Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" жовтня 2018 р. Справа № 608/1900/16-ц

Номер провадження2/608/8/2018

Чортківський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Яковець Н. В.

з участю секретаря Олійник О.С.

представника позивача ОСОБА_1

позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

відповідачки ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чорткові справу цивільного судочинства за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості. В позовній заяві позивач вказав, що 07 червня 2011 року між ним та ОСОБА_4 був укладений договір купівлі-продажу, згідно умов якого відповідачці передано у власність товар. Передача товару покупцеві здійснюється по видатковій накладній в асортименті та цінах дійсних на момент передачі товару. Таким чином, кожна із сторін, уклавши вказаний договір купівлі-продажу, взяла на себе зобовязання, а саме: позивач передати товар у власність, а відповідач оплатити вказаний вище договором товар. Позивач зі свого боку виконав покладені на нього договором зобовязання в частині продажу та передачі відповідного товару. З 12 серпня 2014 року відповідачка зобовязань по договору не виконує, товар не оплачує, у звязку з чим станом на 01 листопада 2016 року утворилась заборгованість на суму 106489 грн. За прострочення виконання грошового зобовязання просив ще стягнути з відповідачки 71345,11 грн. інфляції за період із 12 серпня 2014 року по жовтень 2016 року, 7098 грн. 3% річних за період із 12 серпня 2014 р. по 31 жовтня 2016 року, 10648,9 грн. штраф у відповідності до п.6.4 договору.

В березні 2018 року ОСОБА_2 подав заяву про збільшення розміру позовних вимог про стягнення заборгованості за договором, оскільки відповідачка добровільно борг не повертає, не реагує на неодноразові претензії, тому просив стягнути з відповідачки заборгованість за договором купівлі-продажу на загальну суму 222846,21 грн., в тому числі 106489 грн. основної заборгованості за договором, 96349,12 грн. інфляція за період із 12 серпня 2014 року по 30 червня 2017 року, 9359,19 грн. 3% річних за період із 12 серпня 2014 року по 17 липня 2017 року, 10648,9 грн. штраф у відповідності до п.6.4 договору.

Від представника відповідачки адвоката ОСОБА_3 надійшло заперечення проти заяви про збільшення позовних вимог, в якому представник вказав, що така вимога позивача не відповідає вимогам ч.2 ст.49 ЦПК України в редакції Закону від 03.10.2017 року. Також, до стягнення предявлена сума штрафу в розмірі 10 648,90 грн. з посиланням на умови договору купівлі-продажу від 07.06.2011 року №3 (пункт 6.4), тобто за односторонню необґрунтовану відмову від виконання своїх зобовязань, що випливають з цього Договору в розмірі 10% від ціни товару, зазначеної в п.4.2 того ж Договору. Зі змісту п.4.2 Договору вбачається, що оплата за проданий товар здійснюється не пізніше, ніж 5 днів з моменту реалізації товару. Проте, товар не є реалізованим, що виключає стягнення штрафу на суму 10 648,90 грн. У позовних вимогах передбачена вимога про стягнення 3% річних за період з 12.08.2014 року по 22.03.2018 року в сумі 11556,06 грн., тоді як в межах строку позовної давності можливим є стягнути 3194,67 грн. (106489,00 х 0,03). За період з 12.08.2014 року по 22.03.2018 року нарахована індексація внаслідок знецінення на суму 104359,93 грн. Вимога позивача про дострокове погашення всієї заборгованості предявлена відповідачу 22.06.2016 року.

Не може бути прийнятий розрахунок судових витрат, повязаних з наданням правової допомоги від 22.03.2018 року на суму 4775,00 грн., оскільки до п.9 ч.І ст.175 ЦПК України в редакції Закону від 03.10.2017 року попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у звязку із розглядом справи подається із позовною заявою. Таким чином, стягнення можливим є в розмірі заборгованості за товар в сумі 106489,00 грн. та 3% річних в розмірі 3194,67 грн., в іншому слід відмовити за безпідставністю, а судові витрати розділити пропорційно задоволеній сумі.

