ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №22-ц/807/489/18
Головуючий в 1-й інстанції - Геєць Ю.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2018 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С.В.,
суддів:Крилової О.В., Полякова О.З.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06 червня 2018 року, ухвалене в м. Запоріжжі (повний текст рішення складено 15 червня 2018 року) у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, приватного підприємства «НАУКОВО-ВИРОБНИЧА ФІРМА «ШІК-СЕРВІС» про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 через свого представника ОСОБА_6 в листопаді 2017 року звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди. В ході судового розгляду справи представник позивача уточнив позовні вимоги звернувшись з позовними вимогами до відповідачів ОСОБА_5, Приватного підприємства „НАУКОВО-ВИРОБНИЧА ФІРМА „ШІК-СЕРВІС", та просив суд: 1) визнати недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права ОСОБА_4, інформацію з матеріалу «ІНФОРМАЦІЯ_1», розповсюджену в мережі Інтернет за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, а саме: «ОСОБА_4 передал гроб журналисту IPNews...ОСОБА_4 проплатил акцию против совладельца сайта IPNews ОСОБА_9...Возле подьезда дома ОСОБА_9 расположили гроб с плакатом. По нашей информации, заказчиком «демонстрации» выступил ОСОБА_4»; 2) зобов'язати ОСОБА_5 та Приватне підприємство „НАУКОВО-ВИРОБНИЧА ФІРМА „ШІК-СЕРВІС" протягом 1 (одного) місяця з дня набрання законної сили рішенням суду по справі спростувати наступну інформацію з матеріалу «ІНФОРМАЦІЯ_1», поширену ними в мережі Інтернет за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, а саме: «ОСОБА_4 передал гроб журналисту IPNews...ОСОБА_4 проплатил акцию против совладельца сайта IPNews ОСОБА_9...Возле подьезда дома ОСОБА_9 расположили гроб с плакатом. По нашей информации, заказчиком «демонстрации» выступил ОСОБА_4»; спростування повинно мати посилання на рішення суду, дату його винесення, спростування не повинно містити зауважень, заперечень, коментарів, тлумачень, думок ОСОБА_5 та Приватного підприємства „НАУКОВО-ВИРОБНИЧА ФІРМА „ШІК-СЕРВІС", текст спростування повинен попередньо бути узгодженим з ОСОБА_4 та поширений у той же спосіб, що і інформація, яка спростовується; 3) заборонити ОСОБА_5 та Приватному підприємству „НАУКОВО-ВИРОБНИЧА ФІРМА „ШІК-СЕРВІС" розповсюджувати будь-яким чином (по телебаченню, в пресі, по радіо, в мережі Інтернет, у зовнішній рекламі, в місцях публічного розповсюдження інформації, в інтерв'ю, в розмовах з будь-якими особами тощо) інформацію, а саме: «ОСОБА_4 передал гроб журналисту IPNews...ОСОБА_4 проплатил акцию против совладельца сайта IPNews ОСОБА_9...Возле подьезда дома ОСОБА_9 расположили гроб с плакатом. По нашей информации, заказчиком «демонстрации» выступил ОСОБА_4...»; 4) стягнути з ОСОБА_5 та Приватного підприємства „НАУКОВО-ВИРОБНИЧА ФІРМА „ШІК-СЕРВІС" солідарно на користь ОСОБА_4 50 000,00 (п'ятдесят тисяч) гривень в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06 червня 2018 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є: висновок суду, що оспорювана інформація на адресу позивача є оціночним судженням, є безпідставним, оскільки така інформація містить конкретне звинувачення позивача у вчиненні кримінально-карних діянь - злочинів та може бути перевірена на достовірність. Інформаційне агентство «IPNews» набуло авторських прав на інформацію і заявляє широкому загалу про свої авторські права на всю інформацію яка публікується на сайті, тобто і на інформацію, яку оскаржує позивач, реєстрантом доменного імені ІНФОРМАЦІЯ_3 є ОСОБА_5 Інформаційне агентство «IPNews» не є самостійною юридичною особою, а тому авторські права на інформацію, розміщену на зазначеному сайті, належать ПП «НВФ «Шік-Сервіс», яке є засновником вказаного інформаційного агентства. В зв'язку з наведеним, на думку особи, що подала апеляційну скаргу, відповідачі у справі є належними.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу, ОСОБА_5 зазначає, що вимоги апеляційної скарги є безпідставними, а рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя є законним та обґрунтованим. Вважає, що дійсно не надано доказів щодо належних відповідачів у справі, як і не доведені всі інші позовні вимоги. Проти клопотань про виклик свідків та призначення лінгвістичної експертизи заперечує.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу, представник ПП «Науково-виробнича фірма «ШІК-СЕРВІС» зазначає, що вимоги апеляційної скарги є безпідставними, а рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя є законним та обґрунтованим. Проти клопотань про виклик свідків та призначення лінгвістичної експертизи заперечує.

