АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1647/18 Справа № 204/409/17 Головуючий у 1 й інстанції - Тітова І. В. Доповідач - Городнича В.С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2018 року м. Дніпро Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.

при секретарі - Порубай М.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 червня 2017 року у справі за клопотанням ОСОБА_3 про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду та про видачу виконавчого документу на підставі рішення іноземного суду, -

ВСТАНОВИЛА:

24 січня 2017 року ОСОБА_3 подав клопотання про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду та про видачу виконавчого документу на підставі рішення іноземного суду, в обґрунтування якого зазначив, що 23 вересня 2016 року Ленінський районний суд м. Єкатеринбурга Свердловської області Російської Федерації, розглянув заяву ОСОБА_3 про відшкодування судових витрат у цивільній справі №2-653/2015 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, нотаріуса ОСОБА_4 про визнання свідоцтва про право на спадкування недійсним, визнання дій нотаріуса незаконними, встановлення факту прийняття спадщини, та постановив ухвалу, якою стягнув з ОСОБА_2 на його користь судові витрати по справі 46011,00 рублів. Ухвала набрала законної сили 29 листопада 2016 року.

Виходячи із наведеного, стягувач просив суд надати дозвіл на примусове виконання на території України рішення іноземного суду.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 червня 2017 року клопотання ОСОБА_3 було задоволено:визнано та дозволено примусово виконати на території України ухвалу Ленінського районного суду м. Єкатеринбурга від 23 вересня 2016 року за заявою ОСОБА_3 про стягнення судових витрат у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, нотаріуса ОСОБА_4 про визнання свідоцтва про право на спадкування недійсним, визнання дій нотаріуса незаконними, встановлення факту прийняття спадщини та стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуті за ухвалою Ленінського районного суду м. Єкатеринбурга від 23 вересня 2016 року судові витрати у справі у розмірі 20076,90 грн.

На підставі ухвали Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 червня 2017 року прийнято видати виконавчий лист, з реквізитами:

- адреса боржника: ОСОБА_2, Україна, АДРЕСА_1;

- адреса стягувача: ОСОБА_3, Україна, АДРЕСА_2.

Не погодившись із такою ухвалою, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на те, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, не вірно застосував норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення клопотання і є підставою для скасування ухвали Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 червня 2017 року.

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Відповідно ч. 3 ст. 82 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», переведення судді на посаду судді до іншого суду того самого або нижчого рівня може здійснюватися без конкурсу тільки у випадках реорганізації, ліквідації або припинення роботи суду, в якому такий суддя обіймає посаду судді.

Згідно ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Тож, до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах апеляційний суд Дніпропетровської області продовжує здійснювати свої повноваження та переглядати рішення судів перших інстанцій.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу - залишити без задоволення, а ухвалу суду - залишити без змін, з таких підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що 23 вересня 2016 року Ленінський районний суд м. Єкатеринбурга Свердловської області Російської Федерації, розглянув заяву ОСОБА_3 про відшкодування судових витрат по цивільній справі №2-653/2015 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, нотаріуса ОСОБА_4 про визнання свідоцтва про право на спадкування недійсним, визнання дій нотаріуса незаконними, встановлення факту прийняття спадщини, та постановив ухвалу, якою стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати по справі 46011,00 рублів.

Ухвала набрала законної сили 29 листопада 2016 року.

Згідно із ч. 1 ст. 390, ст. 391 ЦПК України (в редакції чинній станом на червень 2017 року), рішення іноземного суду (суду іноземної держави; інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних чи господарських справ; іноземних чи міжнародних арбітражів) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Рішення іноземного суду може бути пред'явлено до примусового виконання в Україні протягом трьох років з дня набрання ним законної сили.

Згідно із ст. 81 Закону України «Про міжнародне приватне право», в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

Відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦПК України (в редакції чинній станом на червень 2017 року), питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника.

У відповідності до п. 8 ст. 395 ЦПК України, якщо в рішенні іноземного суду суму стягнення зазначено в іноземній валюті, суд, який розглядає це клопотання, визначає суму в національній валюті за курсом Національного банку України на день постановлення ухвали.

Згідно з повідомленням Національного Банку України, курс російського рубля станом на 26 червня 2017 року складає: 1 рубль - 0,43635 грн.

Таким чином, відповідно до зазначеного курсу НБУ з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 необхідно стягнути витрати по справі у розмірі 20076,90 грн.

Задовольняючи клопотання ОСОБА_3 про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду та про видачу виконавчого документу на підставі рішення іноземного суду, суд першої інстанції керувався вище проаналізованими положеннями цивільного законодавства України та виходив із того, що ухвала Ленінського районного суду м. Єкатеринбурга Свердловської області Російської Федерації набрала законної сили 29 листопада 2016 року та на сьогоднішній день не виконана, справа була розглянута компетентним судом та строк пред'явлення рішення до примусового виконання не сплинув, а виконання цього рішення не суперечить інтересам України, у зв'язку з чим вказане клопотання підлягає задоволенню.

Серед основних доводів апелянта є посилання на те, що, по-перше, ОСОБА_2 не була належним чином повідомлена про розгляд заяви ОСОБА_3 про відшкодування судових витрат по цивільній справі №2-653/2015 за результатом якої постановлено Ленінським районним судом м. Єкатеринбурга Свердловської області Російської Федерації ухвалу від 23 вересня 2016 року, а, по-друге, клопотання і документи, які подаються Стягувачем не оформлені відповідно до вимог чинного законодавства України.

Однак, колегія суддів відхиляє такі доводи апелянта, оскільки вони спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Зокрема, відповідно до ухвали іноземного суду вбачається що ОСОБА_2 була належним чином повідомлена, іншого апелянтом не доведено та не спростовано.

Щодо самої ухвали Ленінського районного суду м. Єкатеринбурга Свердловської області Російської Федерації від 23 вересня 2016 рокупро відшкодування судових витрат по цивільній справі №2-653/2015, то вона має всі необхідні підписи, завірена належним чином та має відповідні печатки, а тому підстави сумніватися в їх належному оформленні в суду апеляційної інстанції відсутні.

Тож, враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав, передбачених положеннями ст. 376 ЦПК України (в редакції чинній від 15 грудня 2017 року) для скасування ухвали Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 червня 2017 року.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 червня 2017 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

О.В. Лаченкова