02 травня 2018 року згідно клопотання позивача постановлена ухвала про забезпечення позову, згідно якої накладено арешт на обєкт нерухомого майна квартиру в АДРЕСА_1, власником якої є ОСОБА_4 РНОКПП НОМЕР_1 згідно договору купівлі-продажу ВМР №856633 від 08.04.2010 року.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та представник позивача ОСОБА_1 збільшені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили задовольнити з мотивів, наведених у позовній заяві.

Відповідачка ОСОБА_4 та представник відповідачки ОСОБА_3 заперечили проти збільшених позовних вимог, частину боргу в сумі 20 000 гривень погасили, просили стягнути з відповідачки заборгованість в сумі 86489 гривень та 3194 гривні 3% річних в решті позову відмовити.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково виходячи з таких підстав.

Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 07 червня 2011 року укладеного між фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 (продавець) та ОСОБА_4 (покупець), продавець зобовязується передати у власність покупцеві товар, покупець зобовязується прийняти товар та оплатити на умовах договору (п.1.1 договору). Передача товару Покупцеві здійснюється по видатковій накладній в асортименті та цінах дійсних на момент передачі товару. Відповідно до п.4.2 договору оплата за проданий товар здійснюється не пізніше 5 днів з моменту реалізації товару.

Відповідно до п.6.4 договору за односторонню необґрунтовану відмову від виконання своїх зобовязань, що випливають з цього договору винна сторона несе відповідальність у вигляді штрафу в розмірі 10 процентів від ціни товару зазначеної в п.4.2.

Як вбачається із матеріалів справи позивачем, на виконання умов укладеного між сторонами договору було передано відповідачеві товар, ювелірні вироби на загальну суму 106489 грн., що підтверджується наявним в матеріалах справи товарним звітом №43 від 07 серпня 2014 року.

Відповідач у передбачені договором строки зобов'язання за договором не виконувала, оплати за придбаний товар повертала не в повному обсязі, в зв'язку із чим виникла заборгованість у розмірі 233053,89 грн.: 106489 грн. - основна сума боргу за договором; 104359,93 грн. інфляції за період із 12 серпня 2014 року по лютий 2018 року, 11556,06 грн. 3% річних за період із 12 серпня 2014 року по 22 березня 2018 року, 10648,9 грн. штраф у відповідності до п.6.4 договору.

Разом з тим, як вбачається із наявних в матеріалах справи розписок про отримання коштів від 23 серпня, 18 вересня та 28 вересня 2018 року відповідачкою було повернуто позивачеві 20000 (двадцять тисяч) гривень.

В силу п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори й інші правочини.

Відповідно до ст. 626 ЦК України -договір є домовленість двох або більше сторін спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

В силу ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу,інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 691 ЦК України встановлено, що покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

За змістом ч.1,2,3 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

За змістом ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 3 ст. 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Угодами є вольові акти поведінки людей, при цьому вольовий характер угод виявляється у тому, що сторони, укладаючи угоду, мають намір досягнути певного правового результату. Внутрішнє бажання особи укласти ту чи іншу угоду й тим самим досягнути певного правового результату іменується волею. Однак наявність внутрішньої волі особи недостатньо для укладання угоди. Зовнішнє вираження внутрішнього бажання особи є волевиявлення.

Відповідно до ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

Згідно ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким що, вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Як вбачається з пояснення сторін та дослідження письмових доказів позивач належним чином виконав свої зобов'язання за договором передавши відповідачеві ювелірні вироби, що підтверджується наявними в матеріалах справи розхідними накладними з яких вбачається, що відповідачка на протязі трьох років з 2011 по 2014 рік повертала кошти за реалізований товар вчасно без будь яких порушень і в позивача до неї не було ніяких претензій, як про це в судовому засіданні повідомили сторони по справі. Проте, з 12 серпня 2014 року відповідачкою було втрачено частину товару і вона перебувала в скрутному матеріальному становищі і тому не змогла своєчасно повернути ні гроші за товар ні сам товар. Тому, заборгованість в сумі 106 тисяч 489 гривень за мінусом 20000 гривень, які відповідачка повернула позивачу протягом серпня - вересня 2018 року, яка підтверджена розхідною накладною від 7 серпня 2014 року відповідачка визнала і не заперечувала щодо стягнення з неї судом заборгованості в сумі 86489 гривень.

