Справа № 629/1777/17
Номер провадження 2/629/73/18
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21.03.2018 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі:
головуючого судді - Попова О.Г.,
за участю секретаря судового засідання - Габор В.В.,
позивача за первісним позовом, відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1,
представника відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Лозова Харківської області цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, -
Відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 у судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених у позові, позовні вимоги ОСОБА_1 не визнала, зазначила, що спірний будинок був придбаний за спільні кошти, які подарували на весіллі, тому вважає себе співвласником даного житла. Спочатку вони вибирали квартиру, але на її покупку грошей не вистачало, тому зупинились на будинку. У нотаріуса були разом, у неї запитували, чи надає вона згоду на купівлю будинку. Вона не працювала, була вагітна, потім народила дитину, її батьки постійно надавали продукти харчування. Витрати по будинку не здійснює, тому що її в будинок не пускають, там залишилися її речі.
Заслухавши учасників, дослідивши докази, які містяться в матеріалах справа, суд приходить до наступного.
У судовому засіданні встановлено, що сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з 03.09.2005р. перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 22.07.2015 року (а.с.14).
Спірний житловий будинок за адресою: смт. Краснопавлівка Лозівського району Харківської області, вул. Біліченка, 70, ОСОБА_1 придбав 27.01.2006 року, що підтверджується копією договору купівлі-продажу житлового будинку від 27.01.2006 року та Витягом реєстрації в Державному реєстрі правочині від 27.01.2006 року (а.с.123-127).
Крім того, в нотаріально посвідченій заяві ОСОБА_3, яка була оформлена під час купівлі житлового будинку, зазначено, що гроші, які витрачаються на придбання житлового будинку є спільною сумісною власністю подружжя (а.с.128).
Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що відповідач по справі є її сином. На покупку будинку ОСОБА_1 відкладав грошові кошті з кожної зарплати. Він працював з 2001 року в Харкові, наймав кімнату, на вихідні приїздив до неї, вона збирала йому сумки з продуктами харчування, бувало і гроші давала. Іра до весілля не працювала, потім народила та доглядала дитину. Будинок купували у 2006 році. Син вибирав будинок, радився з дружиною. У 2015 році вона пішла з сімї, дитину залишила з батьком.
Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що вона є подругою матері ОСОБА_7, вони часто спілкувалися, тому що в смт. Краснопавлівка у неї проживали батьки, вона до них часто їздила, також заходила і до подруги. Знала зі слів матері ОСОБА_7, що він, працюючи в Харкові, з кожної заробітної плати відкладав по 100 доларів США. Коли у неї було скрутно з грошима в звязку з лікуванням сина, то вона навесні 2004 року звернулась до родини Мішталь за допомогою, ОСОБА_6 дав їй на лікування сина 300 доларів США, на якій строк не оговорювали, розписку вона не писала, тому що були довірчі відносини. Вона до осені віддала борг, також 300 доларів США. Знає, що ОСОБА_6 заробляв добре, він був старше її сина роки на два, тобто йому було 27 років на той час. На весіллі у нього також була, ОСОБА_6 свої гроші витрачав, з його боку подарували десь 5000 грн., з її боку - копійки.
Посилання ОСОБА_1 стосовно того, що його дружина не працювала, заробітку не мала, тому придбання спірного житлового будинку відбулося за його власні кошти, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки з показань свідків та наявних у справі доказів вбачається, що будинок був придбаний за рахунок коштів, які є спільною власністю подружжя.
Згідно ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
Відповідно до ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.
Згідно ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Відповідно до ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини,чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
За ч.ч.1-3 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.
З огляду на вищевикладене, суд вважає позовні вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_3 обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Що стосується вимог первісного позову ОСОБА_1, то суд прийшов до наступного.
Відповідач ОСОБА_3 зареєстрована у спірному будинку, хоча з 2015 року, тобто після розлучення, в даному будинку не проживає, що підтверджується довідкою Краснопавлівської селищної ради № 04397017 від 21.04.2017 року за № 588/11.17, актами від 11.11.2016 року, від 09.01.2017 року, від 21.04.2017 року (а.с.8, 17-19, 25).
ОСОБА_3, як власниця частини житлового будинку, самостійно визначає порядок користування належним їй майном, в звязку з чим її тривала відсутність за вищевказаною адресою не може бути підставою для визнання її такою, що втратила право користування належним їй на праві власності майном.
На підставі викладеного, враховуючи, що судом задоволено вимогу позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3 та сторони набули право спільної сумісної власності на вищевказаний житловий будинок, у суду відсутні правові підстави для задоволення первісного позову ОСОБА_1
Крім того, позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 просить стягнути з відповідача сплачений судовий збір та 3000 грн. за надання правової допомоги, а саме за участь її представника - адвоката ОСОБА_2 в судових засіданнях, що підтверджується довідкою від 19.07.2017 року.
В судовому засіданні інтереси позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3 представляла адвокат ОСОБА_2, таким чином надавала правову допомогу позивачу.
Тому, відповідно до ст. 141 ЦПК України, вимоги про стягнення судових витрат та витрат на правову допомогу обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 81, 89, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, ст. 319, 321, 372 ЦК України, ст.ст. 60, 69-71 СК України, суд, -
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням відмовити.
Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 640,00 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 3000,00 грн.
Рішення може бути оскаржено в Апеляційний суд Харківської області через Лозівський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка с. Артільне Лозівського району Харківської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Суддя О.Г. Попов

Повний текст рішення виготовлено 27 березня 2018 року