Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/2318/17

06 листопада 2018 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді: Флоряк Д.В.,

секретаря: Буратчук О.В.,

з участтю представника позивача - адвоката ОСОБА_1,

відповідача: ОСОБА_2,

представника відповідача - адвоката ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_5 селищна рада Надвірнянського району Івано-Франківської області та НГВУ «Надвірнанафтогаз» ПАТ «Укрнафта», до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні дорогою, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулася в суд з позовом, який в подальшому збільшила, до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні дорогою та стягнення моральної шкоди.

Ухвалою Надвірнянського районного суду від 30.11.2017 року до участі в розгляді даної справи залучено в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_5 селищну раду Надвірнянського району Івано-Франківської області та НГВУ "Надвірнанафтогаз" ПАТ "Укрнафта".

Свої позовні позивач вимоги мотивує тим, рішенням виконкому ОСОБА_5 селищної ради від 23 грудня 1987 року №102 їй виділено під'їзну дорогу до її житлового будинку № 120, що розташований по вул.Михайлюка в смт.Битків і проходить через територію нафтової свердловини № 547, що належить НГВУ "Надвірнанафтогаз" ПАТ "Укрнафта" за згодою останнього. Іншої під'їзної дороги вона не має. 24 червня 2016 року відповідач ОСОБА_2 знову перекрив їй під'їзну дорогу, встановивши металеву огорожу на в'їзді на територію нафтової свердловини № 547. Вважає, що своїми діями, відповідач позбавив її можливості користуватися під'їзною дорогою для проїзду та проходу до власного житлового будинку. З цього приводу вона неодноразово зверталася до ОСОБА_5 селищної ради для вирішення даного питання. Актом від 12.06.2017 року, складеного комісією ОСОБА_5 селищної ради, рекомендовано їй в черговий раз звернутися до суду. Окрім того, актом від 15 грудня 2017 року встановлено, що відповідач ОСОБА_2 самовільно встановив огорожу на вищезазначеній земельній ділянці. Огорожа встановлена на віддалі 2-х метрів від свердловини №547-Битків у вигляді металевого штахетника, хоча відповідач не звертався з письмовою заявою до ОСОБА_5 селищної ради щодо надання дозволу на встановлення огорожі на цій земельній ділянці. Відповідач вже не вперше перекриває дорогу до її житлового будинку. Ще 25 грудня 2000 року Надвірнянським районним судом в цивільній справі за її позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_6 про усунення перешкод в користуванні дорогою зобов'язано останніх розгородити огорожу, забрати бетонний фундамент і металічні стовпи, звільнити під'їзну дорогу довжиною 42,50 м та шириною 3,5м. до її будинку і не чинити перешкоди в користуванні цією дорогою. Дане рішення суду було виконано, про що свідчить акт державного виконавця від 20.03.2001 року. Однак, на початку серпня 2015 року відповідач ОСОБА_2 знову перекрив їй під'їзну дорогу, встановивши металеву огорожу на в'їзді на територію нафтової свердловини № 547, а на протилежній стороні - огорожу із залитим фундаментом із мурованими з цегли стовпчиками та металевими штахетами. Для мирного врегулювання спору вона зверталась в селищну раду та ПАТ «Укрнафта» НГВУ «Надвірнанафтогаз», однак це не дало позитивного результату і тому вона знову звернулась в суд. Рішенням Надвірнянського районного суду від 18.02.2016 року у справі №348/1948/15-ц її позов до ОСОБА_2, треті особи без самостійних вимог ОСОБА_5 селищна рада, ПАТ «Укрнафта» НГВУ «Надвірнанафтогаз» про усунення перешкод в користуванні дорогою було задоволено та знову зобов'язано відповідача ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні їй під'їзною дорогою довжиною 42,50 м та шириною 3,5 м, яка веде до житлового будинку № 120 по вулиці Михайлюка в селищі Битків, шляхом знесення огорожі та зобов"язано не чинити їй перешкоди в користуванні дорогою. Дане рішення набрало законної сили 29.02.2016 року і було примусово виконано державним виконавцем 31.05.2016 року. Проте вже 24.06.2016 року відвовідач ОСОБА_2 знову почав чинити перешкоди у користуванні їй під'їзною дорогою, яка веде до житлового будинку № 120 по вул.Михаилюка в смт.Битків, знову встановивши на ній огорожу, про що складено відповідний акт комісії ОСОБА_5 селищної ради і вона знову в черговий раз змушена звернутися з позовом в суд. Внаслідок неправомірних дій відповідача, які проявилися у неодноразовому перекритті під'їзної дороги до її домоволодіння, їй були заподіяні психологічні (моральні) страждання, розмір відшкодування яких, враховуючи характер та обсяг, душевних, психічних страждань, вона оцінює в 10 000 грн., і які підлягають відшкодуванню ОСОБА_2 у повному обсязі. Просить зобов'язати відповідача ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні під'їзною дорогою, довжиною 42,50м та шириною 3,5м., яка веде до житлового будинку №120 по вулиці Михайлюка в смт. Битків, шляхом знесення огорожі та не чинити перешкоди в користуванні дорогою та стягнути з ОСОБА_2 в її користь 10000,00 грн. моральної шкоди.

