Справа № 589/2494/17
Провадження № 2/589/214/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2018 року

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді Курбанової А.Р.,

з участю: секретаря судового засідання Ніколаєнко В.В.,

позивача ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

відповідача: ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

12 липня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди в розмірі 30000 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовувала заподіянням відповідачем їй моральної шкоди внаслідок неправомірних дій, які полягали у тому, що останній висловлював на адресу позивача претензії у непристойній формі, схопив її за комір пальта, здійснив фізичний вплив на ОСОБА_1, припинивши посягання після втручання перехожих, чим принизив її гідність і посягнув на особисту недоторканість позивача. Внаслідок чого позивач зазнала душевних страждань, загострились хронічні захворювання, порушився сон, погіршився апетит і настрій, з'явилися відчуття страху, відчаю, безвиході.

В судовому засіданні позивач та її представник свої вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, зазначених у позові. Сама ж позивач в судовому засіданні зазначила, що внаслідок протиправних дій відповідача, які виразились у висловлюванні зі сторони відповідача на її адресу претензій та здійсненні фізичного впливу: схопленні позивача за комір пальто і її задушенні, вона зазнала великих душевних страждань, страху, тілесних ушкоджень та фізичного болю.

В свою чергу, відповідач проти позову заперечував, посилаючись на те, що він зі своєю дружиною задля благоустрою прилеглої до багатоповерхового будинку № 3-а по вул. Горького в м. Шостка території зробили клумби та висадили квіти в вазонах, які облаштували з використаних автомобільних коліс. За словами відповідача, 12 квітня 2017 року позивач порушила створені ними вазони з квітами, а колісну гуму перемістила на інше місце, про що йому стало відомо від сусіда ОСОБА_5 Наступного дня, побачивши на подвірї будинку ОСОБА_1, відповідач попросив її підійти до нього та запитав навіщо вона так вчинила, на що остання відповіла, що коліса були їй необхідні для того, щоб загородити проїзд по прибудинковій території автомобілів. При цьому відповідач зазначає, що будь-якого впливу (психологічного, фізичного) відносно позивача він не чинив, вважає її вимоги не обгрунтованими та не підтвердженими жодними доказами.

Відповідач і його представник в судовому засіданні свою позицію підтримали з підстав, викладених у відзиві на позов, вказавши, що жодних протиправних дій щодо позивача відповідач не вчиняв.

Суд, заслухавши сторін, їх представників, свідків, вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовуються вимоги, перевіривши їх доказами, дійшов до наступного.

Відповідно до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Як вбачається із матеріалів справи, до випадків, які зазначені у частині 2 статті 1167 Цивільного кодексу України, наведені позивачем у позові обставини не відносяться.

Згідно з розясненнями пункту 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 32 березня 1995 року №4 (із змінами і доповненнями від 25 травня 2001 року № 5) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

При цьому, слід звернути увагу сторін, що відсутність хоча б одного з наведених елементів, які утворюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за заподіяну моральну шкоду, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як таке правопорушення.

У вказаному вище пункті постанови Верховний Суд України зазначив, що суд у таких спорах повинен з'ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Зважаючи на доводи сторін, які висувалися ними під час розгляду справи, суд вважає за необхідне дослідити, передусім, наявність протиправного посягання з боку відповідача на особисті немайнові блага позивача - людську гідність та особисту недоторканість та заподіяння їй моральної шкоди.

Як на доказ наявності цих обставин представник позивача посилався на висновок про результати розгляду матеріалу за повідомленням від керівника Шосткинської місцевої прокуратури ОСОБА_6 від 02.06.2017р., складений інспектором СРПП № 3 Шосткинського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_7 /а.с.3-4/, а також на покази свідка ОСОБА_8 (доньки позивача), надані під час розгляду справи.

Разом з тим, дані докази не є достатніми, тобто такими, що у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність наведених обставин, які входять до предмета доказування, а покази ОСОБА_8 в частині подій 13.04.2017 р. є недопустимими.

Так, як вбачається з висновку про результати розгляду матеріалу за повідомленням від керівника Шосткинської місцевої прокуратури ОСОБА_6 від 02.06.2017р., складеного інспектором СРПП № 3 Шосткинського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_7, було встановлено відсутність будь-якого правопорушення з боку відповідача при спілкуванні з позивачем. При цьому, при перевірці співробітником поліції були отриманні пояснення ОСОБА_9, яка зазначала, що в денний час вона проходила між буд. 3 та буд. 3-а по вул. Горького в м. Шостка, і побачила як ОСОБА_1 та ОСОБА_3 сперечались між собою з приводу коліс, які ніби-то ОСОБА_1 переклала на інше місце, а до цього їх встановив ОСОБА_3 Щоб хтось з них висловлювався нецензурною лайкою ОСОБА_9 не чула. Щоб ОСОБА_3 брав ОСОБА_1 за комір плаща та застосовував до неї фізичну силу не бачила.

