Справа № 578/835/17
провадження № 2/578/23/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
05 лютого 2018 року Краснопільський районний суд Сумської області в складі головуючого судді Косар А.І.
секретаря судового засідання Сотнікової І.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Краснопілля в режимі відео конференції з Зарічним районним судом м. Суми цивільну справу позовного провадження цивільну справу позовного провадження
за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» /далі-Банк/ в особі представника за дорученням Сафір Федора Олеговича
про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
У вересні 2017 року Банк через свого представника за довіреністю від 14 червня 2017 року №7194-К-Н-О /ас 32/ Сафір Федора Олеговича звернувся до суду з даним позовом, у якому просив стягнути з ОСОБА_248720,15 грн кредитної заборгованості та судові витрати у розмірі 1600 грн.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи .
Відповідач повторно не з'явився в судове засідання, повідомлений належним чином / ас 49-51,56-57,80-82,90-94/, про причину неявки суд не повідомив, заперечень проти позовних вимог на адресу суду не надав, заяв про розгляд справи за його відсутності та клопотань про відкладення розгляду справи не надійшло.
Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності відповідача на підставі наявних у ній доказів та зі згоди позивача ухвалити заочне рішення відповідно до положень статей 211, 223, 247,280 Цивільного процесуального кодексу України /далі ЦПК України/.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Суд встановив, що 22 березня 2011 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір шляхом оформлення й підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг та довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду».
Довідкою про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» ОСОБА_2були визначені наступні умови надання кредитних коштів: тип картки VISA Classic, тип кредитної лінії відновлювальний; пільговий період 30 днів по кожній траті; базова відсоткова ставка 3% в місяць; розмір щомісячних платежів (включаючи плату за використання кредитних коштів в звітному періоді) 7% від заборгованості, але не менше 50 грн та не більше залишку заборгованості; строк внесення щомісячних платежів 25 число місяця наступним за звітним; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості, що складається з пені 1, яка дорівнює базовій процентній ставці за кожний день прострочення кредиту та пені 2 1% від заборгованості, але не менше 30 грн в місяць, яка нараховується один раз у місяць; штраф при порушенні строку платежів по будь-якому із грошових зобов`язань, більш чим на 30 днів 500 грн + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту. З даними умовами кредитування ОСОБА_2 ознайомився 23 березня 2011 року, що засвідчив своїм особистим підписом ( ас 6 ).
Таким чином, між сторонами по справі виникли кредитні правовідносини на підставі укладеного кредитного договору, який складається із заяви та Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду».
Банк свої зобов'язання за договором б/н від 22 березня 2011 року виконав, надав ОСОБА_2 в кредит кошти, якими ОСОБА_2 почав користуватися з 30.03.2011, а саме оплачував товари, знімав готівкові кошти та частково погашав заборгованість за кредитним договором ( ас 68-70). Тобто відповідач своїми діями визнав наявність з позивачем зобов'язань за кредитним договором, але взяті на себе кредитні зобов'язання належним чином не виконав внаслідок чого виникла заборгованість.
Частиною першою статті 1049 ЦК України передбачено обов'язок позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором.
Однак суд не може погодитись з розміром нарахованих позивачем відсотків за користування кредитом, виходячи з наступного.
Як уже зазначалось, сторони, укладаючи кредитний договір, узгодили, що базова відсоткова ставка за користування кредитним коштами становить 3% на місяць, тобто 36% річних.
Згідно статті 1056-1 ЦК України (в редакції, яка діяла на час укладення кредитного договору) розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком, іншою фінансовою установою в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку, іншої фінансової установи змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною.
Згідно положень статей 1048, 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Частинами першою та другою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Частина друга статті 207 ЦК України передбачає, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Викладеними нормами матеріального закону визначені істотні умови укладення кредитного договору, а саме розмір суми кредиту, умови його надання, сплати процентів за користування кредитом, які визначаються при укладенні сторонами договору шляхом складення його в письмовій формі, що підписується сторонами.
Кредитний договір вважається укладеним, якщо сторонами, у передбачених законом порядку та формі, досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов відповідно до норм чинного законодавства.
Аналіз приведених норм матеріального права вказує, що правочин по укладенню кредитного договору вчиняється сторонами в письмовій формі, яким узгоджуються розмір кредиту, процентів за користування кредитом, у забезпечення виконання кредитного зобов'язання узгоджуються питання застосування до позичальника, в разі невиконання ним своїх зобов'язань, застосування неустойки (пені, штрафу) у розмірі визначеному кредитним договором, підписаному сторонами.
Проте, з наданого ПАТ КБ «ПриватБанк» розрахунку заборгованості за договором вбачається, що позивачем в односторонньому порядку збільшувалась відсоткова ставка за користування кредитним коштами, в період з 01 квітня 2015 року по 26 липня 2017 року до 43,20% річних (ас 3-4). Доказів письмової згоди відповідача на збільшення процентної ставки позивачем не надано.
За таких умов суд вважає, що не має підстав для застосування до розрахунку заборгованості ОСОБА_2 по сплаті процентів за користування кредитом процентної ставки 43,20% річних, а отже суд має виходити із ставки, що мала місце при підписанні умов кредитного договору, тобто з 36% річних, або 3.0 % на місяць.
Судом встановлено, що за період з 01 квітня 2015 року по 26 липня 2017 року сплинуло 848 днів. Тому заборгованість по процентах за користування кредитом дорівнює 4778,41 грн, з них: 1749,63 грн (нараховані проценти з 01 квітня 2015 року по 26 липня 2017 року) + 3028,78 грн (нараховані проценти до 01 квітня 2015 року). Саме така сума заборгованості за процентами за користування кредитом має бути стягнута з відповідача на користь позивача.
Оскільки, на день розгляду справи, з боку відповідача не надано доказів про виконання свого обов'язку в частині сплати заборгованості за тілом кредиту в сумі 2091,90 грн, нарахованими відсотками згідно договору в сумі 4778,41 грн, пенею за користування кредитом в сумі 3200 грн відповідно до положень договору, суд вважає, що позов в цій частині підлягає задоволенню.
Вимоги про стягнення з відповідача штрафів (фіксована та процентна складові) у розмірі 500 грн. та 2296,20 грн. задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.
Згідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).
За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Враховуючи вищевикладене та згідно до статті 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.
Зазначена правова позиція викладена Верховним Судом України у справі № 6-2003цс15.
Зважаючи на викладене, беручи до уваги те, що позивачем застосована до відповідача цивільно-правова відповідальність у виді стягнення як пені, так і штрафів за одне і те саме порушення, а саме несвоєчасне виконання зобов`язання по сплаті платежів в рахунок погашення заборгованості, суд вважає, що дані обставини є порушенням статті 61 Конституції, а тому вимоги Банку про стягнення штрафів не підлягають задоволенню.
Згідно до частини другої статті 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
Питання про судові витрати суд вважає за необхідне вирішити в порядку, передбаченому частиною першою статті 141 ЦПК України, згідно до Закону України "Про судовий збір", тому з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 336 грн 00 коп. судових витрат пропорційно до розміру задоволених позовних вимог / 21 % від 1600 грн/.
Керуючись статями 4, 12, 13, 77-82, 89,133,141,206,211,223, 247, 259, 264 - 265, 268,280-282, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд-
Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.
В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто Краснопільським районним судом Сумської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Сумської області через Краснопільський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя А. І . Косар