Відповідач ОСОБА_2 подав відзив на позовну заяву ОСОБА_4, в якому він не визнає позовні вимоги позивача. Зазначив, що тільки в жовтні 2015 року йому стало відомо про рішення виконкому ОСОБА_5 селищної Надвірнянського району за №102 від 23.12.1987 року про виділення під'їзної дороги позивачу ОСОБА_4 до її житлового будинку через земельну ділянку, якою вони з дружиною користуються для обслуговування їхнього будинковолодіння. Вважає, що дане рішення виконкому винесено у його відсутність, а тому його позбавлено права його оскаржити у встановленому законом порядку на той час до виконкому вищестоящої ради, тобто Надвірнянської районної ради. При цьому порушено його права і інтереси щодо користування земельною ділянкою і обслуговування будинковолодіння. Земельна ділянка, що фактично використовується ним та його дружиною для обслуговування будинковолодіння і по якій зроблено проїзд, належить на праві постійного користування ПАТ "Укрнафта", тобто служить для обслуговування об'єкта підвищеної небезпеки, а саме свердловини 547, тому забороняється для використання стороннім особам. Вказав, що із змісту вище вказаного рішення виконкому вбачається, що для надання позивачу ОСОБА_4 під'їзної дороги по території свердловини №547, ПАТ "Укрнафта" згоди не надавала. Тому рішення виконкому ОСОБА_5 селищної Надвірнянського району за №102 від 23.12.1987 року є незаконне, оскільки при прийнятті даного рішення виконком зобов'язаний був врахувати думку останнього, як постійного користувача. Крім того воно не є обгрунтованим і конкретним, так як не містить дані про під'їзну дорогу і не прив'язує її до місцевості, зокрема не вказані її довжина і ширина. На даний час залишається невідомим факт, з чого виходили пізніше, що її довжина 42.5 м, а ширина - 3,5 м. Також не можна погодитися із думкою виконкому про те, що позивач ОСОБА_4 не має під'їзної дороги до свого житлового будинку з іншого боку та немає можливості за свої кошти влаштувати таку дорогу, оскільки до її житлового будинку на протязі десятків років існував під'їзд з протилежної сторони, зі сторони дороги та земельних ділянок ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які є близькими родичами позивача. Однак, вони перекрили даний проїзд і штучно створили умови відсутності такого проїзду до будинку позивача, враховуючи неприязні стосунки з ними (родиною відповідача). Даний факт стверджується актом земельної комісії ОСОБА_5 селищної ради, яка виходила на місце 09.10.2015 року в зв'язку з розглядом його звернення, яка визнала за доцільне облаштувати під'їзд до житлового будинку позивача саме із сторони протилежної дороги, тобто з боку земельних ділянок ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 А також зазначив, що ставлячи паркан від позивача, він відступив близько 1 метра для влаштування проїзду до земельної ділянки позивача ОСОБА_4 28.11.2017 року враховуючи наведене з метою встановлення об'єктивної істини та справедливого вирішення земельного спору щодо під'їзної дороги він звернувся із заявою до сесії ОСОБА_5 селищної ради, оскільки тільки до її компетенції згідно діючого законодавства відноситься вирішення даного земельного питання. Вважає, що позов ОСОБА_4 до нього про усунення перешкод в користуванні під'їзною дорогою до задоволення не підлягає. Вимогу про стягнення з нього в користь позивача 10000 тисяч гривень моральної шкоди також не визнає, оскільки вона не грунтується на законних підставах і до задоволення не підлягає.

