Справа № 463/1534/18
Провадження № 2/463/1234/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2018 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Нора Н.В.

при секретарі Кисиличин М.В.

з участю представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2

представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4

представника третьої особи ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовомОСОБА_6 до Садівничого кооперативу «Дружба-3», третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про встановлення земельного сервітуту, суд

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про встановлення земельного сервітуту.

У судовому засіданні представники позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_2В, вимоги підтримали. Позов мотивують тим, що ОСОБА_6 належить на праві власності земельна ділянка №16, площею 0,0516 га, кадастровий номер :07:007:0303, яка знаходиться на території Садівничого кооперативу «Дружба-3», за адресою м. Львів, вул. Низова. Право власності підтверджується договором купівлі-продажу від 22.12.2016р. Дана земельна ділянка межує із земельною ділянкою відповідача, площею 0, 1568 га., кадастровий номер :07:007:0001, яка передана Садівничому кооперативу «Дружба-3» у власність на підставі Ухвали Львівської міської ради №652 від 26.06.2003р. та видано державний акт на право власності на земельну ділянку, серії ЛВ №9097155. Вказані земельні ділянки розташовані таким чином, що через земельну ділянку Садівничого кооперативу пролягає прохід до земельної ділянки позивача. На момент перевірки вхід було зачинено металевими воротами. Будь-яким іншим чином позивач не може потрапити до своєї ділянки, доступ до неї можливий тільки через вїзд по вул. Низова, 22-24. Позивачем було надіслано кооперативу заяву з пропозицією укласти договір про встановлення земельного сервітуту з долученим проектом договору. Однак садівничий кооператив не надав згоди на його укладення, натомість на загальних зборах членів кооперативу від 19.08.2017р. був затверджений проект договору про встановлення земельного сервітуту на зовсім інших умовах, що порушує права позивача на користування своїм майном.

У підтвердження вимог покликається на документи про право власності на земельну ділянку, проект договору та інші долучені до справи докази, які просить вважати вичерпними в обґрунтування позову.

Представники відповідача у судовому засіданні проти обґрунтованості позову заперечили, мотивуючи тим, що позивачу ОСОБА_6 на праві приватної власності належить земельна ділянка №16 площею 0,0516 га, кадастровий номер :07:007:0303, яка знаходиться на території Садівничого кооперативу «Дружба-3», за адресою м. Львів, вул. Низова цільового використання для колективного садівництва, що підтверджується договором купівлі-продажу від 22.12.2016р. Тому з огляду на цільове призначення вказаної земельної ділянки, а саме колективного садівництва, вимоги прокладення нової лінії електропередач, звязку і трубопроводів, встановлення будівельних риштувань та інше є необґрунтованими. Оскільки все це суперечить здійсненню садівництва і ніяким чином з ним не повязане. Відповідно до статуту кооперативу право користуватись майном кооперативу власник земельної ділянки, що знаходиться на території кооперативу має лише набувши членства в цьому кооперативі або уклавши з ним угоду. Пунктом 9.23 статуту кооперативу передбачено, що користування проходами і проїздами на території Кооперативу можливе при умові членства або після укладення відповідної угоди між кооперативом і власником земельної ділянки, в якій чітко прописані умови користування, оплата, відповідальність сторін, межі та способи користування тощо. В кооперативі відсутні дороги, наявні лише проходи, призначені для пішого доступу власників до своїх ділянок. Крім того, ОСОБА_6 було направлено лист СК «Дружба-3» №13-17 від 16.06.2017р. в якому було розяснено неприйнятність порушення інтересів членів кооперативу, відсутність можливості облаштування електро, водопостачання інакше ніж від мереж кооперативу, відсутність каналізації і доріг. Таким чином просять у задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи в судовому засіданні висловилась в частині підтримання позову щодо надання доступу позивача до земельної ділянки, пояснивши що на момент перевірки комісією вхід на територію було зачинено металевими воротами.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши думку учасників процесу, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з таких підстав.

Ч. 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 належить на праві власності земельна ділянка №16, площею 0,0516 га, кадастровий номер :07:007:0303, яка знаходиться на території Садівничого кооперативу «Дружба-3», за адресою м. Львів, вул. Низова, що підтверджується договором купівлі-продажу земельної ділянки від 22.12.2016р. (а.с. 9-12) та витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с. 13)

У договорі купівлі-продажу земельної ділянки від 22.12.2016р. зазначено що цільове призначення ділянки для колективного садівництва.

З пояснень представника відповідача ОСОБА_3, який являється головою правління СК «Дружба-3» вбачається, що у вказаному кооперативі відсутні асфальтовані дороги, наявні лише ґрунтові проходи, призначені для пішого доступу власників до своїх ділянок. А додаткове прокладення електромереж і трубопроводів набагато звузить вже існуючу дорогу, та погіршить її стан, що суттєво вплине на права членів кооперативу щодо користування цими проходами. Крім того, пояснив що у кожного власника земельної ділянки є ключ від металевої брами і у позивача він є в тому числі, про що не заперечили його представники в судовому засіданні, а отже доступ до своєї земельної ділянки позивач має.

У відповідності до вимог ч. 6 ст. 35 Земельного кодексу України використання земельних ділянок садівницьких товариств здійснюється відповідно до закону та статутів цих товариств.

Пунктом 9.23 статуту кооперативу передбачено, що користування проходами і проїздами на території Кооперативу можливе при умові членства або після укладення відповідної угоди між кооперативом і власником земельної ділянки, в якій чітко прописані умови користування, оплата, відповідальність сторін, межі та способи користування тощо.

Як розяснено у п. 22-2 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 16.04.2004р. «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», встановлюючи земельний сервітут на певний строк чи без зазначення строку (постійний), суд має враховувати, що метою сервітуту є задоволення потреб власника або землекористувача земельної ділянки для ефективного її використання; умовою встановлення є неможливість задовольнити такі потреби в інший спосіб, і в рішенні суд має чітко визначити обсяг прав особи, що звертається відносно обмеженого користування чужим майном.

Згідно розяснень п. 38 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07.02.2014р. саме позивач має довести, що повноцінне використання своєї земельної ділянки неможливе без обтяження сервітутом чужої земельної ділянки; що задоволення потреб сервітуарія неможливо здійснити в інший спосіб; що відповідно до частини третьої статті 402 ЦК він не досяг з відповідачем домовленості про встановлення сервітуту та про його умови. За певних обставин для вирішення спірних питань може бути призначена відповідна експертиза.

Оскільки позивачем в порушення вимог ст. 12 ЦПК України не представлено доказів того, що повноцінне використання своєї земельної ділянки неможливе без обтяження сервітутом чужої земельної ділянки, тому враховуючи наведені вище мотиви, суд приходить до переконання про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 2, 81, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_6 до Садівничого кооперативу «Дружба-3», третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про встановлення земельного сервітутувідмовити.

Дата складення повного судового рішення - 16.11.2018 року.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з часу складання повного судового рішення до Львівського апеляційного суду або через місцевий суд до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Нор Н. В.