Справа № 447/999/14-ц Головуючий у 1 інстанції: Карбовнік І.М.
Провадження № 22-ц/783/5060/17 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Струс Л.Б., Шандри М.М.,

секретар: Симець В.І.,

за участі в судовому засіданні представника позивача ПАТ «Оксі Банк» - Скрута Л.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 30 вересня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Оксі Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а :

рішеннямМиколаївського районного суду Львівської області від 30 вересня 2014 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 (81600, АДРЕСА_3, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) та ОСОБА_4 (АДРЕСА_4, ідентифікаційний номер - НОМЕР_2) в користь Публічного акціонерного товариства «ОКСІ БАНК» (79058 м. Львів, вул. Газова 17, код ЄДРПОУ - 09306278, р./р 467, МФО 325990, банк отримувача ПАТ «ОКСІ БАНК» заборгованість за кредитним договором в сумі 260365 (двісті шістдесят тисяч триста шістдесят п'ять ) гривень 59 копійок. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 (81600, АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) та ОСОБА_4 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_2) в користь Публічного акціонерного товариства «ОКСІ БАНК» (79058 м. Львів, вул. Газова 17, код ЄДРПОУ - 09306278, р./р 467, МФО 325990, банк отримувача ПАТ «ОКСІ БАНК» судовий збір у розмірі 2603 (дві тисячі шістсот три ) гривні 65 копійок.

Дане рішення оскаржив ОСОБА_3

В своїй апеляційній скарзі просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Вважає рішення незаконним, необґрунтованим, таким, що підлягає скасуванню. Зазначає, що судом не враховано наявності у нього квитанцій про сплату платежів за кредитним договором, сума за якими значно перевищує взяту за основу позивачем при проведенні розрахунку заборгованості. Вказує, що у нього наявні оригінали квитанцій про погашення кредиту, які спростовують вказану суму заборгованості. Крім цього, вказує що судом неправильно застосовано норми матеріального права.

В судове засідання відповідачі не з'явилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності, зважаючи на те, що вони повідомлялися про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки суду представлено не було та зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача в заперечення апеляційної скарги, що аналогічні доводам письмових заперечень на апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Із змісту рішення, що оскаржується вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись на ч. 1 ст. 1049, ч.1 ст. 526, ст.ст. 629, 554, 1054 ЦК України та задовольняючи позов, - виходив з того, що між сторонами виникли правовідносини щодо повернення заборгованості за кредитним договором. Так, 01.02.2011 року між ПАТ «ОКСІ БАНК» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 03/11, відповідно до якого позивач зобов'язався надати відповідачу кредит у сумі 320000,00 гривень зі сплатою 23% відсотків річних на строк до 29.01.2016 року. Крім того, 1.02.2011 року між ПАТ «ОКСІ БАНК» та ОСОБА_4 укладено договір поруки, згідно якого ОСОБА_4 поручилась за виконання зобов'язання ОСОБА_3 Відповідно до п. 1.1. Договору поруки поручитель відповідає перед кредитором за виконання боржником зобов'язань у повному обсязі за кредитним договором № 03/11 від 01.02.2011 року. Згідно п. 2.2 даного Договору поручитель зобов'язується відповідати перед кредитором своїми грошовими коштами та всім своїм майном. Пунктом 3.1 Договору поруки передбачено, що у випадку невиконання зобов'язань по кредитному договору та даному договору боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. З розрахунку боргу по кредиту встановлено, що станом на 08.04.2014 року загальна сума боргу становить 260365,59 грн., а саме: заборгованість за тілом кредиту у розмірі 241 461,29 гривень, заборгованість за відсотками - 12240,52 грн., пеня за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків - 6 663,78 грн. Отже з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 необхідно стягнути солідарно на користь ПАТ «ОКСІ БАНК» заборгованість по кредиту у розмірі 260365,59 гривень.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду не в повній мірі відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону, частина обставин, які суд вважав встановленими не доведені.