В судовому засіданні представник позивача-адвокат ОСОБА_10 позовні вимоги позивача ОСОБА_4 підтримав з підстав, наведних в позовній заяві та в заяві про збільшення позовних вимог, просить суд зобов'язати відповідача ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні під'їзною дорогою довжиною 42,50 м та шириною 3,5м., яка веде до житлового будинку позивача №120 по вулиці Михайлюка в смт. Битків, шляхом знесення огорожі та зобов"язати не чинити перешкоди позивачу в користуванні дорогою та стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_4 10000,00 грн. моральної шкоди, та судові витрати по справі.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та його представник - адвокат ОСОБА_3 підтримали наданий відзив, надали пояснення аналогічні за змістом, викладеним у відзиві та просять у задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_5 селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області ОСОБА_11 в останнє судове засідання не з"явилася, з приводу даного позову давала пояснення в судовому засіданні 08 червня 2018 року, фактично підтримавши заявлені вимоги позивача та пояснила, що дійсно відповідач ОСОБА_2 неодноразово перекривав позивачу ОСОБА_4 підїздну дорогу до її будинку, встановивши металеву огорожу на вїзді до нафтової свердловини №547, а на протилежному боці - огорожу на фундаменті з мурованими із цегли стовпчиками та металевими штахетами. Вказала, що ОСОБА_5 селищна рада даний спір вирішувати не вправі, оскільки дорога, якою користується позивач ОСОБА_4, належить ПАТ «Укрнафта» НГВУ «Надвірнанафтогаз» на підставі державного акту постійного користування для обслуговування нафтової свердловини №547. Вважає дії відповідача неправомірними, а заявлений позов підставним.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - НГВУ"Надвірнанафтогаз" ПАТ "Укрнафта" в судове засідання не з"явився, подав заяву, в якій просить позов ОСОБА_4 задоволити, а справу розглядати у їх відсутності. З приводу даного позову подав письмові пояснення, в яких вказано, що 12.12.2017 року розпорядженням в.о. начальника управління НГВУ "Надвірнанафтогаз" було створено комісію для встановлення факту самочининного будівництва огородження в охоронній зоні свердловини №547 НГВУ"Надвірнанафтогаз" ПАТ "Укрнафта" в смт. Битків Надвірнянського району.15 грудня 2017 року комісія провела обстеження в натурі на місцевості земельної ділянки площею 0,32 га, яка знаходиться в постійному користуванні НГВУ "Надвірнанафтогаз" ПАТ "Укрнафта" і використовується для обслуговування свердловин № 547-Битків. Дана земельна ділянка розташована в межах населеного пункту селища Битків Надвірнянського району. Під час обстеження комісія виявила, що відповідачем ОСОБА_2 самовільно встановлено огорожу на вищезазначеній земельній ділянці. Огорожа встановлена на віддалі 2-х метрів від свердловини № 547-Битків у вигляді металевого штахетника довжиною 34,6 м., висотою 1,5 м. Відповідач ОСОБА_2 самовільно без відповідного на те дозволу пригородив (зайняв) частину земельної ділянки площею 0,16 га, яка знаходиться в постійному користуванні НГВУ "Надвірнанафтогаз" ПАТ "Укрнафта", що і призвело перешкоди обслуговування свердловини № 547-Битків та проведення ремонтних робіт і свердловині. Крім того, вказав, що за інформацією землевпорядника ОСОБА_5 селищної ради відповідач не звертався з письмовою заявою до ОСОБА_5 селищної ради щодо надання дозволу на встановлення огородження на цій земельній ділянці. Заявлений позивачем позов вважає підставним і просить суд позовні вимоги ОСОБА_4 задовільнити.

