Провадження № 2/641/660/2018 Справа № 641/43/18
21 лютого 2018 року м. Харків
Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Фанда О.А.,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором кредиту, -
В січні 2018 року публічне акціонерне товариство комерційний банк (далі ПАТ КБ) Приватбанк звернувся до суду з вказаним позовом.
В обґрунтування своїх вимог зазначав, що ОСОБА_2 звернулася до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв»язку з чим підписала заяву б/н від 30 грудня 2010 року, згідно якої відповідач отримала кредит у розмірі 1400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
Відповідно до умов укладеного договору, Договір складається з заяви позичальника, умов надання банківських послуг.
В судове засідання представник позивача не зявився, подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав.
Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи.
Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до договору б/н від 30 грудня 2010 року, укладеного між ПАТ КБ Приватбанк та ОСОБА_2, відповідач отримав кредит у розмірі 1400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
Відповідно до умов укладеного договору, Договір складається з заяви позичальника, умов надання банківських послуг.
Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Відповідно до ст. ст. 526, 1054 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу; за кредитним договором позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.
Враховуючи, що відповідач взятих на себе кредитних зобовязань в строки передбачені договором кредиту належним чином не виконав, суд знаходить позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором кредиту, відсотками обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків.
Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 03 вересня 2014 року №6-100цс14.
Сума основного боргу складає 5718,71 грн., сума нарахованої пені 6762,99 грн., що значно перевищує розмір збитків.
З врахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку про зменшення розміру пені в порядку ч. 3 ст. 551 ЦК України до розміру основного боргу 5718,71 грн.
Стосовно позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача суми штрафів у розмірі 500 грн. (фіксована частина) та 906,61 грн. (процентна складова), нарахованої позивачем через несвоєчасне виконання відповідачем грошових зобов»язань, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.
За положенням ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Умовами кредитного договору б/н від 30.12.2010 року передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов»язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. У той самий час умовами кредитного договору також передбачена сплата штрафів фіксованої частини та процентної складової.
Відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов»язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.
Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року №6-2003цс15.
Таким чином, вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» в частині стягнення з відповідача штрафів у розмірі 500 грн. (фіксована частина) та 906,61 грн. (процентна складова) задоволенню не підлягають.
Питання про стягнення судових витрат, суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст. ст. 12,13,81,141,259,263267,279 280-283 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційного банку Приватбанк задовольнити частково.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили протягом тридцяти днів з дня його проголошення, якщо не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подання до апеляційного суду Харківської області через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів апеляційної скарги.
Суддя: ОСОБА_3