Справа № 337/3904/15-ц
Провадження № 6/337/22/2018
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2018 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя

у складі: головуючого судді Гнатик Г.Є.

при секретарі Куліш Л.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі заяву Публічного Акціонерного Товариства «Перший Інвестиційний банк» про поновлення строку для предявлення виконавчого документа до виконання,

в с т а н о в и в :

Заявник звернувся до суду із вказаною заявою.

В заяві вказав, що 01.10.2015 року Хортицьким районним судом м.Запоріжжя було ухвалено рішення по справі за позовом ПАТ «Перший Інвестиційний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Більше ніж через рік після постановлення рішення, суд направив на адресу позивача копію судового рішення та виконавчі листи по справі, в яких було вказано, що строк предявлення виконавчих листів до виконання закінчився 13.10.2016 року. До даного часу відповідач заборгованість не сплатив. Стягнути заборгованість в примусовому порядку позивач не має можливості, тому просив поновити строк для предявлення виконавчого документа до виконання.

У судове засідання представник ПАТ «Перший Інвестиційний банк» не зявився, надав суду письмове клопотання про розгляд заяви у його відсутності, заяву просить задовольнити.

Боржник ОСОБА_1 у судове засідання не зявився, про слухання справи сповіщався належним чином, тому суд вважає можливим розглянути справу у його відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши заяву, додані до заяви документи, матеріали цивільної справи, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 01.10.2015 року з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Перший Інвестиційний банк» стягнута сума боргу за договором № 42775/1 про надання овердрафту по картковому рахунку від 18.01.2013 року у розмірі 8558 грн. 64 коп. та судові витрати у розмірі 243 грн. 60 коп. (а.с. 62).

Копія вказаного рішення направлена на адресу ПАТ «Перший Інвестиційний банк», що підтверджується супровідним листом від 01.10.2015 року (а.с. 63), але доказів отримання позивачем вказаного рішення матеріали справи не містять.

На підставі заяви ПАТ «Перший Інвестиційний банк» від 17.10.2017 року (а.с. 65) Хортицький районний суд м.Запоріжжя направив на адресу заявника копію рішення суду і виконавчі листи (а.с. 68).

17.01.2018 року представник ПАТ «Перший Інвестиційний банк» звернувся до суду з заявою про поновлення строку для предявлення виконавчого документа до виконання (а.с. 70-71), оскільки строк предявлення виконавчого документа сплив 14.10.2016 року.

Згідно ст..22 Закону України «Про виконавче провадження» (яка діяла на момент ухвалення рішення) встановлює наступні строки пред'явлення виконавчих документів до виконання: посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ст. 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для предявлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Застосування передбачених цією нормою правил залежить від виду процесуального строку. У разі, коли процесуальна дія не вчинена у межах строку, встановленого законом, суд може поновити його, якщо строк пропущено з причин, визнаних судом поважними.

Норми ЦПК України та Закон України «Про виконавче провадження» не містять вичерпного переліку поважних причин, які можна враховувати при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, зокрема, пред'явлення виконавчого листа до виконання; вони враховуються у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст. ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст.18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Крім того, при вирішенні даної заяви суд керується нормами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка була ратифікована Україною 17.07.1997 року, а також розясненнями наданими Європейським судом з прав людини.

Так, рішенням Європейського суду з прав людини від 22.02.2005 року, ухваленого у справі «Шаренок проти України», було встановлено порушення ст.6 Конвенції та ст.1 протоколу 1 Конвенції. При цьому, Суд зазначив, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право порушити в суді чи трибуналі будь-який позов, який стосується його цивільних прав та обов'язків. Таким чином, пункт передбачає «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобто право порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору. Однак це право було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду однієї зі сторін. Тлумачення статті 6 як положення, що лише гарантує право на звернення до суду та проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуації, несумісної з принципом верховенства права, який Високі Договірні Сторони зобов'язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, виконання судового рішення має розглядатися як невід'ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6.

Також, Суд сказав на свою прецедентну практику, згідно з якою відсутність у заявника можливості домогтися виконання рішення, винесеного на його чи її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, гарантоване першим реченням частини першої статті 1 Протоколу № 1.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень і використання практики Європейського суду з прав людини» практика Європейського суду є джерелом права у національній правовій системі.

Враховуючи вищевказане, суд вважає, що заяву ПАТ «Перший Інвестиційний банк» про поновлення строку предявлення виконавчого документа до виконання, варто задовольнити, оскільки відмова в задоволенні заяви буде перепоною в завершенні судового провадження.

Керуючись ст.. 433 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву Публічного Акціонерного Товариства «Перший Інвестиційний банк» про поновлення строку для предявлення виконавчого документа до виконання, задовольнити.

Поновити строк предявлення виконавчого листа по справі № 337/3904/15-ц, за позовом ПАТ «Перший Інвестиційний банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором № 42775/1 про надання овердрафту по картковому рахунку від 18.01.2013 року у розмірі 8558 грн. 64 коп. та стягнення судові витрати у розмірі 243 грн. 60 коп.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Запорізької області протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Г.Є. Гнатик