Суд, вислухавши представника позивача-адвоката ОСОБА_1, відповідача, його представника - адвоката ОСОБА_3, представника третьої особи, свідка, дослідивши письмові докази, надані сторонами на виконання вимог ст. 81 ЦПК України, які сторона вважає достатніми для обґрунтування і заперечення своїх позовних вимог, та, з'ясувавши фактичні обставини, приходить до наступного висновку.

Статтею 124 Конституції України передбачено, що правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням виконавчого комітету ОСОБА_5 селищної ради від 23.12.1987 року № 102 позивачу ОСОБА_4 виділено під'їзну дорогу до її житлового будинку № 120, по вулиці Михайлюка в смт.Битків, через територію нафтової свердловини № 547, що належить ПАТ "Укрнафта" НГВУ «Надвірнанафтогаз», за згодою останнього, оскільки під'їзної дороги вона не мала. (а.с.6-7)

Дорога відведена позивачці на місці відповідно до вимог чинного на той час Земельного Кодексу, зокрема ст. 22.

Також судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2, починаючи з 2000 року, самовільно захоплює земельну ділянку, на якій знаходиться нафтова свердловина і через яку проходить дорога до будинку позивачки, обгородивши її огорожею та перекривши дорогу, в зв"язку з чим позивачка ОСОБА_4 змушена була звертатися до суду з позовом про усунення перешкод в користуванні дорогою.

Зазначені обставини підтверджуються рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 25 грудня 2000 року, яким позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 та ОСОБА_6 про усунення перешкод в користуванні дорогою задоволено та зобов'язано ОСОБА_2 та ОСОБА_6 розгородити огорожу, забрати бетонний фундамент і металічні стовпи, звільнити під'їзну дорогу довжиною 42, 50 м та шириною 3,5 м. до її будинку і не чинити перешкоди в користуванні цією дорогою. Дане рішення суду виконано, про що свідчить акт державного виконавця від 20.03.2001 року.(а.с.7-8)

Однак в подальшому відповідча ОСОБА_2 знову перегородив під"їздну дорогу до господарства позивачки ОСОБА_4, в зв"язку з чим остання в 2015 року знову звернулася в суд з аналогічним позовом.

Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 18 лютого 2016 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2, треті особи без самостійних вимог на стороні позивача - ОСОБА_5 селищна рада, Публічне Акціонерне Товариство "Укрнафта" НГВУ "Надвірнанафтогаз" про усунення перешкод в користуванні дорогою задоволено та зобов'язано ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_4 підїзною дорогою довжиною 42,50 м. та шириною 3,5 м., яка веде до житлового будинку №120 по вул. Михайлюка в смт. Битків, шляхом знесення огорожі та не чинити перешкоди в користуванні дорогою.(а.с.9-11)

Дане рішення суду виконано 31.05.2016 року, про що свідчить акт державного виконавця відділу ДВС Надвірнянського РУЮ, який підписаний сторонами по справі (а.с.46)

В силу вимог ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Однак в судовому засіданні встановлено, що вже 12.06.2017 року позивач ОСОБА_4 звернулась до ОСОБА_5 селищної ради з приводу чергового перекриття відповідачем ОСОБА_2 під'їзної дороги до її житлового будинку. (а.с.12)

Актом від 12.06.2017 року, складеного комісією ОСОБА_5 селищної ради, зафіксувано даний факт перекриття дороги та рекомендовано позивачу ОСОБА_12 в черговий раз звернутися до суду.(а.с.13)

