У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2018 року суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Рибалко Н.І., розглянувши заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Запорізької міської ради, приватного нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛЕНД ДІВЕЛОПМЕНТ» про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

07.11.2018 року до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Запорізької міської ради, приватного нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛЕНД ДІВЕЛОПМЕНТ» про визнання протиправним та скасування рішення Запорізької міської ради №59/121 від 29.08.2018 року «про надання у користування на умовах оренди ТОВ «ДЕНД ДІВЕЛОПМЕНТ» земельної ділянки по пр.. Соборному, 184 для розташування кафе».

Одночасно з поданням позовної заяви до суду надійшла заява ОСОБА_1Є, ОСОБА_2 про забезпечення позову, яка мотивована наступним.

Оскаржуваним у позовній заяві рішенням Запорізької міської ради №59/121 від 29.08.2018 року в порушення вимог чинного законодавства без повідомлення позивачів, як «орендарів» розірвано Договір оренди землі № 00696 від 29.12.2016 року та прийнято рішення надати орендовану земельну ділянку - ТОВ «ЛЕНД ДІВЕЛОПМЕНТ» строком на 19 років.

Відповідно до п. 5.1 оскаржуваного Рішення, після його прийняття у чотиримісячний термін ТОВ «ЛЕНД ДІВЕЛОПМЕНТ» зобовязано отримати Витяг щодо нормативної грошової оцінки земель, укласти з Запорізькою міською радою Договір оренди землі, подати його на державну реєстрацію.

Заявники посилаючись на те, що укладання договору оренди землі між Запорізькою міською радою та ТОВ «ЛЕНД ДІВЕЛОПМЕНТ» ускладнить виконання рішення суду, просять вжити заходів забезпечення позову та зупинити рішення Запорізької міської ради №59/121 від 29.08.2018 року.

Відповідно до частини першої ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заяву позивачів слід залишити без задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Із розяснень Верховного Суд України у п. 4 постанови Пленуму від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

При цьому цивільний процесуальний закон не зобовязує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути ухвалено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

У відповідності до ч. 1 ст. 149 ЦПК суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 ЦПК заходів забезпечення позову. Тобто, законодавець вказує лише на можливість, а не обов'язок суду забезпечити позов, при чому відповідно до вимог законодавства це можливо за умови, що з матеріалів справи чи самої заяви про забезпечення позову вбачається, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Крім того, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод як джерело права.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до цієї Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Окрім національного законодавства, також і прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (Рішення Суду у справі Жоффре де ля Прадель проти Франції від 16 грудня 1992 року).

Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням розяснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивачів щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, співмірності, обґрунтованості і адекватності вимог заявників щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв'язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, які заявники просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; суд вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню, оскільки на теперішній час відсутні достатні підстави вважати, що не вжиття заходів забезпечення позову, може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Керуючись статтями 149-153, 210, 258-261 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Запорізької міської ради, приватного нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛЕНД ДІВЕЛОПМЕНТ» про визнання протиправним та скасування рішення - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

У відповідності до п.п. 15.5 п.15 ч. 1 Розділу ХШ «Перехідні Положення» ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Н.І.Рибалко