В силу вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. Апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1, ч. 2 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

За правилами ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Представником позивача до апеляційної інстанції подано клопотання про призначення лінгвістичної експертизи, таке клопотання в суді першої інстанції не заявлялось, представник позивача на неможливість подання такого клопотання в суді першої інстанції навіть не посилається, тому суд апеляційної інстанції в задоволенні даного клопотання відмовив. Як відмовив і в задоволенні клопотання про допит свідка, який судом першої інстанції не допитувався.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 на Інтернет-сайті за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 розміщена стаття під заголовком, мовою оригіналу: «ІНФОРМАЦІЯ_1», в якій вказується, що, ОСОБА_4 проплатив акцію проти співвласника сайту IPNews ОСОБА_9. Зокрема, в заголовку статті та самій статті зазначається, мовою оригіналу:

«ОСОБА_4 передал гроб журналисту IPNews...ОСОБА_4 проплатил акцию против совладельца сайта IPNews ОСОБА_9...Возле подьезда дома ОСОБА_9 расположили гроб с плакатом. По нашей информации, заказчиком «демонстрации» выступил ОСОБА_4». Крім того, на сторінці соціальної мережі Facebook, за Інтернет посиланням ІНФОРМАЦІЯ_5 розміщений пост аналогічного змісту зі статтею. Позивач зазначає, що вказана інформація є негативною і недостовірною інформацією відносно позивача. Відповідно до листа ТОВ «Інтернет Інвест» № 812 від 27.12.2017 рок (а.с. 67) реєстратором доменного імені ІНФОРМАЦІЯ_3 є ОСОБА_5. Відповідно до Витягу з Державного реєстру друкованих засобів масової інформації та формаційних агентств, як суб'єктів інформаційної діяльності № 1902 від 07.12.2017 засновником Інформаційного агентства „ІРNews" є Приватне підприємство „НАУКОВО-ВИРОБНИЧА ФІРМА „ШІК-СЕРВІС".

Дослідивши вказану поширену інформацію, що викладена в статті інформація свідчить про те, що вона є оціночними судженнями невстановленої особи, та позивач не надав суду доказів авторства, та того, що відповідачі є власниками веб-сайту, тому суд першої інстанції прийшов до висновку що у задоволенні позову слід відмовити.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Так, дійсно ІНФОРМАЦІЯ_4 на Інтернет-сайті за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 була розміщена стаття під заголовком, мовою оригіналу: «ОСОБА_4 передал гроб журналисту IPNews», в якій зазначається окрім іншого, мовою оригіналу: «ОСОБА_4 передал гроб журналисту IPNews... ОСОБА_4 проплатил акцию против совладельца сайта IPNews ОСОБА_9... Возле подьезда дома ОСОБА_9 расположили гроб с плакатом. По нашей информации, заказчиком «демонстрации» выступил ОСОБА_4».

Автор вказаної статті в публікації не зазначений.

Відповідно до Закону України «Про телекомунікації», домен - це частина ієрархічного адресного простору мережі Інтернет, яка має унікальну назву, що її ідентифікує, обслуговується групою серверів доменних імен та централізовано адмініструється, а доменне ім'я -позначення (словесне, цифрове, словесно-цифрове), яке використовується для ідентифікації діяльності юридичних і фізичних осіб в мережі Інтернет, з будь-якою метою.

Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 N 1, належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві (пункт 2 частини другої статті 119 ЦПК). Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайта - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайта, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації. Дані про власника веб-сайта можуть бути витребувані відповідно до положень ЦПКв адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет.

