АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/1235/2018 Головуючий в 1-й інстанції - Антонова Н.В.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

15 березня 2018 року Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів :

головуючого - Чобіток А.О.

суддів - Соколової В.В., Немировської О.В.

при секретарі - Казанник М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 30 січня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди,-

в с т а н о в и в:

07.07.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяних в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 24 травня 2015 року водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_1 , рухаючись в м. Києві по вул. Боженка, 84, не врахував дорожню обстановку, не впорався із керуванням, внаслідок чого автомобіль занесло, та останній допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, під його керуванням , який рухався у зустрічному напрямку, що призвело до пошкодження обох транспортних засобів, чим порушив п.п. 12.1, 121 Правил дорожнього руху України.

Вина ОСОБА_1 у порушенні Правил дорожнього руху,що спричинило зіткнення автомобілів при вказаних обставинахпідтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, схемою ДТП і поясненнями учасників та свідків пригоди, також постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 28.01.2016 року.

Також, позивач вказав, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, він отримав ряд тілесних ушкоджень у зв'язку з чим знаходився на лікуванні в медичному центрі «Святого Пантелеймона» та витратив за період з 26.05.2015 року по 25.01.2016 року на лікування хвороб, пов'язаних з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, 62 070 грн., що підтверджується квитанціями, рахунками та актами надання медичних послуг.

За таких обставин, позивач просив стягнути з відповідача, як власника джерела підвищеної небезпеки - автомобіля НОМЕР_1, грошові кошти у розмірі 362 678 грн. як величину матеріального збитку з ПДВ, з урахуванням втрати товарної вартості внаслідок пошкодження його автомобіля, 62 070 грн. вартості медичних послуг на лікування хвороб,які він зазнав внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 1000 грн. вартість послуг експерта, а також моральну шкоду у розмірі 100 000, 00 грн., як компенсацію тих емоційних страждань, які довелося перенести йому та його родині, втрат, пов'язаних з відновленням його психічного стану, відпочинком від усього, що сталося із ним та членами його родини.

Заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 30 січня 2017 року позов задоволено частково. Вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2, суму завданого матеріального збитку у розмірі 362 678, 00 грн., витрати на лікування у розмірі 62 070, 00 грн., витрати на проведення оцінки розміру матеріальної шкоди - 1 000,00 грн., а всього 425 748 грн., моральну шкоду у розмірі 7 000 (сім тисяч) гривень 00 коп. Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 5635 (п'ять тисяч шістсот тридцять п'ять) гривень 48 коп.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове,яким відмовити в задоволенні позову. Зазначає,що судом порушено норми матеріального та процесуального права при розгляді справи,внаслідок чого було прийнято незаконне рішення.

Вислухавши доповідь судді, пояснення представників сторін,обговоривши доводи апеляційної скарги, обставини справи, Апеляційний суд міста Києва, який діє відповідно до п. 8 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, ч. 4 ст. 147 та п. 3 Розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» приходить до наступного.

Відповідно до ст.213 ЦПК України в редакції 2004 року, рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення,яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства,вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин,на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень,підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено,що24.05.2015 року о 06-40 год. в м. Києві по вул. Боженка, 84, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «БМВ», д.н.з.НОМЕР_6.під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля НОМЕР_3, під керування ОСОБА_3(а.с. 9).

Згідно з Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль марки «Nissan», модель «Qashqai», реєстраційний номер НОМЕР_4 , належить на праві власності ОСОБА_3.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 28.01.2016 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. (а.с. 9)

Задовольняючи позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди та стягуючи з відповідача на користь позивача 362 678,01 грн. вартості матеріального збитку внаслідок пошкодження належного йому автомобіля та 62 070 грн. витрат на лікування,суд першої інстанції виходив того,що доказів на спростування розміру матеріального збитку, завданого транспортному засобу позивача внаслідок дорожньо- транспортної пригоди, яка сталася з вини відповідача, останнім суду не надано. Крім того суд прийшов до висновку про доведеність отримання позивачем тілесних ушкоджень внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ,на лікування якиху період з 26.05.2015 року по 25.01.2016 року він витратив 62 070 грн.

Не погодившись з таким висновком суду, відповідач в апеляційній скарзі посилається на замовчування позивачем обставин, які впливають на правильне вирішення даного спору, а саме: наявність у нього полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів № АІ/4235739 від 27.02.2015 року та договору АІ/4235739/ДГО добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів від 27.02.2015 року, укладених з АТ «Страхова компанія «АХА Страхування», за якими позивач отримав страхове відшкодування відповідно 49 000 грн. та 52 697,47 грн.

Вважає не доведеними належними доказами як наявність тілесних ушкодження у позивача внаслідок дорожньо-транспортної пригоди так і розмір витрат, понесених позивачем на їх лікування .

Апеляційний суд вважає вказані аргументи апеляційної скарги такими,що заслуговують на увагу, у зв'язку з чим було витребувано з АТ «Страхова компанія «АХА Страхування» відповідні документи, за якими судом апеляційної інстанції встановлено наступне.

