Ухвала

8 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 533/934/15-ц

провадження № 61-1605св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Синельникова Є. В., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач військова частина НОМЕР_1 ,

представники позивача: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідач ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу військова частина НОМЕР_1 на ухвалу Козельщинського районного суду Полтавської області в складі судді Оксенюка М. М. від 23 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області у складі колегії суддів: Обідної О. І., Бутенко С. Б., Панченка О. О. від 10 серпня 2016 року
В С Т А Н О В И В :
Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
У вересні 2015 року військова частина НОМЕР_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення вартості речового забезпечення.

Позовна заява мотивована тим, що у зв`язку зі звільненням з військової служби та припиненням службових відносин з війською частиною НОМЕР_2 з відповідача необхідно стягнути вартість речового забезпечення, що передбачено в Положенні про порядок речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 року № 1444 (далі Положення).
Ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 23 вересня 2015 року відмовлено військовій частині НОМЕР_1 у відкритті провадження у справі за позовом до ОСОБА_3 про стягнення вартості речового забезпечення. Роз`яснено позивачу про необхідність звернення з цим позовом до Окружного адміністративного суду Полтавської області в порядку адміністративного судочинства.
Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що вирішення спору в цій справі належить до компетенції адміністративних судів.
Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 10 серпня 2016 року апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 відхилено. Ухвалу Козельщинського районного суду Полтавської області від 23 вересня 2015 року залишено без змін.
Залишаючи ухвалу суду першої інстанції без змін, суд апеляційної інстанції виходив з того, що оскільки позивач звернувся до суду з вимогою стягнути з відповідача вартість виданих останньому предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися, з урахуванням зносу, у зв`язку з проходженням військової служби відповідно до Положення у зв`язку зізвільненням його з військової служби за службовою невідповідністю, то між сторонами виник спір з приводу проходження і звільнення з публічної служби, який належить до компетенції адміністративних судів.
У серпні 2016 року військова частина НОМЕР_1 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржувані ухвали.

Касаційна скарга мотивована тим, що оскільки спір у справі виник щодо стягнення заборгованості, то він підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
15 січня 2018 року справа передана до Верховного Суду.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частини шостої статті 403 ЦПК України справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду у всіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб`єктної юрисдикції.

Згідно з частинами першою та четвертою статті 404 ЦПК України питання про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи.
Про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду суд постановляє ухвалу із обґрунтуванням підстав, визначених у частині шостій статті 403 цього Кодексу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду, оскільки касаційна скарга містить доводи щодо порушення судами правил предметної юрисдикції.

Керуючись частиною шостою статті 403, частинами першою та четвертою статті 404 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

У Х В А Л И В :

Справу за позовом військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_3 про стягнення вартості речового забезпечення передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник
Судді: О. В. Білоконь
Є. В. Синельников
С. Ф. Хопта
Ю. В. Черняк