Справа № 182/3080/17
Провадження № 2/0182/447/2018
У Х В А Л А

Іменем України

09.11.2018 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Тихомирова І.В.

при секретарі Рахуба О.Г.

за участю: позивачів - ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника позивача - ОСОБА_3

відповідача - ОСОБА_4

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа: Приміська сільська рада про визнання заповіту недійсним, -

встановив:

У провадженні суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа: Приміська сільська рада про визнання заповіту недійсним.

З матеріалів справи вбачається, що 19 грудня 2016 року померла ОСОБА_5, яка доводиться рідною сестрою позивачам.

За життя ОСОБА_5 склала заповіт, посвідчений 16 грудня 2016 року Приміською сільською радою за реєстровим № 958, яким усе своє майно заповіла ОСОБА_6, який помер 06 жовтня 2017 року (а.с.43).

Спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_7 є його син - ОСОБА_4, який у встановлений законом строк, а саме 11 жовтня 2017 року звернувся до Першої Нікопольської державної нотаріальної контори із відповідною заявою про прийняття спадщини після смерті батька (а.с.50).

На думку позивачів, даний заповіт був складений їх сестрою в той час, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій, оскільки дуже тяжко хворіла та приймала ліки, які впливали на її свідомість, а тому даний заповіт має бути визнаний недійсним.

09 листопада 2018 року представник позивача ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою витребування доказів.

В обґрунтування своєї заяви посилається на те, що ОСОБА_5 перед смертю страждала на тяжку хворобу онкологічне захворювання підшлункової залози та супутні захворювання серцево-судинної системи. Ввважає, що під впливом больового синдрому вона могла не розуміти значення своїх дій та керуватися ними в момент підписання заповіту на користь ОСОБА_6

Для доведення факту тяжкого стану здоровя спадкодавця на момент складання заповіту представник позивача просить суд витребувати у відділенні онкохірургії № 2 КЗ «Клінічний онкологічний диспансер»» Дніпропетровської обласної ради, де в період з 24 жовтня 2016 року по 30 жовтня 2016 року знаходилась на лікуванні спадкодавець ОСОБА_5 відомості про її діагноз та перелік медичних препаратів, які вона приймала перебуваючи на лікуванні, та які були їй рекомендовані при виписці.

У звязку з тим, що самостійно надати такі докази позивачі не мають можливості, тому ОСОБА_3 просить суд задовольнити її заяву про витребування доказів.

Під час судового засідання 09 листопада 2018 року представник позивача крихта А.А. та позивачі підтримали клопотання та просили його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 заперечив проти задоволення клопотання.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 95 ЦПК України визначено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Чинним законодавством визначено обовязковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, розрахунків, з яких суд виходив при вирішенні позову, без яких ухвалити законне і обґрунтоване рішення в справі неможливо.

У звязку з наведеними обставинами, з метою перевірки доводів позивачів, суд вважає за необхідне витребувати у відділенні онкохірургії № 2 КЗ «Клінічний онкологічний диспансер» ДОР відомості про пацієнта ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка знаходилась на лікуванні в жовтні 2016 року, із зазначенням діагнозу з яким вона знаходилась в стаціонарі та переліку медичних препаратів згідно лікарських призначень, які приймала хвора перебуваючи на лікуванні, а також які були їй рекомендовані при виписці.

Згідно ч.8, 9 ст.84 ЦПК України, у разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом. Притягнення винних осіб до відповідальності не звільняє їх від обовязку подати витребувані судом докази.

Відповідно до ч.7 ст.84 ЦПК України особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобовязані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом пяти днів з дня вручення ухвали.

На підставі викладеного та керуючись ст. 84 ЦПК України, -

ухвалив:

Клопотання представник позивача ОСОБА_3 задовольнити.

Витребувати у відділенні онкохірургії № 2 Комунального закладу «Клінічний онкологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради відомості про пацієнта ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка знаходилась на лікуванні в жовтні 2016 року, із зазначенням діагнозу з яким вона знаходилась в стаціонарі та переліку медичних препаратів згідно лікарських призначень, які приймала хвора перебуваючи на лікуванні, а також які були їй рекомендовані при виписці.

Попередити що за неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин, суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від 552 грн. 30 коп. до 5 523 грн. 00 коп. відповідно до п.3 ч.1 ст. 148 ЦПК України.

Ухвала підлягає негайному виконанню та оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_8