ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/8165/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" листопада 2018 р. м. Київ

Суддя Дарницького районного суду м. Києва Заставенко М.О. розглянувши заяву представника ОСОБА_2, яка діє в інтересах позивача ОСОБА_3 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до Дарницького районного суду м.Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «У.Б.О.З.» про стягнення заборгованості у розмірі 26 595 грн. 41 коп.

Одночасно з поданням позовної заяви ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на грошові кошти належні ТОВ «У.Б.О.З.» в межах суми стягнення в розмірі 26 595 грн. 41 коп. що містяться на розрахункових рахунках: р/р в КРД АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» у м. Києві, МФО 322904, ; р/р в АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» в м. Києві, МФО 380805, ; р/р3 в АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» в м. Києві, МФО 380805, ;

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що у відповідача перед позивачем наявна заборгованість у зв'язку з невиконанням укладеного договору про надання послуг в розмірі 26 595 грн. 41 коп., в результаті довготривалих перемовин з відповідачем, останнім 04.10.2016 р. було повернуто позивачу 5 000 грн. 00 коп. Оскільки, протягом двох років відповідач в добровільному порядку не повернув грошові кошти в повному обсязі, крім того відмовляється їх повертати, тому позивач був вимушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. У відповідача відкриті рахунки на які він отримує грошові кошти від здійснення своєї господарської діяльності, проте грошові, кошти які відповідач отримує внаслідок ведення господарської діяльності можуть бути переведені на знову відкриті рахунки та/або зняті з них. Позивач припускає, що грошові кошти які є у відповідача можуть зникнути, зменшитись за кількістю на момент виконання рішення, за умови задоволення позовних вимог, тому просить задовольнити заяву та забезпечити позов шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача у справі з метою охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Дослідивши матеріали цивільної справи, вивчивши заяву про забезпечення позову суд прийшов до висновку, що заява позивача про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ч.ч. 1 та 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначені положеннями статті 150 ЦПК України та до них належать. в тому числі накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

При цьому, відповідно до вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову та приймаючи за ним рішення, суд зобов'язаний враховувати обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.

Відповідно до п.п. 4,5,6 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Також слід зазначити, що статтею 124 Конституції України визначено принцип обов'язковості судових рішень, який з огляду на положення статей 2, 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Н. проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, Держава Україна несе обов'язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. При чому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Разом із тим, представником позивача не доведено того, що неприйняття заходів забезпечення позову, як накладення арешту на грошові кошти, належні ТОВ ««У.Б.О.З.» в розмірі 26 595 грн. 41 коп., що містяться на трьох рахунках відповідача може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, в той час як накладення арешту на рахунки, які відкритті у банківських установах може призвести до порушення господарської діяльності товариства. Крім того, позивач не дав докази на підтвердження належності вищевказаних рахунків відповідачу.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 149-154, 259, 260 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви представника ОСОБА_2, яка діє в інтересах позивача ОСОБА_3 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: М.О. Заставенко