Лугинський районний суд Житомирської області
Справа № 281/89/18
Провадження по справі 2/281/71/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2018 року смт Лугини

Лугинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Свинченко Г.Д.,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Лугини цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

09.02.2018 ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив розірвати його шлюб з ОСОБА_3, який був зареєстрований 14.10.1989 Лугинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, за актовим записом № 41, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ТП №161346 від 06.02.2018 .

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Однак спільне життя у них не склалося. Від шлюбу вони мають двох спільних дітей сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

На даний час їхні спільні діти повнолітні, мають власні сімї та проживають окремо від подружжя.

Спільне подружнє життя з ОСОБА_6 не склалося, вони вже тривалий час не можуть порозумітися. Сімя практично вже не існує, адже остання вже майже пять років фактично проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3, стосунки не підтримуються, між собою не спілкуються.

Позивач вважає, що спільне життя з ОСОБА_3, як подружжя суперечитиме їхнім спільним інтересам, за час шлюбу майна ними набуто не було. Спору про поділ майна немає. На примирення позивач ОСОБА_2 не згоден.

Позивач в судовому засідання підтримав свою позовну заяву в повному обсязі, пояснив що вони з ОСОБА_3 не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх відносин близько дев'яти років, а фактично не проживають близько чотирьох років, оскільки відповідач проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4.

Просив суд розірвати шлюб з відповідачем, а також строк на примирення просив не надавати та як це не матиме позитивних результатів.

Відповідач в судове засідання не зявилась, хоча повідомлялася судом належним чином про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчить розписка, яка міститься в матеріалах справи, причини неявки суду невідомі, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

14.10.1989 між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 укладено шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Житомирській області, про що зроблено відповідний актовий запис № 41, що підтверджується даними свідоцтва про одруження серії І-ТП № 161346 від 06.02.2018.

Як вбачається з довідки Лугинської селищної ради Лугинського району Житомирської області № 617 від 06.02.2018 позивач ОСОБА_2 має наступний склад сім'ї: дружина ОСОБА_3, син ОСОБА_4, донька ОСОБА_5

Як встановлено в судовому засіданні, спільне подружнє життя сторін не склалося, так як вони вже тривалий час не можуть порозумітися. Сімя практично вже не існує, оскільки відповідач вже майже чотири роки фактично проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3, а стосунки як подружжя вони не підтримують близько дев'яти років.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сімю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Статтею 56 Сімейного кодексу України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Суд виходить з того, що шлюб між сторонами по справі вже давно фактично не існує, сторони вже дуже тривалий час не проживають разом, між собою взагалі не спілкуються, а тому вжиття заходів щодо збереження сім'ї у даному випадку не може дати позитивного результату, оскільки подальше спільне життя подружжя неможливе та є таким, що суперечило б інтересам сторін у справі, враховуючи обставини, що склалися у даному випадку позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 81, 83, 258 - 259, 263 265, 280 - 289, 354, 355 ЦПК України, ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110 ст. 112 СК України,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу задовільнити.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, зареєстрований 14 жовтня 1989 року відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області за актовим записом № 41 розірвати.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Апеляційного суду Житомирської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.Д. Свинченко