Судом першої інстанції в ході розгляду справи вірно зроблено запит до реєстратора доменних назв. Відповідно до листа реєстратора доменних назв - ТОВ «Інтернет Інвест» № 812 від 27.12.2017 року (т. 1 а.с. 67) реєстрантом доменного імені ІНФОРМАЦІЯ_3 є ОСОБА_5. Даних щодо доменного імені власника ІНФОРМАЦІЯ_3 не має оскільки його реєстрація відбулась дистанційно за допомогою сайту ТОВ «Інтернет Інвест» без необхідності надання інших даних.

Відповідно до Витягу з Державного реєстру друкованих засобів масової інформації та формаційних агентств, як суб'єктів інформаційної діяльності № 1902 від 07.12.2017 засновником Інформаційного агентства „ІРNews" є Приватне підприємство „НАУКОВО-ВИРОБНИЧА ФІРМА „ШІК-СЕРВІС" (т. 1 а.с. 74).

Таким чином, суд отримавши вказану інформацію у єдиний можливий спосіб визначений в тому числі сталою судовою практикою, у відсутність будь-яких інших доказів прийшов до невірного висновку що ОСОБА_5 та Приватне підприємство „НАУКОВО-ВИРОБНИЧА ФІРМА „ШІК-СЕРВІС" є неналежними відповідачами у справі. Враховуючи також те, що відповідачі вказаного не спростували і не намагались спростовувати іншими доказами.

Враховуючи, що автор статті під назвою «ОСОБА_4 передал гроб журналисту IPNews» не зазначений, належними відповідачами по справі є саме реєстрантор доменного імені ІНФОРМАЦІЯ_3 - ОСОБА_5, та засновник Інформаційного агентства „ІРNews" - Приватне підприємство „НАУКОВО-ВИРОБНИЧА ФІРМА „ШІК-СЕРВІС".

При цьому, колегія суддів апеляційного суду зауважує, що суд попередньої інстанції, дійшовши хибного висновку, щодо пред'явлення позову до неналежних осіб, розглянув спір по суті.

Відповідно до статей 28, 68 Конституції України кожен має право на повагу до його гідності та ніхто не може бути підданий такому поводженню, що принижує його гідність. Кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Згідно зі статтями 94, 277 ЦК України, частиною четвертою статті 32 Конституції України кожному гарантується право на захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації особою, яка поширила таку інформацію.

Відповідно до статті 34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Частиною першою статті 277 ЦК України встановлено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначити характер такої інформації та з'ясувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

При поширенні недостовірної інформації стосовно приватного життя публічних осіб (про те, що позивач є публічною особою є посилання в позоові) вирішення справ про захист їх гідності, честі чи ділової репутації має свої особливості. Суди повинні враховувати положення Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, схваленої 12 лютого 2004 року на 872-му засіданні Комітету Міністрів Ради Європи, а також рекомендації, що містяться у Резолюції 1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканість приватного життя.

Зокрема, у згаданій Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі).

Зі змісту статей 3, 4, 6 Декларації вбачається, що, оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися "виставити" себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. У зв'язку з цим, межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати.

Однак при цьому необхідно відрізняти критику, висвітлення слів, оціночні судження від недостовірної та негативної інформації незалежно від того чи є така особа публічною. Оскільки зазначені вище конституційні права мають всі громадяни країни в рівній мірі.

Відповідно до частини другої статті 30 Закону України "Про інформацію" оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків.

Юридичним складом, наявність якого може бути підставою для задоволення прозову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

У пункті 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" судам роз'яснено, що згідно з положеннями статті 277 ЦК України позивач повинен довести лише факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Пунктами 15, 19, 27 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" роз'яснено, що недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомомсті про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомсті про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Апеляційний суд вважає доведеним і не спростованим факт того, що ІНФОРМАЦІЯ_4 на Інтернет-сайті за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 розміщена стаття під заголовком, мовою оригіналу: «ІНФОРМАЦІЯ_1», в якій зазначається окрім іншого, мовою оригіналу: «ОСОБА_4 передал гроб журналисту IPNews... ОСОБА_4 проплатил акцию против совладельца сайта IPNews ОСОБА_9... Возле подьезда дома ОСОБА_9 расположили гроб с плакатом. По нашей информации, заказчиком «демонстрации» выступил ОСОБА_4».