Окрім того з акту обстеження земельної ділянки свердловини №547-Битків, яка знаходиться в постійному користуванні ПАТ "Укрнафта" НГВУ "Надвірнанафтогаз" від 15.12.2017 року, складеного комісією у складі: начальника цеху №2 з ВНГ ОСОБА_13, юрисконсульта ЮДВ ОСОБА_14, інженера відділу охорони праці та техніки безпеки ОСОБА_15, інженера з технагляду та нагляду за безпечною експлуатацією будівель та споруд ОСОБА_16, маркшейдера ОСОБА_17, майстра зайнятого на роботах з добування нафти газу та газового конденсату (на нафто газопромислах) бригади №3 цеху №2 ВНГ ОСОБА_18, провідного фахівця СБ ННПР ОСОБА_19 (за згодою) та в присутності землевпорядника ОСОБА_5 селищної ради ОСОБА_20, вбачається, що 15 грудня 2017 року проведено обстеження в натурі на місцевості земельної ділянки площею 0,32 га, яка використовується ПАТ "Укрнафта" на праві постійного користування відповідно до державного акту на право постійного користування землею серія ІІ-ІФ №001639, виданого ОСОБА_5 селищною радою 28.12.2001р., реєстр.№11, для обслуговування свердловини №547-Битків, та встановлено, що зазначена земельна ділянка розташована в межах населеного пункту селища Битків Надвірнянського району Івано-Франківської області. Під час обстеження комісія виявила, що громадянином селища Битків ОСОБА_2 самовільно встановлено огорожу на вищезазначеній земельній ділянці. Огорожа встановлена на віддалі 2-х метрів від свердловини № 547-Битків у вигляді металевого штахетника довжиною 34,6 м., висотою 1,5м. Своїми діями громадянин ОСОБА_2, який проживає ІНФОРМАЦІЯ_1 "а" в смт. Битків Надвірнянського району самовільно, без відповідного на те дозволу пригородив (зайняв) частину земельної ділянки площею 0,16 га, яка знаходиться в постійному користуванні ПАТ "Укрнафта" НГВУ "Надвірнанафтогаз", що і призвело до перешкоди обслуговування свердловини № 547-Битків та проведення ремонтних робіт на свердловині. За інформацією землевпорядника ОСОБА_5 селищної ради ОСОБА_20 вищезазначений забудовник не звертався з письмовою заявою до ОСОБА_5 селищної ради щодо надання дозволу на встановлення огородження на цій земельній ділянці.

Факт чинення перешкод в користуванні підїздною дорогою підтверджується також долученими до матеріалів справи світлинами із зображенням огорожі на земельній ділянці свердловини №547-Битків у вигляді металевого штахетника. (а.с.68-72)

Відповідачем ОСОБА_2 не спростовано факт перекриття позивачу ОСОБА_4 під'їзної дороги шляхом встановлення металевої огорожі на в'їзді на територію нафтової свердловини № 547, яка веде до житлового будинку позивача, що знаходиться в смт.Битків, вул.Михайлюка, 120.

Встановлено, що відповідач ОСОБА_2 надалі продовжує чинити позивачу ОСОБА_4 перешкоди у користуванні під'їзною дорогою довжиною 42,50 м та шириною 3,5 м, яка веде до її житлового будинку № 120 по вулиці Михаилюка в селищі Битків.

За інформацією землевпорядника ОСОБА_5 селищної ради, відповідач ОСОБА_2 не звертався з письмовою заявою до ОСОБА_5 селищної ради щодо надання дозволу на встановлення огорожі на цій земельній ділянці.

Наведені обставини підтвердили в судовому засіданні представник ОСОБА_5 селищної ради та не спростував сам відповідач ОСОБА_2

Також в судовому засіданні перевірено та встановлено, що на даний час відповідачем ОСОБА_2 не виконуються рішення Надвірнянського районного суду від 25.12.2000 року та від 18.02.2016 року і ним надалі чинять позивачу перешкоди в користуванні під"їздною дорогою.

Частиною 2 ст. 13 ЦК України передбачено, що при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримувалися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

В силу вимог ч.ч. 1, 2, 3 ст. 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них та використання цих ділянок із запровадженням і додержанням прогресивних технологій вирощування сільськогосподарських культур та охорони земель (обмін земельних ділянок, раціональна організація територій, дотримання сівозмін, встановлення, зберігання межових знаків тощо).

Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; відшкодування заподіяних збитків.

Частиною 1статті 153 Земельного кодексу Українивстановлено, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно з ст. 189 Земельного кодексу Українисамоврядний контроль за використанням та охороною земель здійснюється сільськими, селищними, міськими, районними та обласними радами.

