Справа № 369/899/17 Головуючий у І інстанції Усатов Д. Д.
Провадження № 22-ц/780/126/18 Доповідач у 2 інстанції Березовенко
Категорія 21 13.02.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 лютого 2018 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого суддіБерезовенко Р.В.,
суддів:Олійника В.І., Сержанюка А.С.
за участю секретаряТопольського В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на ухвалу Києво - Святошинського районного суду Київської області від 05 вересня 2017 року у справі за скаргою ОСОБА_5, заінтересовані особи: Києво - Святошинського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Київській області, старший державний виконавець Києво - Святошинського районного відділу виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Хмелєва Марина Володимирівна, Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» про визнання неправомірною та скасування постанови від 29 грудня 2016 року про скасування постанови про повернення виконавчого документу стягувачу, -

В С Т А Н О В И В:

В січні 2017 року ОСОБА_5 звернувсь до суду зі скаргою про визнання неправомірною та скасування постанови від 29.12.2016 року про скасування постанови про повернення виконавчого документу стягувачу.

В обґрунтування своїх вимог скаржник посилався на те, що на виконанні у Києво-Святошинському РВ ДВС ГТУЮ у Київській області з 11.11.2014 року по 25.09.2015 року перебувало виконавче провадження № 45407365 з примусового виконання виконавчого листа Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28.10.2014 року № 369/2890/14 про стягнення з ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості у розмірі 28 960,32 грн.

Постановою головного державного виконавця Києво-Святошинського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області Данилишина П.Б. від 25.09.2015 року на підставі п.2 ст.47, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, у зв'язку з тим, що у боржника відсутнє майно, на яке можливо звернути стягнення.

29.12.2016 року старшим державним виконавцем Києво-Святошинського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області Хмелєвою М.В. винесено постанову про скасування процесуального документу.

Однак з таким мотивуванням заявник не погоджується, а постанову вважає незаконною та необґрунтованою.

Посилаючись на вищевикладене та норми законодавства заявник просив суд визнати неправомірною та скасувати постанову від 29.12.2016 року про скасування процесуального документу - постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 25.09.2015 року винесену старшим державним виконавцем Києво-Святошинського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області Хмелевою М.В. в рамках виконавчого провадження № 45407365 про стягнення грошових коштів з ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «Приватбанк».

Ухвалою Києво - Святошинського районного суду Київської області від 05 вересня 2017 року в задоволенні скарги ОСОБА_5 відмовлено.

Представник ОСОБА_5 - ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, просив скасувати ухвалу і постановити нову, якою задовольнити скаргу ОСОБА_5, посилаючись на те, що скасувати постанову винесену головним державним виконавцем має право лише начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п.4 ч.3 ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов'язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов'язки осіб, які не були залучені до участі у справі.

Відмовляючи в задоволенні скарги ОСОБА_5 на постанову від 29.12.2016 року про скасування постанови про повернення виконавчого документу стягувачу від 25.09.2015 року, винесену старшим державким виконавцем Києво-Святошинського РВ ДВС ГТУ юстиції у Київській області Хмелевою М.В. в рамках виконавчого провадження № 45407365 про стягнення грошових коштів з ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «Приватбанк», суд першої інстанції мотивував своє судове рішення тим, що в даному випадку оскаржувані дії державного виконавця, відповідали вимогам закону і були правомірними, спрямовані на виконання рішення суду, яке в цілому не було виконано, було поспішно винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, яка в подальшому правомірно була скасована оскаржуваною постановою від 29.12.2016 року.

Проте, колегія суддів із такими висновками в повній мірі не погоджується, так як вони не узгоджуються із матеріалами справи та зроблені з порушенням норм процесуального права.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, результати оцінки яких відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті (ст. 212 ЦПК України).

Постановою від 29.12.2016 року старшого державного виконавця Києво-Святошинського районного відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській обласі Хмелевою М.В. про скасування процесуального документу скасовано постанову про повернені виконавчого документу стягувачу від 25.09.2015 року.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до абз.1-2 ч.3 ст.74 цього закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов'язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Таким чином, скасування процесуальних документів (в т.ч. і постанов) в рамках виконавчого провадження у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, є виключною компетенцією начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Службова особа органу ДВС, яка займає посаду старшого державного виконавця, правом скасовувати процесуальні документи в рамках виконавчого провадження, в разі, якщо вони суперечать вимогам закону, законом не наділена.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази з приводу того, що старший державний виконавець Києво - Святошинського районного відділу виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Хмелєва Марина Володимирівна станом на 29.12.2016 року виконувала обов»язки начальника відділу та мала відповідні повноваження на скасування постанови.

Крім того, як вбачається із змісту оскаржуваного рішення, головний державний виконавець керувалась ст.82 Закону України "Про виконавче провадження", в той час, як чинна на момент прийняття рішення редакція цього Закону містила тільки 74 статті.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.11 постанови від 18 грудня 2009 року N 11 "Про судове рішення у цивільній справі", у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обгрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може грунтуватися на припущеннях (ч.4 ст.60 ЦПК України).

У цій частині рішення має міститися обгрунтування щодо кожного доводу сторін по суті позову, що є складовою вимогою частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Верховний суд України в ухвалі від 20.01.10 у справі № 6-10798св09 зробив висновок, що справедливий судовий розгляд передбачає також і обгрунтування кожного доводу сторін по суті позову. Інакше має місце порушення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи наведене судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, ухвала суду першої інстанції про відмову в задоволенні скарги не ґрунтується на вимогах закону, а висновки суду не відповідають обставинам справи та зроблені із порушенням норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

За вказаних обставин, ухвала не може вважатись постановленою з додержанням вимог закону, і відповідно до ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення вимог скарги.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Києво - Святошинського районного суду Київської області від 05 вересня 2017 року скасувати та прийняти нову постанову.

Скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 задовольнити.

Визнати неправомірною та скасувати постанову від 29.12.2016 року про скасування процесуального документу - постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 25.09.2015 року винесену старшим державним виконавцем Києво-Святошинського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області Хмелевою М.В. в рамках виконавчого провадження № 45407365 про стягнення грошових коштів з ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «Приватбанк».

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Р.В. Березовенко

Судді: В.І. Олійник

А.С. Сержанюк