Провадження №2/359/163/2018
Справа №359/589/17
РІШЕННЯ

Іменем України

19 жовтня 2018 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Журавського В.В.

при секретарі Алфімовій І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

ВСТАНОВИВ:

Наприкінці січня 2017 року ТОВ «Кей-Колект» звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 30 липня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_5 був укладений договір про надання споживчого кредиту №0. За цим договором АКІБ «УкрСиббанк» зобов'язався надати кредит у розмірі 140000 доларів США, а ОСОБА_5 зобов'язався щомісячно повертати кредит шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі, визначеному договором, та сплачувати відсотки за користування ним у розмірі 14,50% річних. Крім того, для забезпечення належного виконання грошових зобов'язань за кредитним договором 30 липня 2008 року був укладений договір іпотеки №91302, за яким ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, ОСОБА_4 передали в іпотеку АКІБ «УкрСиббанк» нерухоме майно, а саме: квартиру НОМЕР_1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. АКІБ «УкрСиббанк» виконав свої зобов'язання за кредитним договором та перерахував ОСОБА_5 грошові кошти у розмірі 140000 доларів США. Відповідач неналежним чином виконував грошові зобов'язання, тому у АКІБ «УкрСиббанк» виникло право достроково вимагати повернення боргу за кредитним договором в повному обсязі та сплати відсотків у загальному розмірі 71425 доларів США 81 цент, що еквівалентно 1869294 гривень 07 копійок. ОСОБА_5 ухиляється від добровільного повернення грошових коштів. Тому в рахунок погашення боргу за кредитним договором позивач просить суд звернути стягнення на квартиру НОМЕР_1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, шляхом визнання за ТОВ «Кей-Колект» права власності на квартиру.

В ході розгляду цивільної справи представник позивача неодноразово подавав заяви про уточнення позовних вимог. Відповідно до заяви про уточнення позовних вимог від 06 листопада 2017 року представник позивача ОСОБА_6 просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №0 від 30 липня 2008 року, що складає 71425 доларів США 81 цент, що еквівалентно 1869294 гривень 07 копійок, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру НОМЕР_1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 шляхом застосування процедури продажу на користь третьої особи за ціною 257040 гривень, визначеною на підставі оцінки предмета іпотеки.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_7 підтримав позовні вимоги, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, та просив їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_8 надала відзив на позовну заяву, яким позов не визнала у повному обсязі та заперечувала проти наведених у позові обставин з наступних підстав. Зі змісту позову вбачається, що 30 липня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_5 був укладений кредитний договір №. При цьому, жодного обґрунтування, які зобов'язання за цим договором про надання споживчого кредиту, не виконав ОСОБА_1, позивач не зазначив. Крім цього, в позовній заяві вказано, що в забезпечення зобов'язань за кредитним договором №0 від 30 липня 2008 року був укладений іпотечний договір від 30 липня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Дідок В.В. Проте, вказана обставина не відповідає дійсності. Оскільки, зазначений іпотечний договір укладений для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № від 30 липня 2018 року. Тобто договір про надання споживчого кредиту №0 від 30 липня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 не укладався. До того ж представник відповідача вказала на те, що позивачем не надано доказів щодо права вимагати стягнення боргу в іноземній валюті.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у судове засідання не з'явились та про своє ставлення до пред'явленого позову не повідомили. Про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому порядку.

Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши письмові докази, суд дійшов до наступного висновку.

За правилами ч.1 ст.12 та ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

За змістом ст.5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Згідно з вимогами ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Як вказав Пленум Верховного Суду України в п.2 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009 року, рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв'язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (частина перша статті 263 ЦПК).

Відповідно до положень ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; припинення дії, яка порушує право; припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Судом встановлено, що 04 червня 2008 року АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», уклав з ОСОБА_5 договір про надання споживчого кредиту №0. За умовами якого АКІБ «УкрСиббанк» зобов'язався надати кредит у розмірі 140000 доларів США, а ОСОБА_5 зобов'язався щомісячно до 04 червня 2018 року повертати кредит шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 2220 доларів США, а також сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірі 14,50% річних (т.1 а.с.8-16).

За змістом п.2.1 договору про надання споживчого кредиту встановлено, що виконання ОСОБА_5 зобов'язань за цим договором забезпечується наступним чином: 1) заставою нерухомості: квартира, що складається з 3-кімнат, загальною площею 74,98 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та є власністю ОСОБА_5; 2) порукою ОСОБА_10 3) порукою ОСОБА_11 (т.1 а.с.9).

Разом з цим, в матеріалах цивільної справи міститься договір іпотеки №91302 (з виправленням номера з №90693 на №91302), від 30 липня 2008 року укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Київської області Дідок В.В., зареєстрований в реєстрі №2086 (т.1 а.с.20).

Згідно умов даного договору іпотеки, з метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за кредитним договором №0 від 30 липня 2008 року, укладеного між ОСОБА_12, з цією метою ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 передали в іпотеку квартиру НОМЕР_1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з ч.1 ст.514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Встановлено, що 12 грудня 2011 року ПАТ «УкрСиббанк» уклав з ТОВ «Кей-Колект» договір факторингу №1 (т.1 а.с.58-62). За цим договором ПАТ «УкрСиббанк» передав ТОВ «Кей-Колект» право вимоги, яке він мав до ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту №0 від 30 липня 2008 року, що підтверджується випискою з додатку №1 до договору факторингу від 12 грудня 2011 року (а.с.63).

Крім цього, 12 грудня 2011 року ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» уклали договір про відступлення права вимоги за договорами іпотеки, відповідно до якого до ТОВ «Кей-Колект» перейшло право вимоги за договором іпотеки №, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 (т.1 а.с.64-67).

