Справа № 278/230/16-ц
Провадження №2/278/95/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
23 лютого 2018 року Житомирський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді Зубчук І.В.
секретаря с/з ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» ОСОБА_3, третіх осіб ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання порушеним прав споживача фінансових послуг банку, визнання недійсним кредитного договору та розірвання кредитного договору, -
Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про визнання порушеним прав споживача фінансових послуг банку, визнання недійсним кредитного договору та розірвання кредитного договору.
У забезпечення грошових зобовязань за Кредитним договором, позивач згідно договору від 18 лютого 2008р. передав в іпотеку Банку житловий будинок, загальною площею 62,9 кв.м. та земельну ділянку, площею 1310,00 кв.м, що знаходяться за адресою: с.Станишівка Житомирського району, Житомирської області, вул.О.Незнайка, №77. Зазначений договір іпотеки посвідчений приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу ОСОБА_6 зареєстровано в реєстрі за № 1019.
Крім цього, в забезпечення виконання умов кредитного договору від 18 лютого 2008 року були укладені договори поруки з ОСОБА_4 та ОСОБА_5.
Про те позивач вважає вищевказаний договір недійсним, оскільки станом на день підписання договору курс долара по відношенню до гривні складав 5,05 гривень, отже на момент укладення кредитного договору від банку вона отримала 194970 гривень 40 копійок на сьогоднішній день курс гривні до долара складає 24,15 гривень. Крім того, банком за період з 18 лютого 2008 року по 10 січня 2016 року неодноразово збільшувалась процентна ставка. Отже, виходячи з положень ст.ст. 203, 215, 230, 548 ЦК України, вважає, що в момент підписання кредитного договору між позивачем та банком, вона була введена в оману щодо істотних умов договору, ціни та відсоткової ставки, а тому даний договір не може бути дійсним.
В ході судового розгляду справи позивач уточнила позовні вимоги та просила визнати недійсним та розірвати кредитний договір №18/02/2008/840-Н/55 від 18 лютого 2008 року укладений між ВАТ КБ «Надра» правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра» та нею оскільки банк не виконав вимоги ОСОБА_7 про дотримання істотних умов договору, щодо надання Позичальнику обєктивної, повної та достовірної інформації, про умови кредиту під час укладення договору про надання споживчого кредиту забезпеченого іпотекою, які є істотними для такого виду договорів а також на те, що Банк в умовах кредитного договору, приховав фактичне значення реальної процентної ставки та фактичне значення подорожчання кредиту, які суттєво відрізняються від тієї реальної процентної ставки за кредитом та, того розміру подорожчання кредиту, які були обумовлені та узгодженого між сторонами кредитного правочину в його умовах. За таких обставин, просить суд визнати кредитний договір недійсним та розірвати його.
Представник позивача наполягала на задоволенні позову в повному обсязі з підстав зазначених в позові та не оскаржує порядок видачі кредиту, оскільки ОСОБА_2 отримала кредитні кошти.
В судове засідання представник відповідача не зявився, але надіслав до суду письмове заперечення в якому зазначив, що кредитний договір № 18/02/2008/840-Н/55 від 18 лютого 2008 року між Позивачем та Банком укладений в письмовій формі. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору: мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види (способи) забезпечення зобовязань позичальника, відсоткова ставка, порядок плати за кредит, порядок зміні припинення договору, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору. Отже укладаючи та підписуючи 18.02.2008 р. Кредитний договір № 18/02/2008/840-Н/55 від 18.02.2008 р., отримуючи грошові кошти у сумі 38 608,00 доларів СІЛА згідно заяви на отримані готівки №1 від 18.02.2008 р., позивач усвідомлювала свої дії та передбачала їх наслідки (а.с.39-42).
Окрім того з метою забезпечення грошових зобовязань за Кредитним договором, позивач згідно договору від 18 лютого 2008 р. передав в іпотеку Банку житловий будинок, загальною площею 62,9 кв.м. та земельну ділянку, площею 1310,00 кв.м, що знаходяться за адресою: с.Станишівка Житомирського району, Житомирської області, вул.О.Незнайка, №77. Зазначений договір іпотеки посвідчений приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу ОСОБА_8 зареєстровано в реєстрі за №1019. Також в забезпечення виконання умов кредитного договору від 18 лютого 2008 року були укладені договори поруки з ОСОБА_4 та ОСОБА_5.
Треті особи в судове засідання не зявилися не повідомивши причину неявки. Про час і день розгляду справи повідомлені у встановленому порядку.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Згідно зі ст.ст. 47, 48 ОСОБА_7 України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - уповноважена особа Фонду гарантування) здійснює повноваження органів управління та діє без довіреності від імені Банку, що ліквідується.
Судом встановлено, що 18 лютого 2008 року між позивачкою та відповідачем ВАТ КБ «Надра»(правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра» ), укладено кредитний про надання споживчого кредиту №18/02/2008/840-Н/55.
Відповідно до умови п. 2.1. кредитного договору, забезпеченням виконання зобовязань позичальника за цим договором є: застава нерухомості, а саме: квартира №б/н по вул.Незнайко, 77 с.Станишівка загальна площа 62,9 кв.м.
Також в якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов'язань щодо погашення Кредиту, сплаті відсотків та інших платежів, передбачених цим Договором, можливих штрафних санкцій 18 лютого 2008 року були укладені договори поруки з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 договір поруки.
Відповідачем викладено графік погашення заборгованості, в додатку №1 до вказаного Договору про надання споживчого кредиту.
У відповідності до положень ст.ст. 1054, 1055 ЦК України кредитний договір повинен бути укладений в письмовій формі та містити в собі положення щодо розміру та умов кредиту.
Укладений сторонами кредитний договір визначений сторонами як споживчий кредит, а тому для нього встановлено особливий порядок укладення.
У договорах за участю фізичної особи - споживача, враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів (ч.2 ст.627 ЦК України). Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (ч. 3 ст.1054 ЦК України).
Рішенням Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень п.п. 22, 23 ст. 1, ст. 11 ,ч. 8 ст. 18, ч. 3 ст. 22 ОСОБА_7 України «Про захист прав споживачів» у взаємозвязку з положеннями ч. 4 ст. 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) визначено, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

