Справа № 353/1131/17
Провадження № 2/353/73/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2018 року м.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Лущак Н.І.

з участю секретаря судового засідання - Бойка В.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тлумачі справу за позовом ОСОБА_1 до Делівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області про визнання права власності,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася в суд з позовною заявою, в якій просила визнати за нею право власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що знаходяться по АДРЕСА_1. Свої вимоги обґрунтовує тим, що її батькам ОСОБА_2 та сестрі ОСОБА_3 на праві власності належало по 1/2 часці житлового будинку та приналежних до нього господарських будівель та споруд за вищевказаною адресою.

ІНФОРМАЦІЯ_7 батько ОСОБА_2 помер. Після його смерті в управління та володіння спадковим майном вступила сестра (дочка спадкодавця) ОСОБА_3, але не оформила спадкових прав, а ІНФОРМАЦІЯ_8 померла. Після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй майно. ОСОБА_3 була одинокою, дітей не мала.

Таким чином, позивачка (сестра спадкодавця) є спадкоємцем другої черги, інших спадкоємців даної черги немає. Зареєстровані на день смерті спадкодавця за вказаною адресою особи не спадкоємцями, оскільки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка здійснювала догляд за ОСОБА_3, є невісткою позивача, а ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, є дітьми останньої, тобто внуками позивача.

Після смерті сестри ОСОБА_3 позивач прийняла спадщину шляхом подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Однак в нотаріальному порядку їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті сестри, оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який би посвідчував право власності на домоволодіння, розташоване по АДРЕСА_1.

У зв'язку з вищевказаним, позивач просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди в порядку спадкування за законом після смерті сестри ОСОБА_3, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явилася, однак в позовній заяві просила справу розглянути у її відсутності.

Представник відповідача - Делівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області в судове засідання не з'явився, однак на адресу суду направив заяву, у якій не заперечує щодо задоволення позову та просить справу розглядати без його участі.

15.12.2017 року набрала чинності нова редакція Цивільного процесуального кодексу України та згідно п. 9 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, в редакції 15.12.2017 року, встановлено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Оскільки провадження по даній справі було відкрито до набрання чинності ЦПК України у редакції Закону № 2147, розгляд справи повинен відбуватися у відповідності до правил, які почали діяти після набрання чинності даної редакції ЦПК України, тобто з 15 грудня 2017 року.

У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав:

Судом встановлено, що згідно виписки із погосподарської книги № 2 Делівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області за 1986-1990 роки за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, який був головою двору, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, (дочка), значилося господарство особовий рахунок НОМЕР_2, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 5). Згідно копії технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 10.03.2016 року житловий будинок, господарські будівлі та споруди, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 побудовані у період з 1958 року по 1991 рік (а.с. 10-12).

Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, при вирішенні питань щодо визнання права власності на житлові будинки у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності із іншими доказами.

У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Отже, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних частках (по 1/2 частині кожному) належало майно двору, розташованого за адресою: АДРЕСА_1

Згідно копії свідоцтва про народження позивача ОСОБА_1, вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 та її батьками вказано ОСОБА_2 та ОСОБА_7 (а.с. 14). 19.03.1986 року ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_8 та після реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище «ОСОБА_1», що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 14).

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 СК України від 22.07.2016 року № 5, встановлено, що ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_9 у с. Делева Тлумацького району Івано-Франківської області та її батьками вказано ОСОБА_2 та ОСОБА_7 (а.с. 13).

ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_2 (батько позивача) помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 3).

Згідно ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 р.), який діяв на момент смерті спадкодавця ОСОБА_2 (батько позивача), для отримання спадщини було необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважались: факт вступу спадкоємця в управління або володіння спадковим майном чи подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Після смерті ОСОБА_2 в управління належною йому 1/2 часткою житлового будинку, господарських будівель та споруд вступила його дочка ОСОБА_3 (сестра позивача), оскільки вони проживали разом з спадкодавцем, проводила його похорон і вела спільне господарство, що підтверджується довідкою Делівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 988 від 24.10.2017 року (а.с. 6).

ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_3 (сестра позивача) померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 4).

В силу ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 р.), спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України (в редакції 2003 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважається: постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори.

Згідно ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

ОСОБА_1, як спадкоємець другої черги, прийняла спадщину після смерті сестри ОСОБА_3, оскільки 27.10.2015 року подала заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори (а.с. 29).

Дані обставини підтверджуються копією спадкової справи № 212/2015 від 27.10.2015 року, заведеної приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області Дузінкевич С.М. після смерті ОСОБА_3 (а.с. 27-64), з якої вбачається, що позивач є єдиними спадкоємцем в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом немає.

Отже, на момент звернення до суду позивач ОСОБА_1 правомірно претендує на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом після смерті сестри ОСОБА_3, яка в свою чергу успадкувала 1/2 частку житлового будинку, господарських будівель та споруд в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1

Позивачу в нотаріальному порядку відмовлено в оформленні спадщини за законом після ОСОБА_3, оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який би посвідчував право власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди по АДРЕСА_1 що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданою приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області Дузінкевич С.М. (а.с. 7).

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачкою в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог.

У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

При такому вирішенні позову, враховуючи те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, позивачу слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме 431,35 грн.

На підставі ст.ст. 548, 549, 553 ЦК України (в редакції 1963 р.), ст.ст. 316-319, 391, 392, 1216 - 1222, 1268 ЦК України (в редакції 2003 року), керуючись ст. ст. 13, 82, 142, 206, 247, 263-265, 268, 273 ЦПК України, п. 9 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, жителькою с. Делева Тлумацького району Івано-Франківської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1, право власності на житловий будинок та приналені до нього господарські будівлі та споруди, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті сестри ОСОБА_3.

Повернути позивачу ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, жителькою с. Делева Тлумацького району Івано-Франківської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1, сплачений нею по квитанції № ПН3845 від 29.11.2017 року судовий збір в розмірі 50 відсотків, а саме в сумі 431 (Чотириста тридцять одна) гривня 35 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції через Тлумацький районний суд Івано-Франківської області. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий Н.І. Лущак