Номер провадження 2/754/2217/18
02 лютого 2018 року м. Київ
Деснянський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді: Таран Н.Г.
за участю секретаря судового засідання: Двірко Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення аліментів, -
В листопаді 2017 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Деснянського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2, про стягнення аліментів.
Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що 25.01.2014 року між нею та відповідачем ОСОБА_2 було укладено шлюб, який 10.01.2017 року було розірвано. Від даного шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилася дитина - донька ОСОБА_3. На даний час дитина проживає з позивачем та повністю перебуває на утриманні позивача. Всі витрати по утриманню дитини лягають на ОСОБА_1 Відповідач в свою чергу не приймає участі у вихованні дочки. Добровідбно надавати матеріальну допомогу відповідач відмовляється, пояснюючи це тим, що в нього систематично виникають проблеми, хоча відповідно до норм Закону від повинен та зобов'язаний утримувати свою дитину. Відповідач має змогу надавати матеріальну допомогу, оскільки, він займається підприємницькою діяльністю. Крім того, відповідач має інший мінливий нерегулярний дохід, а саме: працює в службі перевезень пасажирів (таксі).
Позивач в судове засідання не зявилася, повідомлялася належним чином, від неї надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про час і місце розгляду справи. Суд знаходить за можливим розглянути справу у відсутності відповідача, згідно до вимог частини 4 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням статті 280 цього Кодексу.
Вивчивши письмові матеріали справи, судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 25.01.2014 року, який заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва 10.01.2017 року було розірвано, що підтверджується копіює свідоцтва про одруження та копією заочного рішення Деснянського районного суду м. Києва від 10.01.2017 року (а.с.3,8).
Від вказаного шлюбу сторони мають дочку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження від 21.05.2014 року виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві (а.с.4).
Своє звернення до суду з даним позовом позивач обґрунтовує тим, що відповідач не надає достатньо коштів на утримання спільної дитини.
Законодавцем положенням ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплений конституційний обовязок батьків утримувати своїх дітей.
Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.
Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 Сімейного кодексу України).
Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Крім того, ст. 51 Конституції України передбачено, що батьки зобов'язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.
Відповідно до ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. А ч. 3 цієї статті встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів
Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.
Вирішуючи питання про присудження аліментів, в силу ст. 182 СК України та п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року, судом звернуто увагу на той факт, що даних про працевлаштування та загальний доход відповідача не представлено.
Суд також враховує, що з 01 січня 2018 року прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить 1492,00 гривень, для дітей віком від 6 до 18 років 1860,00 гривень, мінімальна заробітна плата 3723,00 гривень, мінімальний розмір аліментів з одного з батьків на дитину віком до 6 років 1492,00 х 0,5 = 746,00 гривень.
У зв'язку з цим суд погоджується із обґрунтованістю визначення аліментів в даному випадку у твердій грошовій сумі, та приходить до висновку про можливість задоволення заявлених вимог шляхом присудження з відповідача аліментів у розмірі 2500,00 гривень щомісячно на утримання дитини від дня пред'явлення позову, а саме з 08.11.2017 року.
Відповідно до ст. 430 ЦПК України, у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, необхідно допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.
Суд також приходить до висновку про стягнення з відповідача згідно до вимог ч.6 ст. 141 ЦПК України судових витрат.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 12, 13, 81,89, 141, 259, 264-265, п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, ст.ст. 141, 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення аліментів - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_2, що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі 2500,00 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08.11.2017 року до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 640,00 грн.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
Рішення може бути оскаржене позивачем безпосередньо до Апеляційного суду міста Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення проголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою з врахуванням вимог ст. 285 ЦПК України. Заява про перегляд рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя: Н.Г. Таран