Справа № 569/8743/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2018 року Рівненський міський суд Рівненської області

в особі головуючої судді - Панас О.В.

при секретарі - Корнійчук А.В.

з участю: позивача - ОСОБА_1

представника позивача - адвоката ОСОБА_2

відовідачів -ОСОБА_3, ОСОБА_4

представника відповідачів - адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про визначення частки в спільному майні та встановлення порядку користування жилим приміщенням в квартирі, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Рівненського міського суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про визначення частки в спільному майні та встановлення порядку користування жилим приміщенням в квартирі.

Просив визначити, що йому належить 1/3 частка квартири АДРЕСА_1 на праві спільної часткової власності . Встановити постійний порядок користування житловими кімнатами в квартирі АДРЕСА_1, а саме: виділити в постійне користування ОСОБА_1 кімнату житловою площею 11.9 м.кв.. що позначена в технічному паспорті літер, "6", та кладовку площею 0.7 м.кв.. яка позначена в Технічному паспорті на квартиру літерою «7». Виділити в постійне користування ОСОБА_4 та ОСОБА_3 житлову кімнату розміром - 15.3 м.кв., що позначена в технічному паспорті літер «5». Всі інші приміщення : кухня, коридор, туалет, ванна кімната та балкон залишаються в спільному сумісному користуванні та розпорядженні власників.

Свох вимоги обгрутовує тим, що відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 28 січня 2000 року йому та відповідачам належить на праві приваїної спільної сумісної власності квартира АДРЕСА_1. Вважає, що частка кожного із співвласників становить по 1/3 частці.

Крім того, між ним та відповідачами протягом останніх 17 років склався відповідний порядок користування квартирою. Він фактично проживає в кімнаті, яка позначена в Технічному паспорті на квартиру літер. «6». Однак, це не закріплено ніяким документом.

У зв'язку з цим вимушений поставити питання про встановлення постійного порядку користування приміщеннями в квартирі та відкритті окремих особових рахунків на оплату житлово-комунальних послуг.

Квартира двохкімнатна. У квартирі с централізоване опалення, відокремлений санвузол, ванна, газ.

Житлова площа кімнат дозволяє виділити йому в користування кімнату розміром 11.9 м.кв., що позначена в технічному паспорті літер. «6». та кладовку площею 0.7 м.кв., яка позначена в Технічному паспорті на квартиру літер. «7». що знаходиться у його кімнаті, а відповідачам житлову кімнату рочміром - 15.3 м.кв. що позначена в технічному паспорті літер «5». Все інше: кухня, коридор, туалет, ванна кімната іа балкон залишаться в спільному сумісному користуванні та розпорядженні власників.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позов в межах його доводів. Просив задовольнити. Вказав, що погоджується з тим, щоб балкон був виділений у користування відповідачів.

Відповідачі ОСОБА_6, ОСОБА_3 позов не визнали , просили відмовити в його задоволенні. Підтримали подані до суду письмові заперечення відповідно до яких вважають, що позивачем всупереч вимог ЦПК України не надано доказів на ствердження своїх позовних вимог. Зокрема, того що між ними склався порядок користування квартирою. Позивач фактично не проживає в спільній квартирі. Має постійне інше місце проживання.

Задоволення позовних вимог призведе до порушення їхніх прав власності.

Спірна квартира належить сторонам на праві спільної сумісної власності. Тобто їхні частки в квартирі не визначені . Виділу з спільної сумісної власності не відбувалося. Частка співвласника у спільній сумісній власності може бути визначена в разі її виділу. Позивач не просить виділити його частку. А тому і правових підстав визначати його частки, не має.

Відповідно до ст.41 Конституції України Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Заперечують проти запропонованого поділу квартири. Згідно такої пропозиції позивач буде користуватися житловою площею, яка перевищує 1/3 його частки, та користуватися кімнатою, яку пропонує виділити їм, оскільки просить балкон залишити в спільному користуванні. Крім того, не враховано, що ЖК забороняє заселення в одній кімнаті осіб різної статі , які старші 9 років.

