ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/6507/18 Номер провадження 22-ц/814/193/18Головуючий у 1-й інстанції Тімошенко Н.В. Доповідач ап. інст. Хіль Л. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2018 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі:

Головуючого судді: Хіль Л.М.,

Суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 17 серпня 2018 року за поданням старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Полтави Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,суд -

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2018 року до суду надійшло подання старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Полтави Головного територіального управління юстиції у Полтавській області надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2 адресою: м. Полтава вул. Європейська,125а для опису й арешту майна.

В обгрунтування заявленого подання вказував, що на примусовому виконанні в Шевченківському ВДВС міста Полтава ГТУЮ у Полтавській області перебуває виконавче провадження за № АСВП 22152461 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1525 від 11.09.2009 про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини(доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зазначав, що боржнику на праві власності належить 1/2 частина будинку за адресою : АДРЕСА_1 на яку державним виконавцем накладено арешт 25.01.2018.

Згідно витягу системи IGOV рухоме майно на праві власності за боржником відсутнє.

Боржник неодноразово з`являвся до відділу державної виконавчої служби з метою ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження та з загальним розміром заборгованості зі сплати аліментів(про що свідчать заяви боржника).

У зв`язку з тим, що боржник ознайомлений з боргом та не вживає жодних заходів, державним виконавцем встановлено обмеження, передбачені керуючись вимогами ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Також зазначив, що за місцем проживання боржника здійснено виходи з метою перевірки майнового стану, про що складено акти від 26.02.2018, 26.06.2018, 03.07.2018, 04.07.2018 (з фото фіксацією), в ході останнього виходу боржник відмовився від добровільного допуску до помешкання без відповідної ухвали суду, відмовився від подальшого спілкування та надання квитанцій про сплату ним аліментів.

Загальний борг станом на 01.07.2018 становить 69108,25 грн.

У зв'язку з необхідністю здійснення опису належного боржнику майна, що знаходиться за адресою: м. Полтава, Європейська, 125 а., державний виконавець звернувся з поданням про примусове проникнення до житла боржника для подальшого виконання рішення суду.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 17 серпня 2018 року надано дозвіл на примусове входження державного виконавця до будинку АДРЕСА_1 що належить ОСОБА_2

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, її в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив ухвалу місцевого суду скасувати.

В обґрунтування апеляційної скарги вказував, що посилання державного виконавця на акти, складені у зв'язку з відмовою ОСОБА_2 від добровільного допуску до житла є безпідставним, оскільки вказані акти були складені виключно за участю державного виконавця та їх достовірність перевірити неможливо,крім того, в матеріалах справи відсутні докази фото фіксації виходу державного виконавця за адресою проживання боржника.

Апеляційний суд перевіривши законність та обґрунтованість ухвали місцевого суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, вважає, що остання підлягає задоволенню.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п.п.3,4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Місцевим судом встановлено, що на примусовому виконанні в Шевченківському ВДВС міста Полтава ГТУЮ у Полтавській області перебуває виконавче провадження за № АСВП 22152461 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1525 від 11.09.2009 про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини(доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Матеріали виконавчого провадження в Шевченківському ВДВС м. Полтава ГТУЮ у Полтавській області перебувають за місцем проживання боржника за адресою: АДРЕСА_1 та цими матеріалами підтверджено що згідно відповіді з ПФУ та ДФС боржник станом на 04.07.2018 офіційно не працює, пенсію не отримує.

Також підтверджено, що боржнику на праві власності належить 1/2 частина будинку за адресою : АДРЕСА_1 на яку державним виконавцем накладено арешт 25.01.2018 року.

Боржник неодноразово з`являвся до відділу з метою ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження та з загальним розміром заборгованості зі сплати аліментів(про що свідчать заяви боржника).

За матеріалами виконавчого провадження за місцем проживання боржника здійснено виходи з метою перевірки майнового стану, про що складено акт від 26.02.2018 р, 26.06.2018р, 03.07.2018 р, 04.07.2018 р (з фото фіксацією). Як вказано, в ході останнього виходу боржник відмовився від добровільного допуску до помешкання без відповідної ухвали суду, відмовся від подальшого спілкування та надання квитанцій про сплату ним аліментів.

Загальний борг станом на 01.07.2018 становить 69108,25 грн.

Для подальшого виконання рішення про стягнення аліментів, необхідно здійснити опис належного боржнику майна, що знаходиться за адресою: м. Полтава, Європейська, 125а.

Задовольняючи подання старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Полтави ГТУЮ у Полтавській області про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника місцевий суд виходив з того, що виконавче провадження відносно ОСОБА_2 тривалий час перебуває на примусовому виконанні у державній виконавчій службі, однак останній не вжив заходів до самостійного виконання рішення суду, тому для виконання рішення суду державному виконавцю необхідно здійснити опис належного боржнику майна.

Проте, апеляційний суд не може погодитись з таким висновком місцевого суду з наступних підстав.

Згідно частини 1 статті 439 ЦПК України, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цьогоЗакону підлягають примусовому виконанню.

Згідно статті 2 вищевказаного Закону, виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов'язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об'єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Недоторканність житла є однією з конституційних гарантій громадян.

Як зазначено у ст. 30 Конституції України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Статтею 311 ЦК України передбачено право на недоторканність житла.

Частинами 1, 2 статті 311 ЦК України зазначено, що житло фізичної особи є недоторканним. Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення у ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов'язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов'язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року,Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства.

За змістом наведених вище норм національного та міжнародного законодавства, проникнення у житло, як обмеження конституційного права особи на недоторканність житла, має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим.

Стаття 18 Закону містить перелік обов'язків і прав виконавців, обов'язковість вимог виконавців, зокрема пунктом 4 частиною 3 статті 18 передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв'язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду.

Крім того, Законом передбачено, що рішення суду про проникнення в житло боржника має бути вмотивоване. Це свідчить про те, що суду мають бути надані переконливі докази, які б свідчили про те, що державний виконавець вичерпав всі можливості виконати рішення без примусового проникнення до житла, проте це не дало результатів.

Враховуючи встановлені обставини та ту обставину, що державним виконавцем не надано суду належних доказів ухилення боржника від виконання рішення суду та перешкоджанню ним державному виконавцю у здійсненні виконавчих дій, висновки суду першої інстанції про наявність підстав для надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника є передчасними та такими, що не ґрунтуються на матеріалах справи.

Крім того, надаючи дозвіл на примусове проникнення до житла, місцевий суд належним чином не з'ясував якою частиною в будинку володіє боржник і чи не будуть порушуватись таким чином права інших осіб на недоторканість житла.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що ухвала місцевого суду підлягає скасуванню, а у задоволенні подання старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Полтави Головного територіального управління юстиції у Полтавській областіпро примусове проникнення до слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 384, 390 ЦПК України,суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 17 серпня 2018 рокускасувати.

У задоволенні подання старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Полтави Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2 про проникнення до житла боржника - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: Л.М. Хіль

Судді: С.Б. Бутенко

О.І. Обідіна