провадження №2/279/64/18
Справа № 279/5790/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" лютого 2018 р.

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Коваленко В.П.

за участю секретаря Комарової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення ідеальних часток співвласників у спільній сумісній власності , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом до відповідачки, в якому, уточнивши його, просить визнати за ним право спільної часткової власності на 1/2 ідеальну частку квартири АДРЕСА_1; вселити його в кімнату розміром 12,40 кв.м. вказаної квартири, зобовязати відповідачку не чинити йому перешкод в користуванні 1/2 частиною квартири та передати ключі від квартири.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що в період шлюбу за довором купівлі-продажу придбав вказану квартиру, рішенням Малинського районного суду Житомирської області визначено порядок користування спірною квартирою. Проте, на даний час у нього відсутній ключ від квартири, відповідачка чинить йому перешкоди в користуванні вказаною квартирою.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 уточнив позовні вимоги, просить їх задовольнити. Відповідачка ОСОБА_2 позовних вимог не визнала, ствердила, що вона не чинить позивачу жодних перешкод, в судовому засіданні надала ключ від квартири, не заперечує проти користування позивачем належною кімнатою.

Суд відмовляє в задоволенні позовних вимог , виходячи зі слідуючого.

Судом встановлено , що в січні 1997 року було придбано квартиру АДРЕСА_2. Згодом шлюб між сторонами було розірвано. Рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 14 червня 2006 року квартиру визнано спільною сумісною власністю Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 30 січня 2007 року (а.с.29) встановлено порядок користування квартирою №25 в будинку №3 по вул .1-го Травня в м. Коростені , виділивши в користування ОСОБА_3 жилу кімнату площею 12,40 кв.м. та лоджію площею 1,50 м., а ОСОБА_4 жилу кімнату площею 16,10 кв.м. та балкон площею 1,1 кв.м. Кухню, ванну, кімнату, туалет, коридор, кладовку та дві вбудовані шафи залишити в спільному користуванні сторін.

Згідно положень статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, чи законних інтересів.

Приписами статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У відповідності до положень ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Статтею 357 ЦК України передбачено, що частки у праві спільної власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Згідно положень статті 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності , укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, яка висловлена у постанові №6-84цс14 від 03 вересня 2014 року, правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи чи інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи, чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Пленум Верховного Суду України №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» у п.5 розяснив, що частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини.

Така ж позиція викладена у пункті 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав».

Судом встановлено, що квартира належить сторонам в рівних частках на праві спільної сумісної власності (а.с.12).

Право позивача ОСОБА_1 на 1/2 частку спірної квартири випливає із положень закону , а тому необхідності у його судовому захисті таким способом, який обраний позивачем, немає.

На думку суду, не підлягають до задоволення і вимоги позивача про вселення, оскільки судом встановлено, що йому було передано ключ від квартири, він успішно користується своєю власністю. Не надано суду обєктивних і переконливих доказів того, що відповідачка чинить перешкоди у користуванні кімнатою у спірній квартирі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 263-268 Цивільно-процесуального Кодексу України , ст. ст. 357,352 Цивільного Кодексу України , суд -

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення ідеальних часток співвласників у спільній сумісній власності відмовити за безпідставністю.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Коростенський міськрайонний суд шляхом подачі в 30-денний строк апеляційної скарги.

Суддя Коваленко В. П.