За положеннями ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1 - 3, 5 та 6 ст.203 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.11 ОСОБА_7 України «Про захист прав споживачів», та ч.1 ст.6 ОСОБА_7 України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» передбачено, що «Фінансові послуги врегульовують питання щодо відомостей, які кредитодавець має у письмовій формі повідомити споживачеві перед укладенням договору споживчого кредитування».

У частині 4 пункту 4 ст.11 ОСОБА_7 України «Про захист прав споживачів» та ч.1 ст.6 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що у договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: 1) сума кредиту; 2) детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; 3) дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; 4) право дострокового повернення кредиту; 5) річна відсоткова ставка за кредитом; 6) умови дострокового розірвання договору; 7) інші умови, визначені законодавством.

До інших умов, визначених актами цивільного законодавства, у даному конкретному випадку з урахуванням специфіки кредитного договору та виду забезпеченості (яким, згідно припису п.2.1. кредитного договору є іпотека), слід віднести обов'язкові умови які урегульовують дані правовідносини зокрема, ОСОБА_7 України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечними боргом і іпотечними сертифікатами».

Статтею 1 ОСОБА_7 України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечними боргом і іпотечними сертифікатами» визначено, що іпотечний борг - це основне зобов'язання за будь-яким правочином, виконання якого забезпечене іпотекою.

За правилом ст.2 ОСОБА_7 України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечними боргом і іпотечними сертифікатами», Договір про іпотечний борг виникає з цивільно правових відносин між сторонами договору за умови дотримання встановлених цим ОСОБА_7 вимог. Умови договору про іпотечний борг та зміст самого іпотечного договору розробляє кредитодавець.

Основні економічні та правові вимоги виникнення іпотечного боргу мають бути розкриті кредитодавцем іще до укладення договору про іпотечний борг. Ця інформації має бути оприлюднена ним у письмовій формі і містити: опис усіх грошових зборів і витрат, пов'язаних з установленням іпотеки; принципи визначення плати за договором про іпотечний борг; порядок дострокового виконання основного зобов'язання у разі неплато-спроможності боржника або невиконання боржником своїх зобов'язань за договором про іпотечний борг та юридичні наслідки цього невиконання; право боржника попереджати кредитодавця про можливе невиконання основного зобов'язання; реквізити ліцензії та/або свідоцтва про внесення кредитодавця до Державного реєстру фінансових установ чи Державного реєстру банків; положення про інфляційне застереження.

Встановлена Законодавцем в коментованій нормі ОСОБА_7 передумова обовязкової необхідності для Банку здійснювати встановлення положення про інфляційне застереження, (яке Законодавцем визначено, як спосіб встановлення та узгодження з іпотекодавцем домовленості про розрахунки індексації інфляційних втрат вартості предмету іпотеки та збереження її реальної вартості), є такою, що перш за все направлена, на необхідність дотримання рівноправя сторін (учасників договору), дотримання справедливого балансу договірних правовідносин та на збереження реальної вартості предмету іпотеки.