Таким чином, суд приходить до висновку, що факт існування заборгованості за договором належним чином доведений, документально підтверджений та відповідачем не спростований, в зв'язку з чим вимоги про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 86489 грн. є законними та обґрунтованими.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ч.1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

Нормами ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи порушення відповідачем строків оплати товару, позивачем, відповідно до положень ст. 625 Цивільного кодексу України, нараховано 104359,93 грн. інфляційних втрат за період з 12 серпня 2014 року по 28 лютого 2017 року та 11556,06 грн. 3% річних за період з 12 серпня 2014 року по 22 березня 2018 року.

Перевіривши надані позивачем розрахунки, судом встановлено, що 22 червня 2016 року позивачем відповідачці була надіслана претензія щодо невчасного повернення відповідачкою суми заборгованості.

Згідно п. 1 ч.2 ст. 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема до вимог про стягнення неустойки штрафу пені також, своєю постановою Верховний Суд у справі ВС/КЦС від 14.02.2018р., №564/2199/15-ц) за касаційною скаргою ПАТ «Універсал Банк» підкреслив, що згідно ст. 611 ЦК України після того, як кредитор направив боржнику вимогу про дострокове погашення кредиту, він змінив терміни повернення кредиту, які були передбачені кредитним договором.

Водночас сам кредитний договір припинив свою дію з дати направлення вимоги про дострокове погашення кредиту. Оскільки кредитний договір припинив свою дію, то у кредитора відсутні підстави для стягнення відсотків після дати направлення вимоги про дострокове припинення кредиту.

ВС також зазначив, що у кредитора відсутнє і право стягувати з боржника інфляційні втрати. Є лише право стягувати 3% річних, які передбачені ст. 625 ЦК України.

Тому, суд вважає, що з відповідачки також слід стягнути 3194 гривні 3% річних за період з 22 червня 2015 року по 22 червня 2016 року, тобто до надіслання відповідачці претензії.

За таких обставин з відповідача в користь позивача ОСОБА_2 підлягає стягненню сума боргу за договором купівлі-продажу в розмірі 86489 грн. основного боргу та 3% річних в розмірі 3194 грн.

Стаття 141 ЦПК України передбачає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Зважаючи на такі вимоги цивільного процесуального законодавства суд стягує з відповідача в користь ОСОБА_2 3901 гривень судових витрат по сплаті судового збору .

Керуючись ст.ст. 11, 202, 203, 205, 207, 509, 510, 525, 526, 530, 610, 611, 625, 626, 655, 691, 692 Цивільного кодексу України, ст.ст. 5, 13, 76, 81, 138, 141, 206, 258, 259, 263, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 (вул. І Франка. 4-А, м. Чортків, Тернопільської області) на користь ОСОБА_2 (провулок Граничної,14, м. Чортків,Тернопільської області, ІПН НОМЕР_2) заборгованість в сумі 86 489 (вісімдесят шість чотириста вісімдесят девять) гривень основної заборгованості, 3 194 (три тисячі сто девяносто чотири) гривні 3% річних та 3901 гривень судових витрат, в решті позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги Тернопільському апеляційному суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя:/підпис/

Копія вірна

Рішення набрало законної сили «____» _________________ 2018 року.

Оригінал рішення знаходиться в матеріалах справи № 608/1900/16-ц, яка зберігається в Чортківському районному суді Тернопільської області.

Суддя: Н. В. Яковець

Копію рішення видано «___»_________________2018 року.

Секретар: