Справа № 653/4626/17
Провадження № 2/653/1/18
РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

"29" березня 2018 р.

Генічеський районний суд Херсонської області у складі:

головуючої судді Шарко Н.А.,

секретаря Карпенко І.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у порядку загального провадження, у м. Генічеську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщення,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, у якому просила визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщення, розташованим за адресою: АДРЕСА_1.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з 25 жовтня 2017р. є власником квартири №44, яка розташована у будинку №10 по вул. Курасова у м. Генічеську Херсонської області. Відповідач є колишнім співвласником вказаної квартири. Під час укладення договору купівлі-продажу зазначеного обєкту нерухомості, було досягнуто згоди, що відповідач знімиться з реєстраційного обліку по вказаній адресі у строк до 25 листопада 2017р. Однак, останній умов договору не виконав, залишається прописаним у квартирі позивача, чим чинить їй перешкоди у реалізації прав власності, та що також призводить до додаткових витрат по утриманню квартири. Враховуючи те, що відповідач не є членом родини позивача, не вчиняє жодних дій по утриманню майна, тому виникла необхідність у визнанні його таким, що втратив право на користування зазначеним обєктом нерухомості. Вказані обставини і стали підставою звернення до суду з вказаним позовом.

У судове засіданні позивач не зявилась. Про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Надала суду письмову заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала.

Відповідач у судове засідання також не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Надав суду письмову заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечував.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази, приходить до наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 має зареєстроване місце проживання, за адресою: АДРЕСА_2 з 06 червня 1998 року, що підтверджується ксерокопією паспорта на ім'я ОСОБА_2

25 жовтня 2017р. між ОСОБА_3, ОСОБА_2 з однієї сторони та ОСОБА_4 з іншої сторони, було укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу, за яким ОСОБА_1 набула права власності на квартиру №44, розташовану у буд. №10 по вул. Курасова у м. Генічеську.

Згідно умов п.6 вищевказаного договору, ОСОБА_2 зобовязався у строк до 25 листопада 2017р. знятися з реєстраційного обліку за зазначеною адресою.

Однак, не зважаючи на досягнуті домовленості, відповідач продовжує бути зареєстрованим у квартирі, що належить позивачу, що підтверджується довідкою виданою начальником відділу ведення реєстру територіальної громади міста ОСОБА_5 від 08 грудня 2017р. за №4213.

Враховуючи те, що факт реєстрації відповідача у квартирі позивача призводить до збільшення витрат на комунальні послуги, позбавляє її можливості вільно розпоряджатись своєю власністю, та не бажання останнього виконати домовленості згідно договору, позивач змушена була звернутись до суду з вказаним позовом.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла.

Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (п. 1 ч. 1 ст. 346 Цивільного кодексу України) із зняттям останнього з реєстрації.

У судовому засіданні встановлено, що відповідач не є членом нового власника квартири АДРЕСА_3, у розумінні ст.ст. 64, 156 Житлового кодексу України.

Таким чином з моменту припинення права власності на вказану квартиру, попередній власник втратив право користування обумовленим майном.

Верховним Судом України під час розгляду справи № 6-158цс14 висловлена правова позиція, що із припиненням права власності особи, втрачається її право користування жилим приміщенням.

Оскільки з припиненням права власності ОСОБА_2 на жиле приміщення, він також утратив право користування цим приміщенням, власником квартири є ОСОБА_1, та відповідач не належить до членів її сім'ї, та не набув самостійного права на користування вищевказаною квартирою з інших правових підстав, суд приходить до висновку, що вимоги позову є обґрунтованими.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим будинком підлягають задоволенню.

Крім того, слід зазначити, що прийняте рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням відповідно є підставою для зняття цієї особи з реєстрації.

Керуючись ст.ст. 89, 263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІНПП НОМЕР_1) таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: кв. №44, вул. Курасова, буд. №10, у м. Генічеську, Херсонської області.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Херсонської області шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте Генічеським районним судом Херсонської області за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення його повного заочного рішення суду.

Повне судове рішення складено 29 березня 2018 року.

Суддя ОСОБА_6