Постанова

Іменем України

19 березня 2018 року

м. Київ

справа № 638/7075/16-ц

провадження № 61-11728св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Хопти С. Ф.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Апеляційного суду Харківської області у складі колегії суддів: Бурлака І. В., Карімової Л. В., Малінської С. М., від 31 січня 2017 року

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про зменшення розміру аліментів.

Позовна заява мотивована тим, що згідно з рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 грудня 2015 року з нього стягнуто на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 3 тис. грн щомісячно до досягнення нею повноліття, починаючи з дня пред'явлення позову до суду, тобто з 5 жовтня 2015 року. Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 18 лютого 2016 року рішення суду першої інстанції змінено, зменшено розмір аліментів стягнутих з нього на користь відповідача з 3 тис. грн до 1 тис. грн.

Вказував на те, що утримувані з нього аліменти перевищують 1/2 частини його заробітної плати і ставить його у скрутне становище.

Зазначав, що його заробітна плата (допомога по безробіттю) у Сахновщинському районному центрі зайнятості становить 544 грн.

З урахуванням зазначеного ОСОБА_4 просив зменшити розмір аліментів, стягнутих з нього на підставі рішення Апеляційного суду Харківської області від 18 лютого 2016 року на користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1 тис. грн до 1/4 частини щомісячно з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку; відізвати з відділу державної виконавчої служби Сахновщинського районного управління юстиції Харківської області виконавчий лист № 638/16888/16-ц, виданий Дзержинським районним судом м. Харкова від 18 лютого 2016 року про стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, 1 тис. грн щомісячно.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова у складі судді Наумової С. М. від 22 грудня 2016 року позов ОСОБА_4 задоволено. Зменшено розмір аліментів, стягнутих з ОСОБА_4 на підставі рішення Апеляційного суду Харківської області від 18 лютого 2016 року (справа № 638/16888/16-ц) на користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1 тис. грн до 1/4 частини щомісячно з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відізвано з відділу державної виконавчої служби Сахновщинського районного управління юстиції Харківської області виконавчий лист № 638/16888/16-ц, виданий Дзержинським районним судом м. Харкова від 18 лютого 2016 року про стягнення з ОСОБА_4 аліментів на користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, 1тис. грн щомісячно.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що утримувані з позивача аліменти перевищують Ѕ частини заробітної плати позивача, що перевищує встановлену законом частку, а тому існують передбачені законом підстави для зменшення розміру аліментів.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 31 січня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 задоволено, рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення. У задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_4, суд апеляційної інстанції виходив із того, що майновий та сімейний стан позивача не змінився, його здоров'я не погіршилось, а тому відсутні підстави передбачені статтею 192 СК України для зменшення розміру стягуваних з позивача аліментів.

У березні 2017 року ОСОБА_4 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати рішення апеляційного суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції, не врахував матеріальне становище платника аліментів та безпідставно відмовив у задоволенні вимог про зменшення розміру аліментів.

У квітні 2017 року ОСОБА_5 подала відзив (заперечення) на касаційну скаргу, в якому просила відхилити касаційну скаргу та залишити оскаржуване рішення без змін, як таке що ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Справа передана до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

За змістом статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

У пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки статтею 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 СК України «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 СК України «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 СК України «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Встановлено, що аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі 1 тис. грн. щомісячно стягнуто з ОСОБА_4 на підставі рішення Апеляційного суду Харківської області від 18 лютого 2016 року.

Пред'являючи позов про зменшення розміру аліментів 24 квітня 2016 року ОСОБА_4 не надав доказів, що за період з 18 лютого 2016 року у нього суттєво погіршився матеріальний стан чи змінився сімейний стан або погіршився стан здоров'я і ці зміни є підставою для зменшення стягнутої суми аліментів з підстав, передбачених статтею 192 СК України.

Судами встановлено, що заробітна плата (допомога по безробіттю) позивача у Сахновщинському районному центрі зайнятості становила 544 грн. З 17 серпня 2016 року позивач працює у товаристві з обмеженою відповідальністю «Трейд Комьюніті», його дохід у серпні 2016 року становив 681 грн 82 коп., а у вересні 2016 року - 1 500 грн.

Також установлено, що сімейний стан позивача не змінився, здоров'я не погіршилось.

Суд апеляційної інстанцій, установивши відсутність підстав передбачених статтею 192 СК України для зменшення розміру стягуваних з позивача аліментів, правильно вважав, що у задоволенні позову слід відмовити.

Наведені у касаційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів, та незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції (стаття 400 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення апеляційного суду - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Харківської області від 31 січня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Білоконь Є. В. Синельников С. Ф. Хопта