Справа №:755/4952/18
Провадження №: 2/755/3234/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" липня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Виниченко Л.М.,

за участі секретаря Гноілек М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу № 755/4952/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав,-

Представники:

від позивача - ОСОБА_3,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом якому просить позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьківських прав відносно його неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони знаходились у шлюбі з 14.05.2010року.

Від шлюбу мають сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

З квітня 2011 року сторони не проживають разом.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 26.03.2012 року шлюб між сторонами розірвано.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04.05.2012 року стягнуто з ОСОБА_2 аліменти, проте останнім аліменти на утримання дитини не сплачуються до теперішнього часу, дитина перебуває на повному утриманні позивача.

Позивач вважає, що відповідач мав фактичну можливість належним чином виконувати свої батьківські обов'язки, але цього не вчиняв належним чином протягом тривалого часу.

ОСОБА_2 добровільно визнає те, що він не приймає ніякої участі у вихованні свого сина і не заперечує, щоб його позбавили батьківських прав.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позбавлення батьківських прав не заперечував, визнав заявлені вимоги.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився, направив лист в якому просив розглядати справу без участі представника та прийняти рішення з урахуванням інтересів дитини та чинного законодавства України.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 14.05.2010 р. по 26.03.2012 р.

Від шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04.05.2012р. стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача аліменти на утримання сина ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі ? частини його заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 27.02.2012 р. до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН від 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Як роз'яснено у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 визнав позовні вимоги про позбавлення його батьківських прав відносно дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, пояснив, що викладені у позові обставини відповідають дійсності.

Крім того, в матеріалах справи міститься нотаріально завірена заява ОСОБА_2 про добровільну відмову від батьківських прав.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Частиною четвертою статті 206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

В свою чергою статтею 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

За викладених обставин позов знайшов своє підтвердження в судовому засіданні та суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки це не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв'язку з чим заявлені вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений останньою судовий збір в дохід держави в сумі 704,80 грн. (а.с. 1).

Керуючись ст. ст. 150, 164-166, 180 СК України, п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 року № 3, ст..ст. 4, 12, 76, 81, 89, 133, 141, 200, 206, 223, 259, 265, 268, 273, 280, 281, 289, 354, 355 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, відносно малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, актовий запис про народження № 2456 від 31.08.2010 року, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1, місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Відповідач - ОСОБА_2, місце проживання: АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2.

Третя особа - Служба у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, адреса місцезнаходження: 02094, м. Київ, вул. Краківська, 20.

Повне судове рішення складене 06 серпня 2018 року.

Суддя