Справа № 627/106/18
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 листопада 2018 року смт. Краснокутськ
Краснокутський районний суд Харківської області в складі:
головуючого - судді Каліберди В.А.,
з участю секретаря - В'юнник В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Краснокутськ Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ"ПРИВАТБАНК", третя особа - приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким,що не підлягає виконанню,
До Краснокутського районного суду Харківської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ПАТ КБ"ПРИВАТБАНК", третя особа - приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким,що не підлягає виконанню.
Позивач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує, не заперечує щодо заочного розгляду справи.
Представник відповідач ПАТ КБ"ПРИВАТБАНК"в судове засідання повторно не з'явився, причину неявки суду не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчать розписки про отримання судових повісток.
Третя особа - приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович в судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин.
Дослідивши письмові докази, перевіривши та дослідивши письмові докази, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги задоволенню підлягають з наступних підстав.
Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (далі - Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.
Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.
Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).
Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.
У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов договору застави здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).
Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.
При цьому стаття 50 Закону «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.
За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків.
Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов'язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов'язання боржником.
Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.
Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.
З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.
Також, відповідно до Постанови КМУ від 29.06.1999 р. «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов'язаннями, додаються:
а) оригінал кредитного договору;
б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.
Як вбачається з матеріалів справи, 09 червня 2005 року між ОСОБА_1 та Приватбанк укладено кредитний договір №DNH4KS20010065, за умовами якого позивач отримав 4000, 24 грн. на термін 36 місяців по 09.06.2008 року включно із сплатою відсотків за його користування в розмірі 2,09 % у місяць на суму залишку заборгованості по кредиту.
У зв'язку з порушенням позивачем умов кредитного договору та існування простроченої заборгованості, ПАТ КБ «Приватбанк» направило боржнику письмову вимогу про усунення порушень за кредитним договором, яка не містить ані дати, а ні вихідного номеру та у якому заборгованість позивача становить 27 721,50 грн.
Зазначену обставину, а саме отримання повідомлення про письмову вимогу про усунення порушень за кредитним договором позивач оспорює, про що свідчить текст позовної заяви, а матеріали справи не містять доказів щодо отримання позивачем вказаної письмової вимоги банку, а тому таке повідомлення всупереч пункту106 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270, є неналежним доказом, оскільки в ньому немає підпису отримувача.
01 грудня 2016 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем на підставі кредитного договору №DNH4KS20010065 від 09 червня 2005 року та розрахунку заборгованості за договором станом на 30.09.2016 року, вчинено виконавчий напис, згідно якого з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором №DNH4KS20010065 від 09 червня 2005 року в розмірі 27 721 грн.50 коп.
01 серпня 2018 року Краснокутським РВДВС Головного територіального управління юстиції у Харківській області відкрито виконавче провадження за спірним виконавчим написом від 01 грудня 2016 року.
Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 указав на спірність суми, визначеної відповідачем у виконавчому написі від 01 грудня 2016 року, оскільки за період з 31.12.2008 по 30.09.2016 року відсутній розрахунок заборгованості за кредитом з урахуванням процентів за прострочення та пені за кожен місяць. Також позивач вказав, що розрахунок наданий стягувачем не відповідає ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», оскільки відсутні реквізити: дата складання документа, відповідальна особа, та в цілому повне відображення розрахунку заборгованості та проведення банківських операцій по рахунку. Фактично, наданий розрахунок містить інформаційний зміст та не може бути документом фінансового характеру, а тому не підтверджує безспірність заборгованості боржника перед стягувачем, з чим суд також погоджується, оскільки аналогічної правової позиції дотримувався Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у узагальненні судової практики з розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні від 07.02.2014 року, з якого вбачається, що належними доказами, які б підтверджували наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювали розмір заборгованості, могли бути первинні документи, оформлені відповідно до вимог ст. 9 Закону України від 16 липня 1999 року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» (Закон № 996-XIV).
Враховуючи вищевикладене, та той факт, що для вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису йому було надано лише копію вимоги про усунення порушень без підтвердження її отримання боржником, про що свідчать надані приватним нотаріусом Завалієвим А.А. на вимогу суду копій документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис від 01.12.2016 року, при цьому у розпорядженні приватного нотаріуса були відсутні для стягнення заборгованості у безспірному порядку: документи, які підтверджують безспірність заборгованості та оригінали розрахункового документу про надання послуг поштового зв'язку, що підтверджують саме отримання боржником письмової вимоги про усунення порушень виконання зобов'язань.
Таким чином на час вчинення виконавчого напису у розпорядженні нотаріуса не було всіх необхідних документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, а тому нотаріус не мав передбачених законом підстав для вчинення виконавчого напису, а тому суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання оспорюваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Позивач відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України „Про судовий збір" від 08.07.2011 року звільнений від сплати судового збору, а тому згідно з 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 704,80 грн.
Керуючись ст.ст. 4,5,13,76-83,141,265,280-283 ЦПК України15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону «Про нотаріат», суд, -
Позов ОСОБА_1 до ПАТ КБ"ПРИВАТБАНК", третя особа - приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким,що не підлягає виконанню - задовольнити в повному обсязі.
Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 01 грудня 2016 року, вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу, Завалієвим Артемом Анатолійовичем, що зареєстрований в реєстрі № 6455 про стягнення з ОСОБА_1 па користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк», що є правонаступником Закритого акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк», не виплачених в строк відповідно до умов Кредитного договору №DNH4KS20010065 від 09 червня 2005 року грошових коштів у розмірі 27 721 (двадцять сім тисяч сімсот двадцять одна) грн. 50 коп., з яких: сума заборгованості за тілом кредиту складає 1138 грн. 77 коп., сума заборгованості по сплаті відсотків складає 7577 грн. 16 коп., сума пені у розмірі - 19 005 грн. 57 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, проживає: АДРЕСА_1.
СУДДЯ В.А. Каліберда