Відповідно до страхового акту № АХА2016753 від 02.03.2016 року,який складено АТ «СК АХА Страхування» за заявою ОСОБА_2 особою, яка зазнала збиток, від 05.05.2015 року, на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів АІ4235739 від 28.02.2015,страхувальник ОСОБА_4, термін дії договору з 28.02.2015 року по 27.02.2016 року, об'єкт договору страхування-транспортний засіб ВМV ALPINAНОМЕР_7, згідно з розрахунком від 01.03.2016 року визначена сума страхового відшкодування в розмірі 49 000 грн.

При цьому у розрахунку зазначено,що розмір збитку нанесеного пошкодженому транспортному засобу потерпілого визначено на підставі звіту № 309/15 від 03.08.2015 року ФОП ОСОБА_5,за висновком якого вартість відновлювального ремонту у розмірі 415 178,25 грн. перевищує ринкову вартість транспортного засобу потерпілого ОСОБА_2 на момент ДТП - 388 197,42 грн., а ринкова вартість транспортного засобу після ДТП погоджена з клієнтом і складає 285 500,00 грн. Вказаний розрахунок підписаний ОСОБА_2 (а.с.202,203).

Відповідно до страхового акту № АХА2016756 від 02.03.2016 року, який складено АТ «СК АХА Страхування» за заявою ОСОБА_2 особою, яка зазнала збиток, від 25.05.2015 року, на підставі договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту АІ4235739/ДГО від 27.02.2015, страхувальник ОСОБА_4, термін дії договору з 28.02.2015 року по 27.02.2016 року, об'єкт договору страхування-транспортний засіб ВМV ALPINAНОМЕР_7, згідно з розрахунком від 01.03.2016 року визначена сума страхового відшкодування в розмірі 52 697,42 грн. У розрахунку зазначено, що розмір збитку нанесеного пошкодженому транспортному засобу потерпілого визначено на підставі звіту № 309/15 від 03.08.2015 року ФОП ОСОБА_5, за висновком якого вартість відновлювального ремонту 415 178,25 грн. перевищує ринкову вартість транспортного засобу на момент ДТП - 388 197,42 грн., а ринкова вартість транспортного засобу після ДТП погоджена з клієнтом складає 285 500,00 грн. Вказаний розрахунок підписаний ОСОБА_2(а.с.204,205).

За інформацією АТ «Страхова компанія «АХА Страхування» розрахунок та виплата страхового відшкодування за шкоду, заподіяну здоров'ю ОСОБА_2 не здійснювалася у зв'язку з відсутністю у страхової компанії документів, що підтверджують настання ушкодження його здоров'ю внаслідок дорожньо-транспортної пригоди від 24.05.2015 року.

Таким чином за заявою ОСОБА_2 щодо страхового відшкодування по вказаним договорам страхування, АТ «Страхова компанія АХА Страхування» було замовлено автотоварознавче дослідження колісного транспортного засобу автомобіля НОМЕР_5, належного на праві власності ОСОБА_2, за висновком якого вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля становить 415 178,25 грн., а ринкова вартість автомобіля станом на 24.05.2015 року становить 388 197,42 грн.

Таким чином, отримавши страхове відшкодування, визначене на підставі даного висновку, з погодженою з ним ринковою вартістю його транспортного засобу після ДТП, ОСОБА_2 погодився зі звітом № 309/15 від 03.08.2015 року щодо визначення матеріального збитку, завданого йому як власнику пошкодженого транспортного засобу при вказаних вище обставинах.

Проте пред'явивши 07.07.2016 року позов безпосереднього до ОСОБА_1, як винної особи в спричиненні йому матеріальної шкоди внаслідок пошкодження його автомобіля, ОСОБА_2 вказані обставини не зазначив в позовній заяві та в обґрунтуванні своїх вимог в цій частині послався на звіт про незалежну оцінку вартості матеріального збитку, завданого йому,як власнику транспортного засобу, ТОВ «БІЗНЕС АССІСТ» від 26.05.2015 року,відповідного до якого величина матеріального збитку,завданого транспортному засобу з ПДВ та з врахуванням втрати товарної вартості складає 362 678,01. При цьому в звіті визначена ринкова вартість подібного непошкодженого КТЗ в розмірі 414 191,64 грн., а вартість відновлювального ремонту 336 407,06 грн.(а.с.67-107).

Крім того судом апеляційної інстанції встановлено,що на час пред'явлення позову позивачем було відремонтовано автомобіль, про що також не було поставлено суд першої інстанції до відома.

Згідно зі ст.30 Закону України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Враховуючи вищевикладені обставини та вимоги вказаних норм матеріального права, транспортний засіб позивача вважається знищеним, з чим позивач погодився, визнавши вартість свого транспортного засобу після ДТП, яка дорівнює 288 500 грн.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що дії позивача під час розгляду справи щодо замовчування отримання майна, яке не може бути використане за призначенням, але має певну цінність в даному випадку 288 500 грн., отримання страхового відшкодування, здійснення ремонту автомобіля, позбавило права відповідача при вирішення даного спору поставити вимогу про передачу майна на суму 288 500 грн. після відшкодування збитків, а відтак рішення суду в цій частині не можна визнати законним та обґрунтованим.

