ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-п/753/34/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про перегляд заочного рішення

"19" лютого 2018 р. Дарницький районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді: ЛЕОНТЮК Л.К.

за участю секретаря: КЕДИК А.В.

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Дарницького районного суду м. Києва від 20 грудня 2016 року у цивільній справі за позовом ПУБЛІЧНО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_2 третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю " Лексус сервіс Київ" про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

06 грудня 2017 року за вх. № 59719 до загальної канцелярії суду від відповідача ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Дарницького районного суду м. Києва від 20 грудня 2016 року , заява вмотивована тим, що 20 грудня 2016 року Дарницьким районним судом міста Києва ухвалив заочне рішення по справі № 753 / 15501 / 16 - ц за позовом ПАТ КБ " ПРИВАТБАНК " до ОСОБА_2 третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю " Лексус сервіс Київ " про стягнення заборгованості.

Повний текст вказаного заочного рішення Відповідач отримав лише 29 листопада 2017 року. Підтвердженням даного факту, а саме, про отримання Відповідачем повного тексту рішення, є розписка, яка міститься в матеріалах цивільної справи № 753 / 15501 / 16 - ц.

Матеріали цивільної справи № 753 / 15501 / 16 - ц не містять доказів того, що Відповідач був належним чином повідомлений про час і місце судового засідання.

Окрім, неналежного повідомлення про розгляд цивільної справи № 753 / 15501 / 16 -ц та не отримання тексту заочного рішення за вказаною справою, Відповідач був позбавлений процесуальних прав, перелік яких, передбачено ст.27 ЦПК України.

Судом не було ретельно досліджено та не надано належної правової оцінки головному письмовому документу, який було надано Позивачем в якості доказу по справі, а саме, спадом не досліджено положення договору поруки MPORТ71. який було укладено 10.12.2014 року між Позивачем (Банком) та Відповідачем (ОСОБА_2.).

Зокрема, судом не досліджено положення п.п. 1.11.1.1., 1.1.2 вказаного договору поруки №PORl 71 від 10.12.14.

Відповідно до п.1.1 договору поруки: «Предметом цього договору є надання поруки Поручителя (ОСОБА_2.) перед Кредитором (Банком) за виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛЕКСУС СЕРВІС КИЇВ» (далі - «Боржник») зобов'язань за угодами - приєднання до:

1.1.1.розділу 3.2.1. «Кредитний ліміт» Умов та правил надання банківських послуг, далі Угода 1;

1.1.2.розділу 3.2.2. «Кредит за послугою «Гарантовані платежі» Умов та правил надання банківських послуг, далі Угода 2;

В абзаці другому позовної заяви ПАТ «Приватбанк» до Відповідача, яка була задоволена ухваленим заочним рішення 20.12.2016 року Дарницьким районним судом м. Києва у справі №753/15501/16-ц, зазначено наступне: «Згідно заяви Третя особа (ТОВ «ЛЕКСУС СЕРВІС КИЇВ») приєдналась до «Умов та правил надання банківських послуг» , Тарифів Банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua, які разом із заявою складають Договір банківського обслуговування Мб/н від 24.12.2013 року та взяв на себе зобов'язання виконувати умови Договору.

В абзаці третьому даного позову також зазначено наступне: «Відповідно до Договору Третій особі було встановлено кредитний ліміт на поточний рахунок НОМЕР_1 в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв'язку Банку і Клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт-банк, sms-повідомлення або інших) що визначено і врегульовано «Умов та правилами надання банківських послуг».

В абзаці дев'ятому даного позову також зазначено наступне: «Свої зобов'язання за договором Позивач виконав в повному обсязі, надавши Третій особі кредитний ліміт в розмірі 500000,00 грн.

Таким чином, між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛЕКСУС СЕРВІС КИЇВ» (Третя особа, Боржник) та Банком було укладено Договір банківського обслуговування Мб/н від 24.12.2013 року, який є різновидом договору приєднання ~ заявою Третьої особи до «Умов та правил надання банківських послуг»

Проте, у зазначеному вище договорі поруки MPOR27L який було укладено 10.12.2014 року між Позивачем (Банком) та Відповідачем (ОСОБА_2.), зокрема, у положеннях п.п.1.1., 1.1.1., 1.1.2 зазначено, що Поручитель ОСОБА_2 відповідає перед Кредитором (Банком) за виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛЕКСУС СЕРВІС КИЇВ» зобов'язань за угодами - приєднання 1 та 2.

При цьому договір поруки MPOR271 від 10.12.2014 року не містить жодних посилань на те, що Поручитель ОСОБА_2 відповідає перед Кредитором (Банком) за виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛЕКСУС СЕРВІС КИЇВ» (далі - «Боржник») зобов'язань за Договором банківського обслуговування Мб/н від 24.12.2013 року

Отже, суд не дослідив належним чином письмовий доказ, а саме, положення договору поруки та не надав йому належної правової оцінки і головне - не надав відповіді на питання, саме за якою(ими) угодою(ами) - приєднання виникли зобов'язання у ОСОБА_5 як поручителя перед кредитором - ПАТ «КБ Приватбанк».

