Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" січня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Виниченко Л.М.,

за участі секретаря Гноілек М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу № 755/10992/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_3, Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, третя особа: Служба у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, про позбавлення права користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання,-

Представники:

від позивача ОСОБА_4,

від відповідача ОСОБА_3,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та Дніпровського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві про визнання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою за адресою: АДРЕСА_1, та зобов'язання Дніпровський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві зняти ОСОБА_2 з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником та постійно проживає в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 з 10.01.1989 року.

22.12.2000 року між позивачем та ОСОБА_5 зареєстровано шлюб, який 29.12.2005 року був розірваний.

Від шлюбу народився син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно довідки з місця проживання про склад сім'ї та прописку від 05.07.2017 року № 425, виданої Комунальним концерном «Центр комунального сервісу № 97», ОСОБА_2 зареєстрований у позивача, проте фактично відповідач проживає зі своєю матір'ю - колишньою дружиною позивача за адресою: АДРЕСА_2 ще з дати їхнього розлучення, а саме з 2005 року.

Таким чином, відповідач не проживає у квартирі позивача за місцем реєстрації понад 12 років.

Позивач проживає у своїй квартирі з дружиною ОСОБА_7, шлюб з якою укладено 17.08.2006 року, та донькою ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Подання даного позову обумовлено тим, що позивач в майбутньому має намір розширити житлову площу для проживання своєї сім'ї, продати квартиру та купити нову, більшої площі.

Під час відкриття провадження у справі ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 19.07.2017 року, відповідно положень ч. 2 ст. 35 ЦПК України, враховуючи, що відповідач є неповнолітньою особою, до участі у справі було залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, матір відповідача ОСОБА_5 (а.с. 17, 18).

Відповідачем Дніпровським районним відділом Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві було подано заперечення на позов з проханням відмовити у задоволенні позову у частині зобов'язання Дніпровський РВ ГУДМС України в м. Києві зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_2 у зв'язку з тим, що з 04 квітня 2016 року територіальні органи та підрозділи Державної міграційної служби не здійснюють реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб, оскільки такі повноваження покладені на органи місцевого самоврядування після набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення повноважень органів місцевого самоврядування та оптимізації надання адміністративних послуг» (а.с. 29, 43).

Законний представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 19.10.2017 р. подала письмові заперечення (а.с. 44-46) у яких зазначила, що відповідач ОСОБА_2 проживав за адресою: АДРЕСА_1 з часу свого народження разом з батьками та був зареєстрований за згодою батька. На цей час ОСОБА_2 проживає разом з бабусею та матір'ю за адресою: АДРЕСА_3, власником якої є ОСОБА_10, яка згоди на реєстрацію ОСОБА_2 в квартирі не надавала. На даний час відповідачу 16 років, з 2015 року ОСОБА_2 навчається на денній формі навчання у Державному навчальному закладі «Центр професійної освіти технології та дизайну м. Києва», у зв'язку з чим самостійно проживати, утримувати себе та доглядати за собою не має можливості, тому відповідач не проживає за місцем реєстрації з поважних причин.

За клопотанням представника позивача ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 25.10.2017 р. замінено відповідача Дніпровський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві на відповідача Дніпровську районну в м. Києві державну адміністрацію і залучено до участі у справі законного представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 та у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору залучено Службу у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації (а.с. 66-69).

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Законний представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог з підстав викладених у письмових запереченнях, додатково пояснила, що вона та її син свого житла не мають, син ОСОБА_2 не працює, навчається у кулінарному училищі та у вечірній школі, мешкають вони з її матір'ю та братом, реєструвати ОСОБА_2 її матір у своїй квартирі відмовляється.

Представник Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання вказаний відповідач повідомлений належним чином, про причини неявки представника суд не повідомлено, відзив на позов не надано.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився, третя особа до суду направила письмові пояснення у яких просить розглянути справу за відсутності їхнього представника, зазначила, що проти позову заперечує в повному обсязі, оскільки задоволення позову призведе до порушення майнових прав неповнолітньої дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, законного представника відповідача, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що позивач є власником АДРЕСА_4 на підставі свідоцтва про право власності на житло (а.с. 6).

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно ст. 150 Житлового кодексу України власники квартири користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей, мають право на розпорядження квартирою, що знаходиться в приватній власності.

Згідно довідки від 25.07.2017 р., за адресою АДРЕСА_1 разом з ОСОБА_1 зареєстрований син ОСОБА_2 з 23.10.2001 р. (а.с. 12).

Як убачається із свідоцтва про народження, батьками відповідача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (а.с. 7).

Відповідно до довідки № 1138 від 02.08.17 р., за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані чотири особи: ОСОБА_1 (власник), ОСОБА_7 (дружина), ОСОБА_2 (син) та ОСОБА_8 (дочка) (а.с. 27).

Згідно Акту від 05.07.2017 р., затвердженого начальником ЖЕД-403, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1, з 2005 року по теперішній час за даною адресою не проживає (а.с. 11).

Статтями 47, 48 Конституції України гарантоване кожному право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

В судовому засіданні безспірно встановлено, що неповнолітній ОСОБА_2 за місцем своєї реєстрації у квартирі АДРЕСА_5 не проживає, мешкає разом зі своєю матір'ю за адресою АДРЕСА_3.

На даний час у спірній квартирі позивач проживає з дружиною та малолітньою дочкою.

Як задекларовано у ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства», держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумову розвитку. Діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Декларацією прав дитини (ст. 4) визначено, що дитині належить право на відповідне житло, а ст. 3 Конвенції про права дитини зобов'язує в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, судами, першочергову увагу приділяти забезпеченню інтересів дитини.

Як роз'яснено у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 року № 2, у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Враховуючи ті обставини, що відповідач є неповнолітньою особою та сином позивача, з дитинства за волевиявленням його батьків проживає з матір'ю, позивач має іншу сім'ю з якою мешкає у спірній квартирі, тому суд вважає, що ОСОБА_2 був відсутній за місцем своєї реєстрації у квартирі позивача з поважних причин, при цьому суд також приймає до уваги, що за адресою фактичного проживання власник житла не надає згоди на реєстрацію відповідача, будь якого іншого житла ОСОБА_2 на праві власності не має, у зв'язку з чим суд вважає, що позовні вимоги у частині визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщення задоволенню не підлягають.

Вимоги позову про зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, за адресою: АДРЕСА_1 є похідними від вищевказаних вимог, регулюються ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", тому у їх задоволенні також слід відмовити.

Відповідно ст. 141 ЦПК України, суд покладає судові витрати по сплаті судового збору на позивача.

Керуючись ст. ст. 47, 48 Конституції України, ст. ст. 317, 405 ЦК України, ст. 3, 6, 7, 19 СК України, Законом України «Про охорону дитинства», ст. ст. 4, 12, 76, 77, 81, 89, 133, 141, 206, 259, 265, 263, 268, 273, 289, 354 ЦПК України суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_3, Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, третя особа: Служба у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, про позбавлення права користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1, місце проживання: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1;

Відповідач - ОСОБА_2, місце проживання: АДРЕСА_6

Відповідач - Дніпровська районна в м. Києві державна адміністрація, місце знаходження: м. Київ, бульвар Праці, 1/1;

Третя особа: Служба у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, місце знаходження: м. Київ, вул. Краківська, 20.

Рішення суду складене 05.02.2018 року.

Суддя