Вказана стаття розміщена на тій же сторінці в мережі інтернет, і на час апеляційного розгляду, що в свою чергу також підтверджує факт поширення вказаної інформації.

Відповідачі не довели суду, що вказана інформація відносно особи позивача є достовірною. Виходячи з зазначеного тексту вказаної статті вона містить фактичні судження: що саме позивач передав гроб журналісту, що саме позивач оплатив та заказав вказану акцію.

Розповсюджена зазначена інформація за своєю формою та змістом не є критикою, межа якої щодо публічної особи є ширшою, ця інформація носить зневажливий, негативно - звинувачуваний характер. З огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів спірні висловлення поширені не у формі оціночних суджень, а у формі фактичних тверджень (ствердні висловлення) - мовою оригіналу: «ОСОБА_4 передал…», «ОСОБА_4 проплатил…», «заказчиком «демонстрации» выступил ОСОБА_4».

Тобто вказана інформація не є оціночним судженням оскільки містить фактичні твердження про конкретні негативні дії позивача щодо особи журналіста та порушує його особисті немайнові права.

Доказів правдивості поширеної інформації або віднесення її до категорії оціночних суджень відповідачі не надали.

А виходячи з того, що відповідачами не доведені вказані фактичні судження та дані, щодо особистої участі позивача у вказаних у статті діях то вказана інформація в частині звинувачень позивача є недостовірною а тому у відповідності до вимог статті 277 ЦК України підлягає спростуванню.

Ураховуючи викладене, апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, дійшов висновку про те, що зазначена інформація, поширена щодо позивача у мережі Інтернет, є недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права позивача.

Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому в законі. Спростування недостовірної інформації здійснюєтьс у такий же спосіб, у який вона була поширена.

У пунктах 24 та 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" зазначено, що якщо суд ухвалює рішення про спростування поширеної недостовірної інформації, то у судовому рішенні за необхідності суд може викласти текст спростування інформації або зазначити, що спростування має здійснюватися шляхом повідомлення про ухвалене у справі судове рішення, включаючи публікацію його тексту. За загальним правилом, інформація, що порочить особу, має бути спростована у спосіб, найбільш подібний до способу її поширення (шляхом публікації у пресі, повідомлення по радіо, телебаченню, оголошення на зібранні громадян, зборах трудового колективу, відкликання документа тощо). У судовому рішенні також має бути зазначено строк, у межах якого відповідь чи спростування повинно бути оприлюднено. Спростування має здійснюватися у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація. Крім того, визначаючи спосіб спростування відомостей, суд відповідно до вимог статті 37 Закону про пресу та положень іншого відповідного законодавства може зобов'язати редакцію (видавництво) опублікувати спростування в спеціальній рубриці або на тій самій шпальті й тим самим шрифтом, що й спростовуване повідомлення: у газеті - не пізніше місяця з дня набрання рішенням законної сили, в інших періодичних виданнях - у запланованому найближчому випуску.

Таким чином суд апеляційної інстанції приходить до висновку про часткове задоволення позову та про визнаня недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права ОСОБА_4 інформацію розповсюджену ІНФОРМАЦІЯ_4 в мережі Інтернет за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, а саме, мовою оригіналу: «ОСОБА_4 передал гроб журналисту IPNews...ОСОБА_4 проплатил акцию против совладельца сайта IPNews ОСОБА_9...Возле подьезда дома ОСОБА_9 расположили гроб с плакатом. По нашей информации, заказчиком «демонстрации» выступил ОСОБА_4»; зобов'язання ОСОБА_5 та Приватне підприємство „НАУКОВО-ВИРОБНИЧА ФІРМА „ШІК-СЕРВІС" протягом одного місяця з дня набрання законної сили постановою апеляційного суду по справі а саме з 16 листопада 2018 року недостовірну інформацію розповсюджену ІНФОРМАЦІЯ_4 спростувати на одній із сторінок сайту ІНФОРМАЦІЯ_3 тим же шрифтом, що і поширена інформація, без будь-якої іншої додаткової інформації чи коментарів, шляхом публікації під заголовком «Спростування» наступну інформацію:

«Постановою Запорізького апеляційного суду від 16 листопада 2018 року визнано недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права ОСОБА_4 інформацію розповсюджену ІНФОРМАЦІЯ_4 в мережі Інтернет за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, а саме, мовою оригіналу: «ОСОБА_4 передал гроб журналисту IPNews...ОСОБА_4 проплатил акцию против совладельца сайта IPNews ОСОБА_9...Возле подьезда дома ОСОБА_9 расположили гроб с плакатом. По нашей информации, заказчиком «демонстрации» выступил ОСОБА_4».