Із змісту позовної заяви вбачається, що ПАТ «ОКСІ БАНК» звернулося в суд із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, у якому просили стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 солідарно на користь ПАТ «Оксі Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 260365,59 гривень.

В обґрунтування позовних вимог вказували, що 1.02.2011 року між ПАТ «ОКСІ БАНК» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 03/11, відповідно до якого позивач зобов'язався надати відповідачу кредит у сумі 320000,00 гривень зі сплатою 23% відсотків річних на строк до 29.01.2016 року. Окрім того, з метою забезпечення виконання зобов'язання ОСОБА_3, 01.02.2011 року між ПАТ «ОКСІ БАНК» та ОСОБА_4 укладено договір поруки, згідно якого ОСОБА_4 поручилась за виконання зобов'язання ОСОБА_3 Однак протягом терміну дії договору відповідачі не виконували взятих на себе зобов'язань. Внаслідок цього у відповідачів утворилася заборгованість, яка станом на 08.04.2014 року становить 260365,59 грн., а саме: заборгованість за тілом кредиту у розмірі 241 461,29 гривень, заборгованість за відсотками - 12240,52 грн., пеня за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків - 6 663,78 грн.

Як вбачається із матеріалів справи, встановлено судом першої інстанції та сторонами не оспорювалось та не спростовано 1.02.2011 року між ПАТ «ОКСІ Банк» та відповідачем ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №03/11, за яким вказаний відповідач отримав від Банку кредитні кошти у розмірі 320000 грн. зі сплатою 23% річних, терміном до 20.01.2016 року на споживчі потреби. Крім цього, 1.01.2011 року для забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_3 за вказаним договором кредиту, між Банком, позичальником та ОСОБА_4, як поручителем був укладений договір поруки 03/11 П, відповідно до умов якого поручитель зобов'язувалася перед Банком відповідати за невиконання ОСОБА_3 усіх зобов'язань перед Банком, що виникли із згаданого кредитного договору (кредитний договір з додатками та договір поруки а.с. 5-9).

У зв'язку із неналежним виконанням умов договору кредиту (не у відповідності до вимог закону та умов договору) у позичальника виникла заборгованість станом на 17.09.2012 року у розмірі 23547,99 грн. (прострочена) та загальний розмір 280633,50 грн. У зв'язку з цим Банком прийнято рішення про надіслання позичальнику та поручителю вимог про дострокове (в тридцяти денний термін з дня отримання листа-вимоги) погашення усієї суми заборгованості за кредитом, яка відповідачами, як подружжям отримана 26.09.2012 року та відповідно строк виконання вимоги настав 26.10.2012 року. Вказане підтверджується довідкою банку про заборгованість, довідками про рух коштів по рахунку, надісланими вимогами про дострокове погашення боргу та поштовим повідомленням про вручення таких вимог Банку відповідачам (а.с. 10, 57-68, 72-112, 129-131, 113-115).

Незважаючи на вказане ні позичальником, ані поручителем вимоги Банку виконано не було внаслідок чого заборгованість станом на 8.04.2014 року (час звернення з даним позовом до суду) склала 260365,59 грн. та складається із: 241461,29 грн. - основна сума боргу; 12240,52 - заборгованість за відсотками; 6663,78 грн. - заборгованість за пенею (Довідка банку про заборгованість, довідки про рух коштів по рахунку, надіслані вимоги про погашення існуючого боргу та поштовими повідомленнями про вручення таких вимог Банку відповідачам а.с. 10, 57-68, 72-112, 129-131, 12-17). Додатково наявність заборгованості та бажання певним чином у позасудовий спосіб врегулювати ситуацію із боргом, що виник свідчить і листування між позичальником і Банком, з якого вбачається, що позичальник визнаючи борг просить банк переглянути строки погашення кредиту (а.с. 48-50).