Статтею 5 Закону України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно із ст. 23 вказаного Закону, шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є:

- шкода, пов'язана з лікуванням потерпілого;

- шкода, пов'язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим;

- шкода, пов'язана із стійкою втратою працездатності потерпілим;

- моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я.

Статтею 24 Закону України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, визначено порядок відшкодування шкоди, пов'язаної з лікуванням потерпілого.

Так, згідно із п. 24.1. зазначеної статті Закону, у зв'язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров'я.

Апеляційний суд не може погодитись і з висновком суду про стягнення з відповідача на користь позивача 62 070,00 грн. витрат на лікування захворювань,які він зазнав на його думку внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з наступних підстав.

У позові позивач зазначив, що внаслідок дорожнього-транспортної пригоди згідно з висновками медичного центру «Святого Пантелеймона» він отримав ряд тілесних ушкоджень, у зв'язку з чим знаходився на лікуванні в період з 26.05.2015 року по 05.06.2015 року. Стан його здоров'я на певний час дещо покращав, проте хвороби, пов'язані з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, постійно дають рецидиви, так як він є інвалідом 2 групи.

Відповідно до ст..ст. 59, 60 ЦПК України в редакції 2004 року кожна сторона зобов'язана довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Так на підтвердження факту отримання тілесних ушкоджень внаслідок ДТП, яка сталася 24.05.2015 року, позивач посилається на довідку Київської міської клінічної лікарні №7 від 25.05.2015 року, в якій зазначено діагноз: струс головного мозку, забій лобу, забійне ссадно лівого передпліччя, забій, гематома надлобкової області. Механізм травми: ДТП та рекомендовано нагляд невропатолога за місцем проживання. Доказом отримання тілесних ушкоджень внаслідок ДТП та лікування з цього приводу позивач зазначає консультативне заключення медичного центру «Святого Пантелеймона», в якому перелічені тілесні ушкодження, зазначені в довідці Київської міської клінічної лікарні №7, а також знаходження на лікуванні у денному стаціонарі з 26.05 по 05.06.2015 року. В даному консультативному заключенні відсутній перелік призначених ліків та лікувальних заходів саме зазначених тілесних ушкоджень.

Подальше лікування у вказаному закладі позивач також пов'язує з отриманими тілесними ушкодженнями внаслідок ДТП до 25 січня 2016 року та понесення витрат на таке лікування в розмірі 62 070,00 грн.

Проте з актів надання медичних послуг позивачу ТОВ «Медичний центр «Святого Пантелеймона» за вказаний період не вбачається причинно-наслідкового зв'язку цих послуг з лікуванням тілесних ушкоджень, які він пов'язує з дорожньо-транспортною пригодою.

Відсутній висновок відповідного медично-експертного закладу про погіршення стану здоров'я позивача саме внаслідок вказаних тілесних ушкоджень, що потребувало певного комплексу заходів такого лікування і таке лікування було здійснено.

Колегія суддів звертає увагу на те,що АТ «Страхова компанія «АХА Страхування» виплата страхового відшкодування за шкоду,заподіяну здоров'ю ОСОБА_2 не здійснювалася у зв'язку з відсутністю у страхової компанії документів, що підтверджують настання ушкодження здоров'ю внаслідок дорожньо-транспортної пригоди від 24.05.2015 року.

В постанові Голосіївського районного суду м. Києва від 28.01.2016 року, яким ОСОБА_1визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП також відсутні будь які посилання на отримання ОСОБА_2 тілесних ушкоджень під час ДТП.

За таких обставин колегія суддів вважає, що позивач не довів належними та допустимими доказами причинно-наслідкового зв'язку між тілесними ушкодженнями, які він зазначив у позові, та ДТП за вказаних обставин, і понесення ним витрат саме на їх лікування у розмірі 62 070 грн.

Встановлені обставини апеляційною інстанцією дають підстави не погодитись з висновком суду першої інстанції в частині відшкодування матеріальної шкоди,спричиненої позивачу внаслідок ДТП і рішення в означеній частині підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про відмову в задоволенні позову в цій частині.

Разом з тим суд апеляційної інстанції відхиляє аргументи апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції в частині відшкодування моральної шкоди і вважає, що суд, визначивши спричинення позивачу моральної шкоди внаслідок ДТП та її розмір в 7 000 грн., правильно виходив із засад розумності, виваженості та справедливості та з врахуванням обставин,за яких цю шкоду зазнав позивач, залишившись без автомобіля тривалий час.

Аналізуючи всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо,а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції в частині відшкодування матеріальної шкоди та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову про стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди у розмірі 425 748 грн.

У відповідності зі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Керуючись ст..ст.268,374,375,376,381-384,389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

п о в т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 30 січня 2017 року скасувати в частині відшкодування матеріальної шкоди та в цій частині постановити нове рішення наступного змісту.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди залишити без задоволення.

В решті рішення залишити без змін, зменшивши розмір судового збору, стягнутого з ОСОБА_1 на користь держави до 551,20 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржено в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий - Судді -