека, відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку», це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Перехід прав за іпотечним договором врегульований розділом ІІІ Закону України «Про іпотеку».

Так, статтею 24 Закону України «Про іпотеку» визначений порядок переходу прав за іпотечним договором шляхом відступлення прав. Згідно частин 1-3 цієї статті, відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Іпотекодержатель зобов'язаний письмово у п'ятиденний строк повідомити боржника про відступлення прав за іпотечним договором і права вимоги за основним зобов'язанням. Правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

За правилами ст. 17 Закону України «Про іпотеку», іпотека припиняється у разі, зокрема, припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Чинним законодавством, що регулює правовідносини щодо поруки та іпотеки, не передбачений автоматичний перехід права від іпотекодержателя до поручителя, який виконав зобов'язання боржника за основним договором, на звернення стягнення на предмет іпотеки.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивач виконав за боржника, ОСОБА_4, зобов'язання за Договором кредиту № 8-840зн/49/07 від 24 квітня 2007 року, у зв'язку із чим до нього перейшли права іпотекодержателя та він набув право звернення стягнення на предмет іпотеки.

При цьому суд першої інстанції не звернув уваги на те, що позивачем, на виконання вимог ст. ст. 10,60 ЦПК України не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження своїх доводів про те, що саме він, як поручитель, виконав зобов'язання, забезпечене порукою.

Зокрема суду не надано документів, виданих кредитором поручителю, який виконав зобов'язання, забезпеченого порукою, відповідно до вимог ст. 556 ЦК України, які підтверджують цей обов'язок боржника.

Довідка банка про погашення заборгованості за Договором кредиту № 8-840зн/49/07 від 24 квітня 2007 рокув повному обсязі не є належним та допустимим доказом виконання поручителем зобов'язання, забезпеченого порукою.

За умовами Договору поруки поручителю надано право зворотної вимоги в межах суми виконаних ним зобов'язань, як кредитора, що набув всіх прав по зобов'язанням боржника. Перехід до поручителя прав іпотекодержателя, у разі виконання ним зобов'язань боржника, не передбачені, а ні договором поруки, а ні договором іпотеки.

Також суд першої інстанції не звернув уваги на те, що на час звернення позивача до суду з даним позовом іпотека вже була припинена у зв'язку з припиненням основного зобов'язання і відомості про її припинення внесені в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно.

Будь-яких доказів, що іпотекодержателем були відступлені позивачу, у встановленому законом порядку, права за іпотечним договором 27 квітня 2007 року між АК «Факторіал-Банк» та ОСОБА_5 суду не надані.

За таких обставин висновок суду першої інстанції що до позивача перейшли права іпотекодержателя не відповідає встановленим обставинам справи.

Доводи представника позивача адвоката ОСОБА_7 про те, що ОСОБА_2 не має права на апеляційне оскарження даного рішення, оскільки не є учасником справи і судом питання про його права та обов'язки не вирішувалися не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст. 352 ЦПК України (в редакції чинній на час подання апеляційної скарги), учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

За змістом зазначеної статті право на апеляційне оскарження мають особи, які не брали участь у розгляді справи, проте ухвалене судове рішення завдає їм шкоди, що виражається в несприятливих для них наслідках.

ОСОБА_2 не будучи учасником справи звернувся з апеляційною скаргою на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 25 квітня 2017 року, обґрунтовуючи порушення своїх прав апелянт посилався на те, що рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 20 травня 2014 року та рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 23 жовтня 2015 року, залишеними без змін ухвалою Вищого спеціалізованого України суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 квітня 2016 року, у справі за його позовом до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором позики, про визнання договору переведення боргу дійсним, стягнення грошових коштів з ОСОБА_5 стягнуто на його користь кошти в сумі 253068.77грн. Постановою старшого державного виконавця Корабельного РВ ДВС м. Херсона у виконавчому проваджені ВП №52400094 від 23 листопада 2016 року накладено арешт на майно що належить ОСОБА_5 із забороною його відчуження.

Оскаржуваним рішенням суду припинено право власності ОСОБА_5 на належну їй квартиру, що призвело до порушення законних прав ОСОБА_2 як стягувача, оскільки в разі звернення стягнення на фіктивно відчужене, на думку апелянта, майно банк міг би частково задовольнити свої законні вимоги за рахунок коштів отриманих від його реалізації.

Як вбачається з матеріалів справи рішення про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 коштів в сумі 253068.77грн. набрало законної сили 23 жовтня 2015 року і є чинним. Вказане рішення на час розгляду спору не виконано.

Виконавче провадження ВП №52400094 про примусове виконання виконавчого листа № 667/933/14-ц виданого 28 серпня 2015 року Комсомольським районним судом м. Херсона про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 заборгованості в сумі 253298.17грн перебуває в проваджені Корабельного РВ ДВС м. Херсона на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитом на загальну суму 2422687.06грн. Постановою державного виконавця Корабельного РВ ДВС м. Херсона від 23 листопада 2016 року накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_5 та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів.

Визнання за позивачем права власності на майно на спірну квартиру, яка перебувала у власності ОСОБА_5 і на яке державним виконавцем накладено арешт та заборону відчуження, унеможливлює виконання судового рішення про стягнення з ОСОБА_5 на користь апелянта суми боргу, унаслідок чого останній має підстави вважати своє право на отримання суми боргу порушеним.

Зважаючи на викладене колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду, відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України, слід скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог.

З приписів п. 9 ст. 158 ЦПК України вбачається, що у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає необхідним заходи забезпечення позову застосовані ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 02 лютого 2018 року, а саме накладення арешту на належну ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_1 скасувати.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 25 квітня 2017 року скасувати, ухвалити нове рішення.

У задоволені позовних вимог ОСОБА_3 відмовити.

Заходи забезпечення позову застосовані ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 02 лютого 2018 року, а саме накладення арешту на належну ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_1 скасувати.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 26 березня 2018 року.

Головуючий Л.А. Приходько

Судді: В.О. Бездрабко

О.А. Кузнєцова