В супротивному випадку, відсутність в умовах спірного правочину вище зазначених застережень та домовленостей між сторонами кредитного договору, суттєво порушує баланс договірних правовідносин Позичальника, істотно знецінює вартість предмету іпотеки та значно погіршує становище іпотекодавця йому на шкоду, що є недопустимим.

Отже, вище наведена правова конструкція норм ОСОБА_7, надає суду підстави для висновку, що: на дані правовідносини, окрім вимоги ст.1054 ЦК України, ЗУ «Про захист прав споживачів», ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», також поширюється дія норм ЗУ «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечними боргом і іпотечними сертифікатами», і при укладенні такого виду кредитного договору, Кредитодавець має керуватись правилами та дотримуватись імперативних норм і вимог, встановлених цими Законами; приписи ст.2 ОСОБА_7 №979-IV, «;щодо необхідності та обовязку визначення кредитодавцем саме в кредитному договорі основних економічних та правових вимог виникнення іпотечного боргу, на які міститься посилання в ст.11 ОСОБА_7 України «Про захист прав споживачів» та ч.1 ст.6 ОСОБА_7 України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (із числа інших обов'язкових умов, що випливають із суті та умов договору), мають бути визначені та розкриті Банком саме в змісті кредитного договору іще до укладення іпотечного договору, шляхом оприлюднення таких відомостей у письмовій формі».

Вище зазначені вимоги, є визначеними законом істотними умовами кредитного договору, укладеного між позичальником і банком, а їх зміст та умови є такими, що можуть вплинути на рішення споживача про необхідність придбання послуги з надання кредиту та являються необхідними і обовязковими для такого виду договорів.

В п.14. Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" вказано, що при вирішенні спорів про визнання кредитного договору недійсним суди мають враховувати вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема ЦК (статті 215,1048-1052,1054-1055 ЦК України), статті 18-19 ОСОБА_7 України "Про захист прав споживачів".

Відповідно до ч.5 ст.11, ст.18 ОСОБА_7 України "Про захист прав споживачів" до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього ОСОБА_7 про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

З аналізу матеріалів Договору про надання споживчого Кредиту № 18/02/2008/840-Н/55 від 18 лютого 2018 року та Додаткової угоди №1 до нього, судом встановлено, що в їх змісті відсутні встановлені законодавством обов'язкові умови, які необхідні для їх укладення, а саме:

- не встановлено умов надання кредиту, зокрема про можливі настання валютних ризиків для Позичальника;

- не встановлено, не розкрито та є відсутніми обовязкові умови, щодо основних економічних і правових вимог виникнення іпотечного боргу, шляхом оприлюднення їх у письмовій формі, іще до укладення такого договору.

- не встановлено інфляційного застереження та відсутні належні дані і відомості, відносно досягнутої домовленості, про розрахунки індексації інфляційних втрат вартості предмету іпотеки та збереження її реальної вартості.

У відповідності до ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Кредитний договір є неукладеним (не відбувся), коли сторони в належній формі не досягли згоди щодо хоча б однієї його істотної умови, передбаченої законодавцем.

Відповідно до п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», підставою недійсності правочину, відповідно до ч.1 ст.215 ЦК, є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст.203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. Зокрема, не є укладеним правочин (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо).

Отже, оскільки вище вказані обов'язкові відомості не були встановлені та не розкриті відповідачем в кредитному договорі, і докази про це, не були надані суду та є відсутніми, за таких умов, суд прийшов до обґрунтованого та підставного висновку, що кредитний договір не відповідає вимогам чинного законодавства України, а його сторонами, в належній формі не було досягнуто згоди щодо істотних умов договору, передбачених законодавцем .

Разом з тим, судом встановлено, що відповідно до п.1.1.1.3.1. кредитного Договору, Відповідач в порядку та на умовах визначених цим Договором, взяв на себе зобовязання надати Позичальнику грошові кошти в сумі 38608,00 ( тридцять вісім тисяч шістсот вісім доларів США), з оплатою за процентною ставкою 12,89 (дванадцять цілих чотири десятих) процентів річних, з кінцевим терміном повернення заборгованості до «18» лютого 2022 року, на умовах визначених цим Договором.

Згідно з п.1.3.1 договору, нарахування процентів за цим Договором здійснюється на підставі відсоткової ставки у розмірі 12.89 % відсотків на рік, проте не зазначено розміру платежу який має бути внесеним щомісячно.(а.с.18)

Відповідно до правила ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Згідно правила ч.1 ст.1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Постановою Правління НБУ №168 від 10.05.2007 року "Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту", які розроблені у відповідності до ст.11 ОСОБА_7 України "Про захист прав споживачів", затверджено форму детального розпису сукупної вартості кредиту та Правила надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту (надалі - Правила).