Суд не бере до уваги твердження свідка ОСОБА_21 про те, що дороги до житлового будинку № 120, що розташований по вулиці Михайлюка в смт.Битків через територію нафтової свердловини № 547, що належить НГВУ "Надвірнанафтогаз" ПАТ "Укрнафта" не було, що позивач ОСОБА_4 самовільно захопила земельну ділянку, оскільки дані пояснення нічим не підтверджені та спростовуються наявними матеріалами справи.

Тобто, дані пояснення свідка в розумінні ст.ст. 77-78 ЦПК України не є належним та допустиимим доказом.

Згідно ст. 158 ЗК України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, вирішує земельні спори щодо меж земельних ділянок за межами населених пунктів, розташування обмежень у використанні земель та земельних сервітутів. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року №7«Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьоюстатті 152 ЗКшляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органівмісцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК).

Таким чином, в судовому засіданні доведено, що відповідач своїми діями, які полягають в перегороджені під'їзної дороги до житлового будинку позивача, позбавив її права на користування даною під'їзною дорогою, яке закріплене рішенням виконавчого комітету від 23.12. 1987 року № 102.

Щодо стягнення моральної шкоди то суд зазначає наступне.

Згідно вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою що донеї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

В обгрунтування стягнення моральної шкоди позивач ОСОБА_4 покликається на те, що неправомірними діями відповідача ОСОБА_2 їй завдано значну моральну шкоду, яка виразилась в моральних переживаннях і стражданнях, погіршення стану її здоров"я, так як вона є перестарілою людиною, порушенні нормальних життєвих зв"язків, що негативно відбилось на її стані здоров"я. Наслідки неправомірних дій відповідача, потягли за собою нераціональне витрачання життєвого часу (на проведення правових заходів), обумовили необхідність залучання значних фізичних та душевних ресурсів, дотепер вимагають компенсаторних можливостей задля їх подолання.

Згідно з п. 9 Постанови Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди», розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань. Зокрема враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Враховуючи, що позивач ОСОБА_4 неодноразово зверталася як до ОСОБА_5 селищної ради з приводу перекриття під'їзної дороги відповідачем ОСОБА_2 до її домоволодіння, так і безпосередньо до суду за захистом своїх порушених прав, змушена затрачувати свої зусилля і час для доведення своєї правоти в державних органах і відстоювати свої права, що неправомірними діями відповідача завдана моральна шкода, і що узгоджується з іншими матеріалами справи, однак суд вважає, що грошова сума на відшкодування шкоди підлягає стягненню з відповідача в значно меншому розмірі, а саме 1000 грн.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищевикладене, основуючись на вимогах чинного законодавства, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, і слід зобов"язати відповідача ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні позивачу ОСОБА_4, під"їздною дорогою довжиною 42,50 м. і шириною 3,5 м., яка веде до її житлового будинку №120 по вул. Михайлюка в смт.Битків, шляхом знесення огорожі та не чинити перешкоди в користуванні даною дорогою. А також слід стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_4 1000 грн. на відшкодування заподіяної моральної шкоди.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_4 слід стягнути понесені останньою судові витрати, що складаються з судового збору у розмірі 2240,00 грн.

На підставі ст.ст.3, 15, 16, 391 ЦК України, ст.ст.103, 152 ч.2, 158, 212 ЗК України та керуючись ст.ст. 4, 19, 77,78, 82, 141, 247, 258, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_4 - задоволити частково.

Зобов"язати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3 "а", Надвірнянського району Івано-Франківської області, усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, жительці смт.Битків, вул. Михайлюка, 120, Надвірнянського району Івано-Франківської області, під"їздною дорогою довжиною 42,50 м. і шириною 3,5 м., яка веде до її житлового будинку №120 по вул. Михайлюка в смт.Битків, шляхом знесення огорожі та не чинити перешкоди в користуванні даною дорогою.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 1000,00 грн. моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 2240,00 грн. судових витрат по справі.

В решта позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Флоряк Д.В.

Повний текст рішення виготовлено 15.11.2018 року