Справа № 676/5745/16-ц
Номер провадження 2/676/53/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2018 р. Кам'янець-Подільський міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі: головуючого судді Вдовичинського А.В.,

секретаря судового засідання Роговської О.О.

з участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кам'янець-Подільський справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання майна особистою приватною власністю,-

встановив:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя. Ухвалою суду об'єднано в одне провадження із первинним позовом зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання майна особистою приватною власністю. В обгрунтування позовних вимог позивачка вказує, що з відповідачем перебувають в шлюбі зареєстрованому 31.07.2004 р. Від шлюбу мають двох дітей: сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. Під час шлюбу з відповідачем спільно придбали автомобіль «Шевроле Авео»,2008 року випуску, д.н.з ВХ 0449 AM. 06.11.2016 р. відповідач влаштував дебош і була змушена переїхати проживати за місцем проживання своїх батьків. Провести поділ майна в добровільному порядку відповідач не бажає. Позивачка просить суд винести рішення яким провести поділ спільно нажитого майна подружжя та виділити відповідачу автомобіль «Шевроле Авео» 2008 року випуску д.н.з.ВХ 0449 AM та стягнути з відповідача на її користь 1/2 частину вартості автомобіля; для визначення вартості автомобіля призначити судову автотоварознавчу експертизу. В суді представник позивача позовні вимоги уточнила, просить суд винести рішення яким: провести поділ майна подружжя та виділити відповідачу автомобіль «Шевроле Авео» 2008 року випуску д.н.з.ВХ 0449 AM та стягнути з відповідача на її користь ? частину вартості спірного автомобіля в сумі 65460,50 грн. В суді представник позивача уточнені позовні вимоги підтримав, просить їх задоволити. Суду представник позивача пояснив, що спірний автомобіль придбано сторонами під час шлюбу, а тому позивачка має право на ? частину вказаного автомобіля, не заперечує щодо стягнення з відповідача ? частини вартості автомобіля визначеної проведеною по справі товаравтознавчої експертизи. Зустрічний позов представник позивача не визнала, просить відмовити в його задоволенні. Суду представник пояснив, що відповідач та його представник не надали суду належних доказів що спірний автомобіль придбаний за особисті кошти відповідача, на час виплати кредиту за автомобіль сторони перебували в шлюбі, позивачка отримувала соціальну допомогу на утримання сина, відповідач працював, зазначені кошти є спільними згідно діючого законодавства, а тому і придбаний за ці кошти автомобіль є спільним майном подружжя.

Представник відповідача в суді позов не визнав, просить відмовити в його задоволенні. Суду представник пояснив, що спірний автомобіль придбаний за особисті кошти його довірителя, а тому є його особистим майном, автомобіль дійсно знаходиться у його довірителя; заперечив щодо вартості спірного майна визначеної експертом оскільки транспортний засіб ним не оглядався. Відповідач звернувся до суду із зустрічним позовом до позивачки про визнання майна особистою приватною власністю. В обґрунтування вимог ОСОБА_4 вказує, що автомобіль Chevrolet Aveo TC58U 2008 p.в. був придбаний ним 25.09.2008 p. у той час як перебував із позивачкою у шлюбі, однак придбання цього транспортного засобу відбулося за кредитні кошти, які в подальшому повертались з його особистих коштів, автомобіль ним був придбаний для забезпечення його особистих потреб у пересуванні через перебування у тривалих відрядженнях у с. Мамалиґа Чернівецької обл., тобто для забезпечення його професійної діяльності. Рішення про придбання автомобіля, оформлення кредиту приймав особисто, без участі дружини, сплату першого внеску за автомобіль у розмірі 22977,50 грн. здійснював за кошти взяті у борг у свого батька, подальше погашення кредиту здійснював особисто за власні кошти. В інтересах сім'ї вказаний автомобіль не використовувався. За таких обставин, вважає, що спірний автомобіль Chevrolet Aveo TC58U 2008 p.в. є його особистою приватною власністю. Відповідач просить суд винести рішення яким визнати автомобіль Chevrolet Aveo TC58U 2008 p.в. реєстраційний номер НОМЕР_1 його особистою приватною власністю. В суді представник відповідача зустрічний позов підтримав, просить його задоволити. Суду представник відповідача пояснив, що письмові докази підтверджуючі позику в батьків відповідача коштів на сплату 35% вартості автомобіля відсутні.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Сторони з 31.07.2004 р. перебували в шлюбі. Від шлюбу в сторін народилися діти: : син ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_1, та син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. Шлюб між сторонами розірвано рішенням суду від 05.12.2016 р.

25.09.2008 р. між ТзОВ «УкрАвтоЗАЗ-Сервіс» та відповідачем ОСОБА_4 було укладено договір № 614508-S00033 купівлі-продажу автомобіля. Відповідно до п.1.2 договору покупець зобовязався сплатити продавцю предоплату в розмірі 35% вартості тобто 22977,50 грн., решту коштів відповідно до п.1.3 договору в розмірі 65% тобто 42672,50 грн. покупець здійснює за рахунок коштів отриманих від банку на умовах укладеного між банком і покупцем договору кредиту. Кредитний договір відповідачем було укладено з ТзОВ «ОСОБА_7 Стандарт» 26.09.2008 р. строком до 28.09.2011 р. На підставі цього договору відповідачем було придбано було спірний автомобіль Chevrolet Aveo TC58U 2008 p.в. який був зареєстрований на нього 26.09.2008 р., що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу(а.с.66).