У даних Правилах вказані обов'язкові умови із числа інших обов'язкових умов договору, на які міститься посилання в ст.11 ОСОБА_7 України "Про захист прав споживачів", необхідність яких випливає із суті та умов договору, які є істотними та які можуть вплинути на рішення споживача про необхідність придбання послуги з надання кредиту.

Витрати, що складають сукупну вартість кредиту, законодавцем визначено у частині д). п.2 ст.11 ОСОБА_7 України «Про захист прав споживачів», згідно якої сукупна вартість кредиту включає перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо.

Частиною 2 п.16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» передбачено що суди повинні з'ясувати виконання банками чи іншими фінансовими установами положення статей 11, 18, 21 ОСОБА_7 України «Про захист прав споживачів», а також пункту 3.8 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168.

На підставі відповідного клопотання представника позивача, 06.04.2018 року, судом було призначено проведення судово економічної експертизи експертом «Київської незалежної судово експертної установи».

Експертиза проводилась за наявними матеріалами справи, які надані експерту позивачем.

Отже враховуючи, що проведення судово економічної експертизи має суттєве значення по справі, для встановлення викладених позивачем в позовній заяві обставин, щодо факту введення банком позичальника в оману, при укладенні оспорюваного Договору про надання вищезазначеного споживчого Кредиту , а також те, що відповідачем не надано суду інших письмових доказів , за таких обставин, суд прийшов до висновку та вважає можливим, визнати встановлені експертним дослідженням факти, для зясування яких, було призначено судом проведення судово економічної експертизи.

Відповідно до правила ч.1 ст.12 ЦПК України, Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Вимогою ч.1 ст.81 ЦПК України, встановлено обовязок кожній стороні довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 81 цього Кодексу.

Відповідно до висновку експерта від 01 березня 2017 року №2144 вбачається, що заданими п. 1.3.1. кредитного договору №18/02/2008/840-Н/55 від 18.02.2008 р. процентна ставка за користування кредитом становить 12,89%. В межах наявних матеріалів, реальна процентна ставка за кредитним договором №18/02/2008/840- 11/55 від 18.02.2008 р. не визначена.

За результатами експертизи, в межах наявних матеріалів встановлено реальна процентна ставка на момент укладення кредитного договору №18/02/2008/840-14/55 від 18.02.2008р., складає 15,68%.

В межах наявних матеріалів, абсолютне значення подорожчання кредиту за кредитним договором №18/02/2008/840-14/55 від 18.02.2008 р. не визначене. За результатами експертизи, в межах наявних матеріалів встановлено: абсолютне значення подорожчання кредиту за кредитним договором №18/02/2008/840-14/55 від 18.02.2008 р. на момент його укладення становить 39519,99 дол. США.

За даними п. 1.3.1. кредитного договору №18/02/2008/840-Н 55 від 18.02.2008 р. процентна ставка за користування кредитом становить 12,89%. В межах наявних матеріалів, реальна процентна ставка за кредитним договором №18/02/2008/840- Н/55 від 18.02.2008р. не визначена.

За результатами експертизи, в межах наявних матеріалів, при виконанні розрахунку в національній валюті, з урахуванням курсу НБУ по відношенню гривні до долара США, за період з 18.02.2008 р. по 23.03.2016 р. та при застосуванні в наступних періодах офіційного курсу долара США станом на 23.03.2016 р. встановлено: реальна процентна ставка на момент укладення кредитного договору №18/02/2008/840- Н/55 від 18.02.2008 р. складає 35,54% (а.с.-81-102).

Щомісячні платежі, що передбачені умовами кредитного договору про надання споживчого кредиту №18/02/2008/840-Н/55. на момент його укладення, становили: від 317,42 дол. США (1602,95 гривень) до 768,93 дол. США (3883,09 гривень).

Дослідження реальної процентної ставки та абсолютного значення подорожчання кредиту експертом проводилося у відповідності до «Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», затверджених Постановою Правління НБУ №168 від 10.05.2007 р., керуючись умовами кредитного договору №18/02/2008/840/-Н/55 від 18.02.2008 р. та виходячи з наданих на експертизу матеріалів. Суми платежів в погашення заборгованості за кредитом та процентами в Додатку 1 експертизи, зазначені згідно оригіналу додатку №1 до кредитного договору №18/02/2008/840-Н/55 від 18,02.2008 р. наявного в матеріалах кредитної справи (а.с.98-99).

