Справа № 510/1866/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.02.2018 р. Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Дудник В.І.;

-за участю секретаря Фурсовой А.А.,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідач позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував, просив розглянути справу у його відсутності.

Представник позивачки ОСОБА_3 на задоволенні позову наполягала, просила про розгляд справи без її участі.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про смерть ОСОБА_2 померла 22.02.2017р.; копія технічного паспорту на житловий будинок із надвірними спорудами, розташований по вул. Будагяна, 40 в м. Рені, оформленого на імя ОСОБА_2 та ОСОБА_2; копія домової книги на будинок; копія протоколу опитування свідка ОСОБА_4; копія свідоцтва про укладення шлюбу ОСОБА_5 із ОСОБА_6; копія звіту про проведення незалежної оцінки вартості житлового будинку від 02.06.2017р.; копія постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04.11.2017р.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачка у справі є онукою нині померлої ОСОБА_2, відповідач сином померлої. За життя ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.12.1997р. належала 1/12 частина житлового будинку із надвірними спорудами, розташованого по вул. Будагяна, 40 в м. Рені Одеської області. Інші 11/12 частин нерухомості належать відповідачу.

За життя ОСОБА_2 не розпорядилася належним їй майном, заповіту не склала, 22.02.2017р. померла. Після її смерті відкрилась спадщина на вищезазначену частину майна.

У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини позивачка не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом. Проте, як підтверджується поясненнями свідка ОСОБА_4, вона останні роки життя ОСОБА_2 позивачка постійна мешкала разом із бабусею, доглядала за нею, понесла витрати, повязані із похованням.

Пізніше, при зверненні до нотаріуса за оформленням прийняття спадщини, зясувалося, що оформити її неможливо у звязку із тим, що в неї відсутні відповідні оригінали правовстановлюючих документів, сама нерухомість не була внесена до державного реєстру прав власності на нерухомість, про що 04.11.2017р. нотаріусом було винесено відповідну постанову. Необхідні нотаріусу документи позивачка надати не може у звязку із втратою їх спадкодавцем.

В даний час, після смерті ОСОБА_2, вирішити питання про отримання оригіналу необхідного правовстановлюючого документу у позасудовому порядку неможливо, за визнанням права власності на нерухомість, як на обєкт спадщини, може звернутися тільки спадкоємець в судовому порядку.

Незважаючи на перешкоди, позивачка прийняла спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, що залишилася після померлої ОСОБА_2 і вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, відповідач за прийняттям спадщини не звертався та на неї не претендує.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у звязку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Ст. 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У пяту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно (ст. 1265 ЦК України).

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Як було встановлено судом, позивачка у справі є спадкоємцем за законом (ст. 1265 ЦК України).

У встановлений законом строк для прийняття спадщини позивачка не звернулася до нотаріальної контори із відповідною заявою. Проте, вона протягом тривалого часу мешкала разом із бабусею, доглядала за нею до її смерті. Як зазначила позивачка, після смерті ОСОБА_2 у неї були відсутні правовстановлюючі документи на спадкову частину нерухомості, у звязку із чим оформити своє право на спадщину та отримати відповідне свідоцтво позивачка не має можливості.

Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивачка прийняла спадщину фактично, в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, та не заявила про відмову від неї.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, суд вважає, що позивачка є субєктом набуття права власності на частину нерухомості з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України.

З урахуванням викладених позивачкою та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за нею права власності на спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 200, 258, 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 15, 328, 1216, 1217, 1218, 1265, 1268, 1270 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право власності на 1/12 частину житлового будинку із надвірними спорудами (окрім самочинно побудованих), розташованого по вул. Будагяна, 40 в м. Рені Одеської області (який складається в цілому з: житлового будинку літ.А, загальною площею 42,10 кв.м., житловою площею 31,0 кв.м., підсобною площею 11,10 кв.м.; літньої кухні літ. Б; сараю літ.Г; вбиральні літ.Е; огорожі 1-3; спорудження 4) , що належала ОСОБА_7, померлій 22.02.2017 року.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя В.І. Дудник