У відповідності до ст. ст. 60, 61, 63, 65 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя.

Відповідно до ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; 4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"; 5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України. Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є премії, нагороди, які вона, він одержали за особисті заслуги. Суд може визнати за другим з подружжя право на частку цієї премії, нагороди, якщо буде встановлено, що він своїми діями (ведення домашнього господарства, виховання дітей тощо) сприяв її одержанню. Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, яка їй, йому належала, а також як відшкодування завданої їй, йому моральної шкоди.

Відповідачем не надано суду належних і допустимих доказів підтверджуючих, що спірний автомобіль був придбаний ним за власні кошти. При цьому суд враховує, що на час придбання автомобіля та виплати кредиту використаного для розрахунків за придбаний автомобіль відповідач працював в ТзОВ «Промтехтранс», що підтверджується довідками підприємства від 23.09.2008 р. № 153(а.с.65) та від 16.01.2017 р. № 02(а.с.84), отримувана ним за цей час заробітна плата відповідно до положень ч.2 ст.61 СК України є об'єктом права спільної сумісної власності. Доказів підтверджуючих сплату 35% відсотків за запозичені в батьків кошти відповідач та його представник суду не надали. На час придбання та виплати кредиту за спірну автомашину в 2008-2010 роках позивачка отримувала соціальну допомогу по догляду за дитиною до 3-х років, соціальну допомогу дітям-інвалідам(а.с.96-98). Зазначені обставини, на думку суду, свідчать, що спірний автомобіль є спільним майном подружжя оскільки був придбаний за спільні кошти. В звязку з цим зустрічний позов відповідача про визнання спірного автомобіля його особистою приватною власністю задоволенню не підлягає.

Згідно ст.ст. 69, 70, 71 дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69 - 72 СК та ст. 372 ЦК. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути грошові суми.

За ч. 1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно з пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст.ст. 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Відповідно до висновку експерта № 038/12/2017 судової автотоварознавчої експертизи автомобіля Chevrolet Aveo TC58U 2008 p.в. реєстраційний номер НОМЕР_1 від 28.12.2017 р.(а.с.190-204) неможливо визначити дійсну величину вартості автомобіля, що повязано з відсутністю необхідних вихідних даних про усі можливі особливості його стану та експлуатації на 27.12.2017 р. При цьому середня ринкова ціна зазначеного автомобіля на грудень 2017 р. складала: 130921 грн. або 4685 доларів США. Суд критично оцінює заперечення представника відповідача щодо вартості спірного майна визначеної зазначеної експертизою, оскільки судом тричі призначалися по справі судові авто товарознавчі експертизи однак відповідачем жодного разу транспортний засіб для проведення дослідження експертам не надавався. Водночас відповідач всупереч ст.ст. 13, 81 ЦПК України не представив належних доказів на підтвердження ринкової вартості спірного транспортного засобу, які б в свою чергу спростовували дані висновку судової автотоварознавчої експертизи від 28.12.2017 року № 038/12/2017.

Згідно з розясненнями п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи питання про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частини 4, 5 ст. 71 СК щодо обовязкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

Частина 4 ст. 71 СК України стосується ситуацій, коли один із подружжя виявляє бажання стати власником певного майна в натурі зі сплатою другому грошової компенсації. Відповідно до ч. 5 ст. 71 СК України той, хто бажає одержати певне майно в натурі, повинен внести відповідну грошову суму на депозитний рахунок суду.

З урахуванням викладеного суд вважає, що оскільки позивач надала згоду на отримання грошової компенсації 1/2 вартості спірного автомобіля, зазначений автомобіль перебуває у користуванні відповідача, поділ спірного автомобіля є неможливим, а визначення ідеальних часток в цьому майні не вирішить спору. Відповідно, з відповідача слід стягнути на користь позивача 1/2 частину вартості автомобіля в розмірі 65460,50 грн.; виходячи з його вартості, яка становить 130921 грн., залишивши вказаний автомобіль у власності відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 57, 60, 61, 69-71 СК України, ст. 365 ЦК України, постановою пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст.ст.13, 76, 81, 82, 141, 263-265 ЦПК України,-

вирішив:

позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя задоволити.

Провести поділ спільно нажитого майна подружжя та виділити ОСОБА_4 автомобіль «Шевроле Авео» 2008 року випуску д.н.з.ВХ 0449 AM.

Стягнути з ОСОБА_4(ІПН НОМЕР_2; зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3) на користь ОСОБА_3(ІПН НОМЕР_3; зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3) 65460,50 грн.; 551,20 грн. судового збору; 1188,00 грн. витрат за проведення судової авто товарознавчої експертизи.

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання майна особистою приватною власністю відмовити.

На рішення сторонами може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів.

Повне судове рішення складено 12.02.2018 р.

Суддя Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Вдовичинський А.В