За наявними матеріалами справи встановлено, що Позичальником під час укладення кредитного договору №18/02/2008/840-Н/55 від 18.02.2008 р., сплачено наступні платежі:

- комісію за розрахунки у розмірі 3070,40 грн. (згідно п.1.5 договору - 1,60% від суми наданих коштів, квитанція №1 від 18.02.2008р.), що по курсу НБУ на дату сплати складає 608,00 дол. США (зазначено у кол. 5.3. Додатків 1 та 2 експертизи);

- страховий платіж у сумі 1697,97 грн. (квитанція від 18.02.2008р.), що по курсу НБУ на дату сплати складає 336,23 дол. США (зазначено у кол. 6.1. Додатків 1 та 2 експертизи).

Умовами п.4.3.14 кредитного договору №18/02/2008/840-Н/55 від 18.02.2008 р. передбачено зобовязання Позичальника страхування нерухомого майна та страхування Позичальника від нещасних випадків на весь строк кредитування. В матеріалах справи наявний оригінал договору комплексного страхування громадян за Програмою «Рідна оселя» №62-10015130 від 18.02.2008 р. (матеріали кредитної справи а.с.87-84), укладений між ЗАТ «Страхова компанія «Еталон» (страховик) та ОСОБА_2 (страхувальник), згідно якого застраховані майнові інтереси страхувальника, повязані з володінням, користуванням та розпорядженням майном та повязані з життям, здоровям, працездатністю Застрахованої особи. Суми страхових платежів майбутніх періодів, відповідно умов п. 4.3.14 кредитного договору №18/02/2008/840-Н/55 від 18.02.2008 р., взяті у розмірах, передбачених договором комплексного страхування громадян за Програмою «Рідна оселя» №62-10015130 від 18.02.2008 р. (зазначено у кол. 6.1. Додатків 1 та 2 експертизи).

Викладені судовим експертом відповіді на поставлені судом питання, надані ним в категоричній формі. Відповідач не надав суду жодних письмових доказів, які б ставили під сумнів або спростовували зазначений висновок судового експерта. А відтак, у суду немає підстав для сумніву в обєктивності, всебічності та обґрунтованості виконаної ним експертизи, яку приймає як доказ, наведених позивачем обставин.

Отже, суд вважає, що даним експертним висновком підтверджується, що відповідач скористався тим, що позивачу об'єктивно бракувало знань необхідних для здійснення правильного вибору при підписанні оспорюваного договору і він був введений в оману при отриманні кредитних послуг, а відповідач, в порушення вимог ЗУ "Про захист прав споживачів" не надав позивачу відомості, які потрібні клієнту при укладенні кредитного договору та не зазначив їх в його змісті.

Разом з тим, на підставі встановлених судовим експертом обставин, суд прийшов до висновку, що документальне оформлення кредиту за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 05.12.2007 р., не відповідає вимогам ОСОБА_7 та нормативно - правовим актам України, які регулюють питання кредитних правовідносин.

На думку суду, встановлені судовим експертом розбіжності, являються такими, що поліпшують умови банку, який розробляв спірний кредитний договір та додаток №1 до нього. А отже, з дослідженого судом висновку експертизи, суд приходить до висновку, що під час укладання договору, банк приховав від позичальника повну та обєктивну інформацію щодо кінцевої сукупної вартості кредиту, чим ввів позичальника в оману, щодо реальної відсоткової ставки та кінцевої загальної суми кредиту, яку сплатив би позичальник банку, погашаючи кредит у порядку, визначеному графіком погашення заборгованості.

Отже, виходячи з положень ст.ст. 203, 215, 230, 548 ЦК України, суд приходить до висновку про те, що в момент підписання кредитного договору між сторонами, позивач був введений в оману відповідачем щодо істотних умов договору, ціни та відсоткової ставки.

А тому, волевиявлення позивача на укладання кредитного договору у вигляді та розмірах, які фактично встановлені шляхом експертного дослідження, суперечили її волевиявленню на його укладання саме на таких умовах.

Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 640 грн.

Керуючись ст.230 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 82, 258-259, 263-265 ЦПК України, Постанови Пленуму Верховного суду України від 28.04.1978 року №3 «Про практику у справах про визнання угод недійсними», суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати недійсним кредитний договір №18/02/2008/840-Н/55 від 18 лютого 2008 року укладений між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2.

Розірвати кредитний договір №18/02/2008/840- Н/55 від 18 лютого 2008 року укладений між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Заочне рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: І. В. Зубчук