Провадження № 2/520/1030/18
Київський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді Літвінової І.А.
секретар судового засідання Шпак К.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні правом власності шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання,
В грудні 2017 року ОСОБА_1 пред'явив позов до ОСОБА_2 з вимогами визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 та примусово зняти ОСОБА_2 з реєстраційного обліку в квартирі АДРЕСА_1.
В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що є власником квартири, за адресою розташування якої значиться зареєстрованою ОСОБА_2 Однак з серпня 2016 року ОСОБА_2 за місцем реєстрації не проживає, витрати за утримання житлової площі не несе, що покладає на позивача додатковий тягар матеріальних зобов'язань та перешкоджає останньому вільно розпоряджатися належною йому квартирою.На підставі наведеного позивач просить усунути перешкоди в користуванні майном, позбавивши ОСОБА_2 права користування цим майном та зняти з реєстрації місця проживання у примусовому порядку.
Провадження у справі відкрите 12 грудня 2017 року та справу призначено до розгляду по суті, про що постановлено відповідну ухвалу.
За ухвалою суду та за згодою позивача, на підставі статей 280, 281 Цивільного процесуального кодексу України, розгляд справи, як і ухвалення судового рішення проводиться в заочному порядку, у зв'язку із неявкою належним чином повідомленого відповідача у судове засідання без повідомлення причин.
В судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги та обґрунтування, викладені у позовній заяві. Додатково пояснив, що із відповідачем ОСОБА_2 раніше перебував у шлюбі та зареєстрував дружину у своїй квартирі, як члена родини. Після розлучення ОСОБА_2 стала постійно проживати за адресою: АДРЕСА_2, але залишилася зареєстрованою в квартирі позивача. Ніяких дій щодо перереєстрації не вчиняє, у зв'язку із чим позивач вимушений вирішувати дане питання в судовому порядку.
Суд, заслухавши пояснення позивача та дослідивши надані позивачем докази встановив, що місце проживання ОСОБА_2, 1981 року народження, з 14 лютого 2007 року значиться зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджено довідкою з місця проживання і реєстрації № 3768 від 30.11.2017 КП «ЖКС «ВУЗІВСЬКИЙ» Одеської міської ради, дільниця № 6.
Вказана квартира належить позивачу на праві власності на підставі договору дарування від 25 лютого 1994 року, засвідченого державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори Сегенюк С.Б. та зареєстрованого в реєстрі за № 2-986. Реєстрація вказаного договору Одеським міжміським бюро технічної інвентаризації Одеського міського відділу Держжитлокомунгоспу проведена 10 травня 1994 року під № 528, стор. 112 книга 76пр.
Згідно із актом обстеження, складеного 28 листопада 2018 року за адресою розташування квартири позивача, ОСОБА_2 в цій квартирі не проживає з серпня 2016 року (а.с. 5).
Відповідно до положень статей 71-72 ЖК України суд визнає особу такою, що втратила право на користування житлом, якщо вона не користується цим приміщенням більше 6 місяців без поважних причин. Статтею 391 ЦК України встановлено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Суд встановив, що відповідач ОСОБА_2 не є власником квартири де вона зареєстрована, квартирою не користується з 2016 року. Суд погоджується з доводами позивача, що усунути перешкоди в користуванні його майном можливо шляхом визнання відповідача такою, що втратила право користування цим майном.
Однак позовні вимоги в частині зняття відповідача з реєстрації місця проживання в судовому порядку є безпідставними, оскільки за статтею сьомою Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» № 1282-IV зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється у позасудовому порядку на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Керуючись ч. 1 ст. 7 Закону України «Просвободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 71-72 ЖК України, ст.ст. 386, 391 ЦК України, ст.ст. 263, 265, 267-268, 280-282 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні правом власності шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання- задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2, 1981 року народження, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме - квартирою АДРЕСА_1.
В задоволені вимог в частині зняття з реєстрації місця проживання - відмовити.
Рішення після набрання законної сили є підставою для зняття ОСОБА_2, 1981 року народження, з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено та проголошено 15 лютого 2018 року.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя

Літвінова І. А.