Справа № 214/6077/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

25 січня 2018 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Прасолова В.М.

при секретарі Усік М.О.

за участю позивачки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що з відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 09 серпня 2013 року. Від шлюбу мають малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає з нею. Шлюбні відносини між ними припинені у 2015 році. Сімейне життя з відповідачем не склалося, оскільки мають різні погляди на життя та сімейні відносини. Почуття любові та взаємоповаги між ними втрачені. З зазначеного часу мешкають окремо, спільне господарство не ведуть. Тому вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них. Спору щодо поділу майна та місця проживання дитини на даний час немає.

У судовому засіданні позивачка позов підтримала повністю, підтвердивши зміст позову, не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки в судове засідання заяви не надав, у зв'язку з чим, на підставі ст. 280 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи.

У судовому засіданні безпосередньо досліджені наступні письмові докази: свідоцтво про шлюб (а.с.5), свідоцтво про народження (а.с.6).

Суд, керуючись вимогами ст. 77 ЦПК України, згідно якої предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, оцінюючи з точки зору належності досліджені у судовому засіданні докази, приходить до наступних висновків.

Суд вважає належним доказом свідоцтво про шлюб (а.с.5), так як цей доказ стосується обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме перебування сторін у зареєстрованому шлюбі.

Суд вважає належним доказом свідоцтво про народження (а.с.6), так як цей доказ стосується обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме наявність у сторін малолітньої дитини.

Суд, відповідно до ст. 78 ЦПК України, вважає досліджені у судовому засіданні зазначені письмові докази допустимими, так як ці докази одержані без порушення порядку, встановленого законом.

Оцінюючи докази з точки зору їх достовірності, суд приходить до висновку, що досліджені у судовому засіданні письмові докази є достовірними.

Керуючись вимогами ст. 80 ЦПК України, суд вважає, що сукупність визнаних судом допустимими, належними та достовірними доказами є достатньою для встановлення наступних фактів та обставин.

У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 9 серпня 2013 року. Вказана обставина встановлена на підставі свідоцтва (а.с.5).

Шлюбні відносини між сторонами припинені у 2015 році. З зазначеного часу сторони мешкають окремо, спільне господарство не ведуть. Позивачка вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них. Вказані обставини встановлені поясненнями позивачки.

До взаємин між сторонами належить застосувати норми СК України.

Відповідно до ст. 3 ч.2 СК України, сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом.

Відповідно до ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Таким чином, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі та суперечать інтересам позивачки, а тому позов підлягає задоволенню.

На підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки витрати по сплаті судового збору в сумі 640 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 3, 110-112 СК України, ст.ст. 2, 4, 12, 13, 77,78,80, 133, 141, 206, 228, 258-260, 263-265, 280 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 9 серпня 2013 року у Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 502, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - розірвати.

Після розірвання шлюбу прізвище ОСОБА_1 залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, витрати по сплаті судового збору в сумі 640 грн. 00 коп.

На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне рішення складено 5 лютого 2018 року.

Головуючий суддя: В.М. Прасолов