Крім того, у вищезазначеному висновку викладені пояснення ОСОБА_10, з яких вбачається, що 13.04.2017р. близько 14 год. 00 хв. вона поверталась додому та між буд. 3 та буд. 3-а по вул. Горького в м. Шостка побачила словесну сварку між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 через колеса, які знаходились між вказаними будинками. За поясненнями ОСОБА_10 вона не чула щоб під час сварки сторони висловлювались нецензурною лайкою. Зазначила, що в ході сварки ОСОБА_3 взяв рукою за комір плаща ОСОБА_1, після чого ОСОБА_10 зробила чоловіку зауваження та сварка припинилась. При цьому, ОСОБА_10 не бачила, щоб під час сварки ОСОБА_1 було завдано фізичного болю чи тілесних ушкоджень.

Тобто вказаний висновок сам по собі не підтверджує обставин посягання з боку відповідача на людську гідність та особисту недоторканість шляхом висловлювання претензій в непристойній формі, фізичного впливу на позивача, штовхання її чи задушення, як про це зазначала позивач в своєму позові і в своїх поясненнях під час судового розгляду.

Крім того, слід зауважити, що в судовому засіданні 18.05.2018р. позивачем та її представником клопотання про допит свідка ОСОБА_10, яке заявлено ОСОБА_1 у позові, не підтримане. В судовому засіданні після початку розгляду справи 09.10.2018р. представник позивача, зазначивши, що свідок ОСОБА_10 може бути допитаний в режимі відеоконференції, із заявою про виклик цього свідка з дотриманням вимог ст.ст.83, 91 ЦПК України до суду так і не звернувся.

А з показів доньки позивача ОСОБА_8, допитаної в якості свідка, вбачається, що вона повернулась з міста ОСОБА_10 до своєї матері ОСОБА_1 20.04.2017р., тобто не була очевидцем подій, що відбувалися 13.04.2017р. і дізналася про події лише зі слів позивача. Так, свідок пояснила, що після повернення з міста ОСОБА_10 вона дізналась від позивача, що остання не встає з ліжка вже четвертий день та передумовою цього стало те, що під час сварки сусід ОСОБА_3 взяв ОСОБА_1 за комір і тримав. Свідок зазначає, що її мати після цих подій почала гірше бачити, погано спить, скаржиться на головні болі та боїться виходити на вулицю.

Покази ОСОБА_8 в частині, що зроблені з чужих слів, суд визнає недопустимими відповідно до приписів ч. 2 ст. 90 ЦПК України.

Жодних інших доказів на підтвердження протиправного посягання з боку відповідача для особисті немайнові блага позивача - людську гідність та особисту недоторканість позивач, з дотриманням вимог ч. 3 ст.12, ст.ст.76, 77, 81 ЦПК України, суду не надала.

Більш того, твердження позивача та її представника про наявність протиправних дій з боку відповідача спростовуються показами свідка ОСОБА_11, який будучи допитаним в судовому засіданні, повідомив, що він проживає на першому поверсі в будинку № 3 по вул. Горького в м. Шостка та з власного вікна він бачив як ОСОБА_1, перебуваючи у дворі будинку, витягувала автомобільне колесо з клумби. Наступного дня, свідок точної дати не пам'ятає, але зазначив, що це було в денний час в один з днів весни 2017 року перед Великоднем (яке у 2017 році було 16 квітня), бачив як ОСОБА_3 розмовляв зі ОСОБА_1 і запитав останню навіщо вона зруйнувала клумби. При цьому, свідок показав, що розмовляли вони звичайно, без криків. Розмова тривала близько хвилини, і свідок весь цей час спостерігав за ними, та в ході цієї розмови ОСОБА_3 не здійснював жодного фізичного впливу на ОСОБА_1, не тягнув її і не штовхав. Після цього позивач кудись пішла.

Також позивач належним чином не обґрунтувала розміру заявленої моральної шкоди та з чого вона при цьому виходить, зазначивши в судовому засіданні 09.10.2018 року, що 10000 грн. вона витратить на власне лікування, 10000 грн. витратить для того, щоб зробити дорогу біля свого будинку, і ще 10000 грн. віддасть будинку-інтернату.

Згідно з ч. 3 ст.12, ст.ст.76, 77, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Проте, належних доказів дійсного спричинення моральної шкоди, протиправності дій та їх причинно-наслідкового зв'язку позивач не надала.

Таким чином, суд доходить висновку про відсутність в даному випадку складу цивільного правопорушення, як підстави для покладення на відповідача обовязку з відшкодування моральної шкоди.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необгрунтованість позовної заяви ОСОБА_1 та відсутність підстав для її задоволення.

Судові витрати по сплаті судового збору слід віднести на рахунок позивача відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст.. 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Сумської області шляхом подання апеляційної скарги через Шосткинський міськрайонний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 19.10.2018р.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду

Сумської області ОСОБА_12