В частині вимог позивача попереднього узгодження тексту спростування відповідачами з позивачем необхідно відмовити, оскільки, по-перше: вказане може привести до неможливості виконання судового рішення бо сторони можуть не узгодити між собою текст спростування, і по-друге: апеляційний суд текст спростування безпосередньо зазначив у судовому рішенні, що виключає необхідність будь-яких узгоджень після ухвалення судового рішення.

Також законодавством, як спосіб захисту порушеного права не передбачена заборона наперед розповсюджувати певну інформацію, бо таке можливе розповсюдження є лише припущенням можливого в майбутньому порушення прав позивача. А тому в цій частині позов також не підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог позивача про солідарне стягнення з відповідачів на його користь моральної шкоди в розмірі 50 000 грн., апеляційний суд вважає, що ці вимоги також не підлягають задоволенню.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року роз'яснено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Якщо суб'єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на відповідача може бути покладено обов'язок відшкодувати моральну шкоду (пункт 19 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи").

Апеляційний суд вважає, що позивачем в цій частині не надано доказів в обґрунтування розміру завданої шкоди, і матеріали справи не містять доказів того, що в результаті розповсюдження вказаної недостовірної інформації позивачу завдано моральної (немайнової шкоди) в визначеному ним розмірі і таке стягнення направлено на компенсацію завданої шкоди.

Ухвалення цього рішення на користь позивача в частині визнання зазначеної інформації про нього недостовірною вже є, на думку апеляційного суду, відповідною сатисфакцією (компенсацією) завданої йому моральної шкоди. Стягнення коштів у розмрі який не може перевищувати позовні вимоги (до 50 тис. грн.) для позивача як публічної особи та однієї з багатших людей в державі (на, що його представник посилався в позові і надавав відповідні докази т. 1 а.с. 14-24) не буде містити в собі відповіднї компенсаційної ролі.

Тому в цій частині суд апеляційної інстанції вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06 червня 2018 року у цій справі скасувати та прийняти постанову.

Позов задовольнити частково.

Визнати недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права ОСОБА_4 інформацію розповсюджену ІНФОРМАЦІЯ_4 в мережі Інтернет за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, а саме, мовою оригіналу: «ОСОБА_4 передал гроб журналисту IPNews...ОСОБА_4 проплатил акцию против совладельца сайта IPNews ОСОБА_9...Возле подьезда дома ОСОБА_9 расположили гроб с плакатом. По нашей информации, заказчиком «демонстрации» выступил ОСОБА_4»;

Зобов'язати ОСОБА_5 та Приватне підприємство „НАУКОВО-ВИРОБНИЧА ФІРМА „ШІК-СЕРВІС" протягом одного місяця з дня набрання законної сили постановою апеляційного суду по справі а саме з 16 листопада 2018 року недостовірну інформацію розповсюджену ІНФОРМАЦІЯ_4 спростувати на одній із сторінок сайту ІНФОРМАЦІЯ_3 тим же шрифтом, що і поширена інформація, без будь-якої іншої додаткової інформації чи коментарів, шляхом публікації під заголовком «Спростування» наступну інформацію:

«Постановою Запорізького апеляційного суду від 16 листопада 2018 року визнано недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права ОСОБА_4 інформацію розповсюджену ІНФОРМАЦІЯ_4 в мережі Інтернет за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, а саме, мовою оригіналу: «ОСОБА_4 передал гроб журналисту IPNews...ОСОБА_4 проплатил акцию против совладельца сайта IPNews ОСОБА_9...Возле подьезда дома ОСОБА_9 расположили гроб с плакатом. По нашей информации, заказчиком «демонстрации» выступил ОСОБА_4».

В решті позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 16 листопада 2018 року.

Головуючий, суддя-доповідач С.В. Кухар

Судді: О.В. Крилова

О.З. Поляков