Зважаючи на наведене, заборгованість у такому розмірі підлягала б стягненню з обох відповідачів, як вважав суд першої інстанції (боржника та поручителя у солідарному порядку) з врахуванням умов договорів кредиту та поруки та вимог ст.ст. 525, 526, 530, 536, 541, 543, 554, 612, 1050, 1054 ЦК України.

Доводи апелянта про неврахування певних здійснених ним оплат та неправильність нарахування банком заборгованості слід вважати голослівними, оскільки будь-яких доказів на підтвердження таких своїх доводів апелянтом не представлено про такі не вказано та клопотань про витребування таких не заявлено. Так, будь-яких платіжних документів, якими було б підтверджено здійснення певних оплат, що не враховані банком ним не подано. Свого розрахунку заборгованості, який би підтверджував помилковість здійсненого нарахування банком заборгованості аналогічно не подано. Будь-яких інших доказів на підтвердження доводів скарги, які слід було б вважати до певної міри підставними та які б давали можливість суду вирішити питання зокрема про призначення проведення спеціального дослідження з питань здійснення нарахування заборгованості за кредитним договором, зокрема, і експертного, ним не подано, а тому доводи скарги слід вважати безпідставними.

Однак як вбачається із матеріалів справи та вказано вище, - судом першої інстанції не було враховано обставини, яка має істотне значення для розгляду даної справи в частині вимог банку до поручителя та вказує на необхідність скасування рішення суду першої інстанції в частині вирішення цих вимог.

Відповідно до ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Зважаючи на наведене, Банком, у відповідності до умов договору, в односторонньому порядку було змінено термін виконання зобов'язання, а саме встановлено новий - до 26.10.2012 року, отже із вимогою до поручителя Банк мав право звернутись протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання (26.04.2013 року). У випадку не звернення з вимогою до поручителя протягом шести місяців порука вважається припиненою, що і мало місце у даному випадку, оскільки Банк звернувся в суд з даним позовом 23.04.214 року, тобто майже на рік пізніше.

Зазначення ж у Договорі поруки (п. 1.3) про те, що договір діє до повного виконання зобов'язань за Кредитним договором не слід вважати встановленням строку дії поруки відповідно до ст. 252 ЦК України (абз. 4 п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»).

Враховуючи те, що Банк звернувся до суду з вимогою, зокрема, і до поручителя після спливу шести місяців після закінчення строку виконання основного зобов'язання, тобто після припинення поруки, вимоги Банку до поручителя слід вважати такими, що до задоволення не підлягали, як необґрунтовані.

Вказане відповідає, також, змісту постанов Верховного Суду України, що прийняті в порядку глави 3 розділу V ЦПК України, а саме: 6-1077цс15 від 2.09.2015 року, 6-933цс15 від 9.09.2015 року, 6-75цс14 від 26.11.2014 року, 6-616цс15 від 6.07.2015 року, 6-6цс14 від 17.09.2014 року, 6-128цс14 від 8.10.2014 року.

Додатково про те, що порука припиняється на підставах та у порядку, що передбачений чинним законодавством та цим договором вказано у п. 3.3 Договору Поруки.

Вказана обставина не може бути залишена поза увагою суду апеляційної інстанції та повинна бути врахована і, зважаючи на вказане, рішення суду про задоволення позову в частині стягнення із поручителя солідарно, поряд із боржником суми заборгованості за договором кредиту, враховуючи припинення поруки на час звернення Банку до суду, слід вважати таким, що ухвалене без дотримання вимог закону та таким, що підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову в цій частині вимог.

Вказаним слід апеляційну скаргу задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.2-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 30 вересня 2014 року - в частині солідарного стягнення з ОСОБА_4 поряд із ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Оксі Банк» заборгованості за кредитним договором та судових витрат - скасувати.

В частині позову Публічного акціонерного товариства «Оксі Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову - відмовити.

В решті рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 22 березня 2018 року.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: Л.Б. Струс

М.М. Шандра