Тим більш, даних угод приєднання 1 та 2 не існує, існує лише заява Третьої особи (ТОВ «ЛЕКСУС СЕРВІС КИЇВ» - боржник) про приєднання до «Умов та правил надання банківських послуг», заява про відкриття рахунку та Договір банківського обслуговування Мб/н від 24.12.2013 року.

У зв"язку з зазначеним заявник просить скасувати заочне рішення та призначення справу до розгляду в загальному порядку

В судове засідання заявник не з"явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, та його представник про що свідчать зворотні поштові повідомлення які повернулися на адресу суду.

Інші учасники судового процесу не з"явилися, про дату час та місця розгляду справи повідомлялися належним чином.

Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Справа була вирішена за правилами ст. 224 ЦПК України ( чинної на час винесення заочного рішення ), оскільки відповідачі повторно в судове засідання не з»явилися , хоча належним чином, (у порядку ч.ч. 4 - 5 ст .74 ЦПК) були повідомлені про час і місце судового розгляду справи та про поважність причин своєї неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 3 ст. 287 ЦПК України, у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою : 1 ) залишити заяву без задоволення; 2 ) скасувати заочне рішення і призначити справу до за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 287 ЦПК України, у разі залишення зави про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починається відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з»явився в судове засідання та ( або ) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

При винесенні заочного рішення відповідач був належним чином повідомленими про дату, час та місце судових засідань, про що свідчать зворотні поштові повідомлення, які повернулися на адресу суду після вручення ( а. с. 43, 56, 58 )

У відповідності до п. 99 « Правил надання послуг поштового зв'язку » , затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270, рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою « Судова повістка », рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, повідомлення про надходження електронних поштових переказів, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень, поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об'єкті поштового зв'язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім'ї за умови пред'явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв'язки з адресатом ( свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо ), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками. У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім'ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу.

Таким чином, суд вважає, що саме неналежна процесуальна поведінка відповідача ОСОБА_2 стала підставою для неявки останнього до суду та неповідомлення про причини неявки, що не є поважною причиною.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475 / 97 - ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Згідно положень, визначених у постанові Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ „ Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних і справ про адміністративні правопорушення " № 11 від 17 жовтня 2014 року, при здійсненні правосуддя судам слід брати до уваги те, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ( РИМ, 4.XI.1950 ) кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку.

Строки, встановлені Цивільним процесуальним кодексом України є обов'язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію. Зазначене є завданням цивільного судочинства ( ст. 3 ЦПК України )

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного ( без невиправданих зволікань ) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади ( насамперед суду ); характер процесу та його значення для заявника ( справи " Федіна проти України " від 02 вересня 2010 року, " Смірнова проти України " від 08 листопада 2005 року, " Матіка проти Румунії " від 02 листопада 2006 року, " Літоселітіс проти Греції " від 05 лютого 2004 року та інші ).

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету. Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

В свою чергу Конституційний Суд України у своєму рішенні від 13 грудня 2011 року за № 17-рп/2011 у справі № 1-9/2011, роз"яснив, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов'язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі.

За змістом ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права особа сама визначає обсяг своїх прав і обов'язків у цивільному процесі. Тому особа, визначивши свої права, реалізує їх на свій розсуд. Розпорядження своїми правами на розсуд особи є одним з основоположних принципів судочинства.

Враховуючи завдання судочинства, принцип правової визначеності, поширення загального правила, закріпленого в ЦПК України , відкладення судового розгляду у випадку неявки в судове засідання будь - кого з осіб, що беруть участь у справі, за відсутності відомостей про причини неявки в судове засідання не відповідало б конституційним цілям цивільного судочинства, що, у свою чергу, не дозволить розглядати судову процедуру в якості ефективного засобу правового захисту в тому сенсі, який закладений в ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ст. ст. 7, 8 і 10 Загальної декларації прав людини і ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права.

Таким чином обставини на які посилається заявник не створюють юридичну сукупність елементів, які дають підстави для скасування заочного рішення, у зв'язку з чим суд вважає за необхідне залишити заяву без задоволення.

Керуючись ст.ст. 284- 287ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву відповідача ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення суду від 20 грудня 2016 року у цивільній справі за позовом ПУБЛІЧНО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_2 третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю " Лексус сервіс Київ" про стягнення заборгованості , залишити без задоволення .

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Копію ухвали надіслати сторонам цивільного провадження рекомендованою поштою для відому.

СУДДЯ Л.К. ЛЕОНТЮК