Справа №560/1434/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2018 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді Сидоренко З.С.,

за участю секретаря судового засідання Катюха К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дубровиця справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно,

в с т а н о в и в:

Згідно п.9 Розділу ХІІІ "Перехідні положення" ЦПК України в редакції від 15.12.2017 року справи у судах першої інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 та просить визнати за ним право особистої приватної власності на 1/2 частку житлового будинку разом із господарськими будівлями та спорудами, розташованого по вулиці Садова,8 село Порубка Дубровицького району Рівненської області, спадщина на який відкрилася після смерті його матері ОСОБА_3, померлої 18.03.2016 року.

Свої вимоги мотивує тим, що 18 березня 2016 року померла ОСОБА_3, яка була його матір'ю. У період шлюбу його батьки набули житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, розташований по вул.Садова,8 с.Порубка Дубровицького району Рівненської області. Тому цей житловий будинок вважався спільною сумісною власністю. Після смерті батька та інших його братів, мати стала єдиним власником житлового будинку, розташованого по вул.Садова,8 с.Порубка Дубровицького району, який і належав їй на час її смерті у 2016 році. На випадок своєї смерті 01 серпня 2014 року матір'ю було вчинено заповіт на його ім'я та на ім'я відповідача, тобто його рідного брата. Згідно заповіту мати заповіла їм по 1/2 частині всього свого майна. Отже, він, як і відповідач по справі, є спадкоємцем за заповітом і має право на прийняття спадщини. У шестимісячний строк з дня відкриття спадщини, а саме 07 вересня 2016 року він прийняв спадщину, оскільки звернувся із відповідною заявою до нотаріуса. Однак, постановою про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину від 07 жовтня 2016 року, виданою державним нотаріусом ОСОБА_4 Дубровицької районної державної нотаріальної контори, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на успадкований житловий будинок та роз'яснено, що немає можливості видати свідоцтво про право на спадщину через відсутність правовстановлюючого документа. Поскільки умов для видачі йому свідоцтва про право на спадщину немає, то є усі підстави для захисту його права власності в суді, причому його брат - відповідач, вже це своє право, яке є аналогічне до його, вже реалізував, і суд визнав за ним у цьому ж самому порядку право власності на 1/2 частку цього ж будинку, що підтверджується рішенням суду у справі №560/1162/16-ц.

У судове засідання позивач не з'явився, подавши заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, наявними у матеріалах справи.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи та встановивши, що вимоги позивача не зачіпають інтереси третіх осіб, а прийняте рішення суду не суперечить вимогам чинного законодавства, суд дійшов висновку що позов слід задоволити з наступних підстав.

Відповідно до свідоцтва про народження серії V-УР №0823706 (а.с.23) батьками позивача вказані ОСОБА_5 та ОСОБА_3.

ОСОБА_5 помер 20.11.2003 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ГЮ №136641 (а.с.9).

ОСОБА_3 померла 18.03.2016 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ГЮ №185447 (а.с.7).

На підставі ч.1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно заповіту, складеного 01.08.2014 року (а.с.11) ОСОБА_3 на випадок своєї смерті зробила розпорядження , що усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все, що їй належатиме на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла по 1/2 в рівних частинах ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 вчасно звернулися до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Встановлено, що після смерті ОСОБА_3 була заведена спадкова справа №141/2016, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с.14) Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (а.с.17), а також архівною довідкою №409/01-24 від 08.11.2017 року (а.с.22).

Однак, постановою державного нотаріуса Зарічненської районної державної нотаріальної контори Рівненської області ОСОБА_4 про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину від 07.10.2016 року (а.с.19) ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: с.Порубка вул.Садова,8 дубровицького району Рівненської області відмовлено.

Із зазначеної постанови нотаріуса вбачається, що підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину є те, що видача такого свідоцтва нотаріусом проводиться після подання правовстановлюючого документа щодо належності цього майна спадкодавцеві. Такого документа нотаріусу надано не було у зв'язку з його відсутністю.

Згідно виписки з погосподарської книги №8 особовий рахунок №652 будинок №8 по вулиці Содова в с.Порубка рахується за покійним ОСОБА_6 (а.с.13).

Рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 27.01.2017 року визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину одноповерхового житлового будинку з надвірними господарськими будівлями та спорудами, який розташований в с.Порубка по вулиці Садова,8 Дубровицького району Рівненської області як за спадкоємцем за заповітом після смерті його матері ОСОБА_3, померлої 18.03.2016 року. Рішення суду набрало законної сили.

Вказаним рішенням суду встановлено, що житловий будинок, розташований по вул.Садова,8 с.Порубка Дубровицького району Рівненської області та який рахується по погосподарській книзі за ОСОБА_5 - батьком позивача, був успадкований матір'ю позивача шляхом фактичного вступу в управління і володіння спадковим майном на підставі ст.ст.529 та 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року.і належав їй на день її смерті.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до положень ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст.1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що спірний житловий будинок, збудований в 1977 році, і цивільне законодавство, що діяло в той час, не передбачало обов'язкової реєстрації речових прав на житловий будинок. У зв'язку з викладеним, батьки позивача набули право власності на житлові будинок №8 по вул.Садова в с.Порубка Дубровицького району Рівненської області, хоча і не здійснили його державної реєстрації.

В даний час реєстрація права власності на житловий будинок за померлими є неможливою, оскільки їх цивільна правоздатність та право власності на майно припинились з часу смерті, як це передбачено ст.ст.25, 346 ЦК України.

У відповідності до ч.4 ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

За змістом статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно із статтею 16 ЦК України кожна особа має право на захист своїх прав та законних інтересів, зокрема, шляхом визнання права.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюються або не визнається іншою особою.

За таких підстав, суд приходить до висновку, що є підстави визнання права власності на 1/2 житлового будинку по вул.Садова,8 с.Порубка Дубровицького району Рівненської області за ОСОБА_1 після смерті матері ОСОБА_3, оскільки, згідно норм спадкового права, ОСОБА_1 став власником спадкового майна померлої і набув права власності на нього.

Керуючись ст.ст. 16, 328, 346, 392, 1216, 1218, 1296 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 23, 76-78, 81, 89, 141, 265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на 1/2 частку житлового будинку разом із господарськими будівлями та спорудами, розташованого по вулиці Садова,8 село Порубка Дубровицького району Рівненської області, спадщина на який відкрилася після смерті його матері ОСОБА_3, померлої 18.03.2016 року.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Рівненської області.

У відповідності до п.п. 15.5) п.15 ч 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя: підпис.

З оригіналом згідно:

Голова Дубровицького

районного суду ОСОБА_7