Заслухавши пояснення позивача, відповідачів, показання свідків, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що кв.АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого на підставі наказу № 18 від 28.01.2000р.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної , творчої діяльності.

Відповідно до ст.. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах , що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ч.2 ст.370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що позов в частині визначення частки ОСОБА_1 в квартирі, належній на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_3 обґрунтований та підлягає до задоволення та визначення частки у квартирі, яка є ідеальною та на право власності інших співвласників не впливає та не порушує їхніх прав.

Крім того відповідно до ст.360 Цивільного кодексу України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'ячаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів, а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.

Відповідачі не погоджуються добровільно встановити порядок постійного користування житловими кімнатами в квартирі і відкритті окремих особових рахунків.

Так, з оглянутого судом технічного плану на квартиру АДРЕСА_1 встановлено, що спірна квартира двохкімнатна, має дві ізольовані житлові кімнати площею 11,9 кв.м. та 15,3 кв.м. , кухню, коридор, туалет, ванну кімнату, кладову та балкон.

Допитані в судовому засіданні свідки з боку позивача ОСОБА_8, ОСОБА_9 суду показали, що ОСОБА_1 займає велику кімнату в якій є балкон. Балконом користуються крім нього і відповідачі, при створюють йому зайвий шум, чим перешкоджають відпочивати. Відносини між позивачем та відповідачами конфлікні, про це їм відомо зі слів позивача. Крім того, пояснили, що протягом року позивач двічі проходить реабілітаційне лікування в санаторії по одному місяцю, іноді відвідує сестру в с.Радивилів.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, які проживають по сусідству з сторонами, показали, що між сторонами часто виникають конфлікти. Їм відомо, що у великій кімнаті проживає ОСОБА_1, а відповідачі займають спальню.

Відповідно до ст.. 155 Житлового Кодексу України « жилі будинки(квартири ) , що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим приміщенням ( квартирою). Відповідно до ст. 104 ЖК України член сім'ї наймача вправі вимагати, за згодою інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, укладення з ним окремого договору найму, якщо жилу площу що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам ст. 63 ЖК України згідно якої предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Не можуть бути самостійним предметом договору найму: жиле приміщення, яке хоч і є ізольованим, проте за розміром менше від встановленого для надання одній особі (частина перша статті 48), частина кімнати або кімната, зв'язана з іншою кімнатою спільним входом, а також підсобні приміщення (кухня, коридор, комора тощо).

Таким чином, суд прийшов до висновку, що частки кожного із співвласників у спірній квартирі є рівними та становлять по 1/3. Житлова площа кімнат, порядок користування яких просить встановити позивач, сумарно складає 27,2 кв.м., тому на кожного із співвласників припадає приблизно по 9,06 кв.м. кожному. В ідеалі, виходячи з площ кімнат, виділити кожному із співвласників зазначену житлову площу неможливо, встановити порядок користування кімнатами не порушуючи права співвласників неможливо. Добровільної згоди відповідачів на виділення їм в користування кімнати площею 15,3 кв.м., не досягнуто. Доказів можливого переобладнання житлових кімнат у квартирі відповідно до часток співвласників, суду не надано.

За наведених обставин, суд прийшов до висновку, що позовна заява в частині встановлення порядку користування квартирою до задоволення не підлягає за недоведеністю позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263-268, 273,354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визначити частку ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_1 в розмірі 1/3 частки квартири. Припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_1 у квартирі, визнавши на ним право спільної часткової власності квартири АДРЕСА_1.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1, проживає: АДРЕСА_1, паспорт серії НОМЕР_1, виданий 22.01.1998 р. Рівненським МУ УМВС України в Рівненській області.

Відповідач: ОСОБА_4, проживає: АДРЕСА_1, паспорт серії НОМЕР_2, виданий 22.01.1998р. Рівненським МУ УМВС України в Рівненській області.

Відповідач: ОСОБА_3, проживає: АДРЕСА_1, паспорт серії НОМЕР_3 , виданий 15.08.2002р. Рівненським МВ УМВС України в Рівненській області.

Повний текст рішення виготовлений 14.02.2018 року.

Суддя: О.В.Панас

.