У відповідності до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилась та сплати процентів.

Згідно з ч.1 ст.526 цього Кодексу зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

З довідки-розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що ОСОБА_1 неналежним чином виконував грошові зобов'язання. Тому у нього виникла заборгованість у загальному розмірі 71425 доларів США 81 цент, що за офіційним курсом НБУ станом на 13 грудня 2016 року еквівалентно 1869294 гривень 07 копійок та складається з заборгованості за основним боргом - 51479 доларів США 59 центів, що еквівалентно 1347278 гривень 97 копійок, а також заборгованості за відсотками - 19946 доларів США 22 центи, що еквівалентно 522015 гривень 10 копійок. Вказана обставина підтверджується письмовим розрахунком заборгованості за договором №0 від 30 липня 2008 року станом на 13 грудня 2016 року (а.с.34).

Згідно з положенням ст.16 ЦК України однією із форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов'язку в натурі.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

У відповідності до ст.3 цього Закону передбачено, що іпотека виникає на підставі договору. Взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя за іпотечним договором виникають з моменту його нотаріального посвідчення.

Відповідно до ч.3 ст.33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

У зв'язку з цим, суд звертає увагу на ту обставину, що при зверненні до суду з вказаним позовом ТОВ «Кей-Колект» як на підставу своїх позовних вимог вказав на неналежне виконання ОСОБА_5 своїх зобов'язань за кредитним договором №0 від 30 липня 2008 року, укладеним з АКІБ «УкрСиббанкк». Вказана обставина і стала підставою для звернення стягнення на предмет іпотеки: квартиру НОМЕР_1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що забезпечувала повернення кредиту, наданого АКІБ «УкрСиббанк».

Тоді як матеріали цивільної справи містять суттєві суперечності, які полягають у тому, що договір іпотеки №91302 90693 від 30 липня 2008 року, укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, який посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Київської області Дідок В.В., зареєстрований в реєстрі за №2086. Предметом якого є квартира НОМЕР_1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та укладений з метою забезпечення виконання умов кредитного договору №0 від 30 липня 2008 року, укладеного між ОСОБА_12 та АКІБ «УкрСиббанк».

З огляду на це, ТОВ «Кей-Колект» просить звернути стягнення на квартиру НОМЕР_1, що знаходиться в АДРЕСА_1, у зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_5 договору про надання споживчого кредиту №0 від 04 червня 2008 року.

Таким чином, договір іпотеки №91302 90693 від 30 липня 2008 року, укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, укладений з метою забезпечення виконання зовсім іншого основного зобов'язання, доказів існування якого та взаємних зобов'язань сторін за вказаним договором позивачем надано не було. Тоді як обов'язок доказування підстав позову та право своєї вимоги покладається саме на ТОВ «Кей-Колект».

Водночас, представником відповідача надано копію договору про надання споживчого кредиту №0 від 30 липня 2008 року, укладеного саме між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк» (т.1 а.с.136-140). За умовами якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 54000 доларів США, які зобов'язався повернути до 30 липня 2015 року шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 1020 доларів США зі сплатою відсотків у розмірі 14,50% річних. Згідно п.2.1. забезпечення виконання зобов'язань за цим договором має забезпечуватись заставою нерухомості: квартирою НОМЕР_1 по АДРЕСА_1.

У зв'язку з цим, суд погоджується з доводами представника відповідача стосовно того, що є незрозумілим які саме зобов'язання повинен був виконати та не виконав ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту № від 04 червня 2008 року, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_5

Судом зверталась увага представника позивача щодо наявності суперечностей підстав позову та письмових доказів, які містяться в матеріалах цивільної справи. Незважаючи на це, представником позивача не були вжиті заходи щодо усунення даних розбіжностей.

За змістом ч.1 ст.526 та ч.1 ст.527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

З огляду на викладені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку, що при зверненні до суду з вказаним позовом ТОВ «Кей-Колект» на власний розсуд, не враховуючи основоположних засад цивільного законодавства, здійснив заміну боржника у договорі про надання споживчого кредиту та у договорі іпотеки, що є неприпустимим.

Крім цього, суперечності містяться також і в інших письмових доказах. Зокрема, згідно виписки з додатку №1 до договору факторингу №1 від 12 грудня 2011 року (перелік первинних договорів) (т.1 а.с.63), вказує на те, що АКІБ «УкрСиббанк» передав, а ТОВ «Кей-Колект» прийняв право вимоги за кредитним договором №0 від 30 липня 2008 року, укладеного з ОСОБА_1, з кінцевим терміном повернення кредиту - 30 липня 2025 року.

Тоді як в дійсності умови договору про надання споживчого кредиту №0 від 30 липня 2008 року передбачали кінцевий строк повернення грошових коштів ОСОБА_1 до 30 липня 2015 року.

За змістом ч.6 ст.81 та ч.1 ст.89 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов ТОВ «Кей-Колект» про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом застосування процедури продажу на користь третьої особи, задоволенню не підлягає.

Виходячи з встановлених вище обставин, суд не вбачає підстав для розподілу судових витрат, оскільки при відмові в задоволенні позовних вимог, відповідно до змісту вимог ст.141 ЦПК України, судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючисьст.1, ст.3, ч.3 ст.33 Закону України «Про іпотеку», ст.15, ст.16, п.1 ч.1 ст.512, ч.1 ст.514, ч.1 ст.526, ч.1 ст.527 ЦК України, ч.1 ст.4, ст.5, ч.1 ст.12, ч.1 ст.19, ч.6 ст.81 та ч.1 ст.89, ст.141, п.2 ч.1 ст.258, ч.1-ч.2 ст.259, ст.263-265, ст.268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 29 жовтня 2018 року.

Суддя: В.В. Журавський