Справа № 214/5980/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

заочне

14 лютого 2018 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Хомініч С.В.,

секретар судового засідання Горбунова Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №214/5980/17

за позовною заявою: ОСОБА_1

до: ОСОБА_2

про: визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку,

за участю:

позивача ОСОБА_1, -

СУТЬ СПОРУ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою 19.10.2017, в якій просила суд визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням та підлягає зняттю з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування предявлених вимог вказала, що на підставі договору дарування від 18.10.2003 року на праві приватної власності їй належить квартира АДРЕСА_2. В зазначеній квартирі значиться зареєстрованим місце проживання її колишнього чоловіка ОСОБА_2, який протягом останніх декількох років за вказаною адресою не проживає, оскільки шлюб між ними розірвано 03.10.2013, та він з цього часу залишив квартиру, місце його мешкання їй не відоме. Вказані обставини в їх сукупності, на її переконання, є свідченням втрати ОСОБА_2 права користування житловим приміщенням, перешкод в користуванні яким йому ніхто не чинив. Оскільки реєстрація відповідача в житловому приміщенні обмежує її права як власника та змушує нести додаткові витрати на оплату комунальних послуг за нього, за захистом своїх прав та інтересів позивач вимушена звернутись до суду з даним позовом.

Відповідно до п.9 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017, яка набрала чинності 15.12.2017), справи в суді першої інстанції, провадження в яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Суду показала, що вона є власником квартири за адресою: АДРЕСА_3. Відповідач її колишній чоловік. Шлюб між ними розірвано 03.10.2013. З того часу він зібрав всі свої особисті речі та залишив квартиру. Де він проживає вона не знає.

Відповідач ОСОБА_2, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце проведення судового засідання, в судове засідання повторно не зявився без повідомлення причин, відзив на позовну заяву не подав.

В ході розгляду справи судом допитано в якості свідка ОСОБА_3, який показав, що він є сусідом позивача, мешкає поруч в квартирі №53. Живе на одній площадці з ОСОБА_1 Відповідач не жив і не живе в її квартирі. В кв. №54 живе позивач з дитиною і з жовтня 2016 року з ними почав жити співмешканець ОСОБА_1

Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, а також з метою дотримання розумних строків її розгляду суд вважає за можливе справу розглянути в порядку спрощеного позовного провадження за відсутності заперечень проти такого розгляду справи з боку сторін, що відповідає вимогам ст.279 ЦПК України.

Крім того, враховуючи належне повідомлення відповідача ОСОБА_2 про дату, час та місце проведення судового засідання, його неявку до суду без поважних причин, не подання відзиву суд постановив ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів за відсутності заперечень з боку позивача проти заочного розгляду справи.

Заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись.

Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд,-

ВСТАНОВИВ:

На праві приватної власності ОСОБА_1 належить квартира АДРЕСА_4, що підтверджується нотаріально посвідченим договором дарування серії ВАР № 623759 від 18.10.2003. Право власності зареєстроване в КП «Криворізьке БТІ» за позивачем 13.11.2003, номер запису 10088 в кизі:31-278 (а.с. 8, 9).

21.01.2005 позивач зареєструвала шлюб з громадянином ОСОБА_2, який розірвано рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу по справі №214/4116/13-ц від 03.10.2013 (а.с. 11).

Відповідно до довідки КОМ ДІС «НОВА КОМ» №6 від 18.10.2017 та відповіді з адресно-довідкового підрозділу, з 16.11.2004 та по теперішній час за вказаною вище адресою значиться зареєстрованим місце проживання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 6,14).

Крім того, як вказувала позивач, що підтверджується копією рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу по справі №214/4116/13-ц від 03.10.2013 (а.с. 11), ОСОБА_2 є колишнім чоловіком позивача. Таким чином, визначаючи характер спірних правовідносин між сторонами, з урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що вони склались між власником житла та членом його сімї, у звязку з чим регулюються ст.405 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст. 319, ч.1 ст. 391 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч.1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

З аналізу положень ст. ст. 391, 396 ЦК України слідує, що позов про усунення порушень права, не повязаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не повязаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Як вказувала позивач, ОСОБА_4 в житловому приміщенні, розташованому за адресою: вул. В. Великого, 47/54, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, не проживає тривалий час, оскільки після розірвання шлюбу зібрав усі свої особисті речі, залишив квартиру. та його місце проживання їй не відоме.

Факт не проживання відповідача у спірній квартирі підтверджується Актом мешканців будинку №47 по вул. В. Великого, в м. Кривому Розі від 17.10.2017, відповідно до якого відповідач з 2013 року в квартирі № 54 вказаного будинку не мешкає (а.с. 7).

Так судом встановлено, що відповідач по справі не мешкає в квартирі АДРЕСА_5, фактичне місце проживання останнього не відоме. Останній добровільно залишив дану квартиру та змінив місце мешкання.

Зазначені докази в розумінні ст.79 ЦПК України суд вважає достовірними, оскільки вони підтверджують дійсні обставини справи та доводи позивача стосовно відсутності відповідача ОСОБА_2 понад 1 року за місцем його реєстрації.

Оскільки відповідач в належному позивачеві житлі не проживає з початку 2013 року, в той час як добровільно знятись з реєстраційного обліку не бажає, а його реєстрація створює позивачеві перешкоди в користуванні належною їй власністю, обмежуючи майнові права ОСОБА_1, яка вимушена сплачувати за відповідача ОСОБА_2 додатково комунальні послуги, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість предявлених нею вимог та необхідність їх задоволення із визнанням ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: вул. В. Великого, 47/54 в м. Кривому Розі Дніпропетровської області.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Відповідно до п. 3.1. Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого Наказом МВС України 22.11.2012 №1077 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18 грудня 2012 року за № 2109/22421, - зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви про зняття особи з реєстрації місця проживання, яка подається особою або її законним представником; порядок реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку. Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі остаточного рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням та інше.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність підстав додатково вирішувати питання про відміну реєстрації відповідача в спірній квартирі, оскільки уже на підставі визнання його таким, що втратив право на користування житлом він повинен бути знятим з реєстрації в житловому помешканні, що винаймає позивач.

За таких обставин, на основі повно і всебічно зясованих обставин, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, згідно ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 640 грн. в рахунок відшкодування документально підтверджених витрат по сплаті судового збору (а.с.1).

Керуючись ст.ст.4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 141, ч.2 ст.247, 258-259, 263-265, 273, 274, 277, 279, 280-284, 287, 354, 355, п.9 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року, яка набрала чинності 15.12.2017 року), суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1, судовий збір в розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Після набрання рішенням суду законної сили видати виконавчий лист для предявлення на виконання у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження» в частині стягнення судових витрат. Рішення є підставою для зняття ОСОБА_2 з реєстраційного обліку.

Заочне рішення може бути переглянуте Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за письмовою заявою відповідача, оформленою згідно ст.285 ЦПК України та поданою протягом 30 днів з дня його проголошення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30 днів з дня його ухвалення не подано заяву про перегляд заочного рішення або апеляційну скаргу.

Відомості про сторін:

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_1, місце реєстрації: АДРЕСА_6.

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, місце реєстрації: АДРЕСА_6.

Повний текст рішення по справі складено 19 лютого 2018 року.

Суддя Хомініч С.В.