Справа № 709/1080/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2018 року смт. Чорнобай

Чорнобаївський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді - Чубая В.В.,

за участі секретаря судового засідання - Кіян С.О.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження у приміщенні Чорнобаївського районного суду Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Чорнобаївської селищної ради Чорнобаївського району Черкаської області про визнання права в порядку спадкування за заповітом на завершення приватизації земельної ділянки, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з цивільним позовом до Чорнобаївської селищної ради Чорнобаївського району Черкаської області (далі - відповідач) про визнання у порядку спадкування за заповітом права на завершення приватизації земельної ділянки.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 03 листопада 2011 року помер її чоловік - ОСОБА_2. За життя рішенням Чорнобаївської селищної ради Чорнобаївського району Черкаської області ОСОБА_2 було передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства. Відповідно до заповіту ОСОБА_2 від 21 січня 2009 року позивач є єдиним спадкоємцем. Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, до складу якої входить право на завершення приватизації вказаної земельної ділянки. Позивач частково оформила право власності в порядку спадкування за заповітом, однак позбавлена можливості оформити свої спадкові права на земельну ділянку, оскільки державний акт на нього був виготовлений, але не виданий. У звязку з цим позивач просила визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право на завершення приватизації земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства.

У судове засідання сторони не зявилися. Позивач просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач надіслав лист, в якому погодився з позовом та просив розглянути справу за відсутності його представника (а.с. 21).

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Судом встановлено наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини.

03 листопада 2011 року помер ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 15 листопада 2011 року серії 1-СР № 174907 (а.с. 6).

Позивач була дружиною ОСОБА_2

Відповідно до довідок Чорнобаївської селищної ради Чорнобаївського району Черкаської області № 732 від 25 лютого 2014 року за померлим рахується житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: вул. Фрунзе, 9 смт. Чорнобай, Черкаської області та земельна ділянка площею 0,115; № 3725 від 08 листопада 2011 року - ОСОБА_2 постійно проживав з ОСОБА_1 та був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 10).

Відповідно до виписки з рішення № 37-8/V від 10 листопада 2009 року ОСОБА_2 передано в приватну власність земельну ділянку для обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд в розмірі 0,1196 га (а.с. 11)

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина.

На підставі заповіту, посвідченого державним нотаріусом Чорнобаївської державної нотаріальної контори 21 січня 2009 року, зареєстрованого в реєстрі за № 224, позивач отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 25 вересня 2012 року серії ВРХ № 560258 на будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: вул. Фрунзе, 9, смт. Чорнобай, Черкаської області (а.с. 7).

Згідно зі змістом листа Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 03 серпня

2018 року (вих. № 1004/01-16) (а.с. 22), що надійшов у відповідь на запит суду (а.с. 17), позивач зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та їй видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, трактор, грошові вклади.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ч. 2. ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 3 ст. 46 цього Кодексу).

Таким чином часом відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 є день його смерті, тобто

03 листопада 2011 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Судом встановлено, що померлий ОСОБА_2 склав заповіт, відповідно до змісту якого все своє майно заповів позивачу.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з п.п. 4.15 п. 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених п. 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Судом встановлено, що позивач прийняла спадщину ОСОБА_2, оформивши свої спадкові права на частину спадщини, однак не може оформити право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на неї.

Абзацом 2 п. 1 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України встановлено, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» (втратив чинність), є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Пунктом "г" ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, з-поміж іншого, прийняття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно до п. 3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування».

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права.

Таким чином, на думку суду, право на отримання правовстановлюючого документу на нерухоме майно, має особа, яка є власником цього майна, дане право нерозривно пов'язане з особою спадкодавця, а тому після його смерті спадкоємець не має можливості отримати правовстановлюючий документ на спадкове майно в позасудовому порядку.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

За таких обставин, оцінивши наявні у справі письмові докази, зважаючи на наявність заповіту, а також на те, що ОСОБА_2 при житті не встиг зареєструвати право власності на земельну ділянку, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити та визнати за позивачем у порядку спадкування за заповітом право на завершення приватизації земельної ділянки.

На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 200, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, у порядку спадкування за заповітом право на завершення приватизації земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства площею 0,1196 га, розташованої за адресою: вул. Миру, 9, смт. Чорнобай Черкаська область, що на підставі рішення Чорнобаївської селищної ради Чорнобаївського району Черкаської області від 10 листопада 2009 року № 37-8/V була передана у приватну власність ОСОБА_2, який помер 03 листопада 2011 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Апеляційного суду Черкаської області.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасником справи до або через відповідний суд.

Суддя В.В. Чубай