Провадження №22-ц/772/513/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ратушняк І. О.
Доповідач :Медяний В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2018 рокуСправа № 145/1830/17м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області у складі:

головуючого Медяного В.М.,

суддів: Матківської М.В., Сопруна В.В.,

з участю секретаря Сніжко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 21 грудня 2017 року (головуючий суддя Ратушняк І.О.), ухвалене об 11:15 год. у приміщенні Тиврівського районного суду Вінницької області, повне судове рішення складено 27 грудня 2017 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Гришовецької сільської ради про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини,

встановив:

У листопаді 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з даним позовом до ОСОБА_3, Гришовецької сільської ради про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини. Посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_4 в селі Гришівці Тиврівського району Вінницької області помер її батько ОСОБА_5, який до дня своєї смерті проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1.

Факт родинних відносин підтверджується рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 26.09.2017 року, справа №130/1901/17, яке набуло законної сили 18.10.2017 року, згідно якого вбачається, що вона дійсно є рідною донькою ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4.

Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина, що складається з права власності на земельну ділянку 3,35 га, що знаходиться на території Гришовецької сільської ради Тиврівського району.

Спадкодавець за життя заповіт не залишав.

Спадкоємцями за законом є вона, відповідач ОСОБА_3 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5.

Її сестра не претендує на спадкове майно, що залишилось після смерті батька, не заперечує проти того, щоб саме вона прийняла спадщину шляхом подання заяви до нотаріальної контори.

Проте протягом шести місяців з моменту відкриття спадщини, вона не прийняла спадщину шляхом подання заяви про прийняття спадщини до нотаріуса, оскільки в неї були відсутні докази родинних відносин між нею та її батьком ОСОБА_6, а саме в свідоцтві про її народження у графі «Батько» вказано «ОСОБА_8», саме ці обставини не дали їй можливості в строки встановленні законом подати відповідну заяву до нотаріальної контори.

08.08.2017 року вона звернулась до Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області із заявою, в якій просила встановити, що ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 являється її батьком.

Згідно рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 26.09.2017 року, справа №130/1901/17, яке набуло законної сили 18.10.2017 року, вбачається, що вона є рідною донькою ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4.

02.11.2017 року ОСОБА_2 звернулась до приватного нотаріуса Тиврівського районного нотаріального округу Вінницької області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 3,35 га, що знаходиться на території Гришовецької сільської ради Тиврівського району Вінницької області, що залишилася після його батька ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4.

Проте, згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10.11.2017 року, ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 3,35 га, що знаходиться на території Гришовецької сільської ради Тиврівського району Вінницької області, що залишилася після його батька ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4, так як вона пропустила строк для прийняття спадщини.

Позивач вважає, що у неї були поважні причини пропуску встановленого законом строку для прийняття спадщини, оскільки неможливість підтвердити факт родинних відносин з батьком (що стався через помилку працівника сільської ради, що вносив відомості про батька до її свідоцтва про народження) перебуває в причинному зв'язку з пропущенням нею строку для прийняття спадщини, які пов'язані з об'єктивними, нездоланними, істотними труднощами для неї, що унеможливили вчинення відповідних дій.

У зв'язку з викладеним позивач просила суд визнати поважною причину пропуску нею шестимісячного строку, встановленого законом для прийняття спадщини та визначити їй додатковий строк для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті її батька ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4, протягом трьох місяців після вступу рішення в законну силу.

Рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 21 грудня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2, посилаючись на необ'єктивність, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи які створювали для неї об'єктивні перешкоди звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким її позов задовольнити повністю.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та її представник адвокат ОСОБА_7 апеляційну скаргу повністю підтримали та просили її задовольнити, посилаючись на викладені у ній доводи.

Відповідач ОСОБА_3 апеляційну скаргу визнала та не заперечувала проти її задоволення, посилаючись на її обґрунтованість.

Представник відповідача Гришовецької сільської ради Тиврівського району сільський голова Ільніцька Г.П. у судове засідання не з'явилася, просила розглядали справу у відсутності представника, позов визнає, тому відповідно до вимог ст. ст. 369, 372 ЦПК України справа розглянута у її відсутність.

Відповідно до пункту 3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та змісту положень п.8 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

15 грудня 2017 року набирала чинності нова редакція ЦПК України, відповідно до п.9 ст. 1 Перехідних положень вказаного Кодексу, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Апеляційний суд, заслухавши пояснення особи, яка подала апеляційну скаргу та її представника, пояснення відповідача, дослідивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Якщо одна із сторін визнала пред'явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Апеляційний суд переконаний, що таким вимогам оскаржуване рішення суду першої інстанції повністю не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції не визнав поважними зазначені позивачем причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки спадкодавець помер ІНФОРМАЦІЯ_4, позивач дій, які б доводили її бажання прийняти спадщину до 2017 року не вчиняв, а тому підстав для задоволення позову немає.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції апеляційний суд не може погодитись.

Відповідно до положень ч. 1 статті 65 Конституції України гарантується право на захист прав і свобод, а також на оскарження дій, рішень чи бездіяльності.

Згідно вимог п. п. 1, 3, 4 ч. 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасуваня або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Судом встановлено та підтверджується наявними доказами у справі, що ІНФОРМАЦІЯ_4 в селі Гришівці Тиврівського району Вінницької області помер ОСОБА_5, який до дня своєї смерті проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1.

Після його смерті відкрилася спадщина, що складається з права власності на земельну ділянку 3,35 га, що знаходиться на території Гришовецької сільської ради Тиврівського району.

Спадкодавець ОСОБА_6 за життя заповіт не залишав.

Згідно довідки виконавчого комітету Гришовецької сільської ради Тиврівського району Вінницької області від 16.11.2017 року № 491 спадкоємцями за законом є ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 не претендує на спадкове майно, що залишилось після смерті її батька та не заперечує проти того, щоб саме її сестра ОСОБА_2 прийняла спадщину шляхом подання заяви до нотаріальної контори, подала заяву про визнання позову.

Проте, з об'єктивних причин, що заслуговують на увагу суду, протягом шести місяців з моменту відкриття спадщини, ОСОБА_2 не прийняла спадщину шляхом подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори, оскільки в неї були відсутні докази родинних відносин між нею та її батьком ОСОБА_6, так як в свідоцтві про її народження у графі «Батько» вказано «ОСОБА_8», а тому ці обставини не дали їй можливості у встановленні законом строки подати відповідну заяву до нотаріальної контори.

Згідно із абзацом 6 пункту 24 роз'яснень у постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Таким чином, оскільки тільки 26 вересня 2017 року рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, дійсно являється рідною дочкою ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4, тому лише 02 листопада 2017 року вона змогла звернутись до приватного нотаріуса Тиврівського районного нотаріального округу Вінницької області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 3,35 га, що знаходиться на території Гришовецької сільської ради Тиврівського району Вінницької області, що залишилася після його батька ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4.

Проте, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10 листопада 2017 року ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 3,35 га, що знаходиться на території Гришовецької сільської ради Тиврівського району Вінницької області, що залишилася після його батька ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4, так як вона пропустила строк для прийняття спадщини.

За таких наведених підстав апеляційний суд переконаний у тому, що викладені позивачем у позовній заяві та у доводах апеляційної скарги причини пропуску ОСОБА_2 встановленого законом строку для прийняття спадщини, є поважними та такими, що заслуговують на увагу, оскільки встановлено неможливість підтвердити факт родинних відносин з батьком (що стався через помилку працівника сільської ради, що вносив відомості про батька до її свідоцтва про народження) перебуває у причинному зв'язку з пропущенням нею строку для прийняття спадщини, які пов'язані з об'єктивними, нездоланними, істотними труднощами для неї, що унеможливили вчинення нею відповідних дій.

Окрім того, суд першої інстанції, відмовляючи у задоволені позову, у своєму рішенні не надав жодної правової оцінки обставинам визнання відповідачами даного позову.

Так, згідно вимог ч. ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

До ухвалення судового рішення у зв'язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Проте, зазначені вимоги процесуального закону залишились поза увагою суду, оскільки судом не з'ясовано чи визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Апеляційний суд, враховуючи доводи апеляційної скарги та зміст позовних вимог та встановлені обставини справи, вважає, що визнання відповідачами ОСОБА_3 та Гришовецькою сільською радою позову ОСОБА_2 не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Протилежного судом не встановлено.

Таким чином, апеляційний суд переконаний, що ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції неповно з'ясував обставин, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи, а також неправильно застосовані норми матеріального права та порушені норми процесуального права, а тому суд прийшов до неправильного висновку про відмову у задоволенні даного позову, у зв'язку з чим дане судове рішення підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про задоволення позову.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 206, 263, 367, 374, 376, 382, 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Скасувати рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 21 грудня 2017 року повністю і ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Гришовецької сільської ради про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини задовольнити повністю.

Визнати причину пропуску ОСОБА_2 шестимісячного строку, встановленого законом для прийняття спадщини, поважною.

Визначити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, що проживає за адресою: АДРЕСА_2, додатковий строк для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4, протягом трьох місяців з дня набрання судовим рішенням законної сили.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий : /підпис/ В.М. Медяний

Судді : /підпис/ М.В. Матківська

/підпис/ В.В. Сопрун

Згідно з оригіналом: