ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 6-42/2011Головуючий у 1-й інстанції Іванчук В.М.
Провадження № 22-ц/4817/169/18 Доповідач - Хома М.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2018 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючої - Хома М.В.

суддів - Костів О. З., Сташків Б. І.,

секретар - Романюк Х.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Монастириського районного суду Тернопільської області від 23 червня 2011 року, постановлену суддею Іванчуком В.М. у справі №6-42/2011 за поданням старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Монастириського районного управління юстиції Тернопільської області про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України,

ВСТАНОВИВ:

21 червня 2016 року старший державний виконавець відділу державної виконавчої служби Монастириського районного управління юстиції звернувся в суд із поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання зобов'язань згідно постанов №023816, №120245, №265186, №208358, №247844, №207762 від 20.02.2011 року, 23.12.2010 року, 10.11.2010 року,26.01.2011 року 29.12.2010 року ВДАІ УМВСУ про стягнення з ОСОБА_1 в дохід держави 680,00 грн, 850,00 грн, 510,00 грн, 510,00 грн, 600,00 грн, 510,00 грн штрафу відповідно. Вимоги обґрунтовувані тим, що на примусовому виконанні у відділі ДВС Монастириського РУЮ перебуває виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 в дохід держави вищевказаних суми штрафів. ОСОБА_1 не вчинив жодних дій, спрямованих на виконання виконавчих документів.

Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 23 червня 2011 року подання задоволено. Тимчасово заборонено боржнику ОСОБА_1 у виїзді за кордон України до виконання зобов'язань.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та прийняти нове судове рішення, яким в задоволенні подання відмовити. Вказує, що ухвала постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки державним виконавцем не надано жодного доказу на підтвердження факту умисного ухилення ОСОБА_1 від виконання виконавчих документів Крім цього, на даний час щодо ОСОБА_1 відсутні будь-які виконавчі провадження. У разі скасування ухвали суду першої інстанції просив направити копію ухвали апеляційного суду на адресу Державної прикордонної служби України.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано, що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Учасники справи у судове засідання не з'явилися, але подали заяви про слухання справи у їх відсутності.

Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що на виконанні у відділі ДВС Монастириського РУЮ знаходились виконавчі документи, а саме постанови ВДАІ УМВСУ №027762 від 29.12.2010 року, №023816 від 21.02.2011 року, №120245 від 20.02.2011 року, №247844 від 26.01.2011 року, №208358 від 10.11.2010 року, №265186 від 23.12.2010 року про стягнення з ОСОБА_1 в дохід держави штрафи у розмірі 255,00 грн, 340,00 грн, 425,00 грн, 300,00 грн, 255,00 грн, 255,00 грн відповідно.

Згідно із п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції чинній на момент звернення із поданням), державний виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи - до виконання зобов'язань за рішенням.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" (в редакції чинній на момент звернення із поданням) громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Під поняттям "ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які не залежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Таким чином, основною і єдиною підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України є його ухилення від виконання зобов'язань.

Звертаючись до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, державний виконавець відділу державної виконавчої служби Монастириського районного управління юстиції не надав суду жодних доказів того, що ОСОБА_1 ухилявся від виконання зобов'язань, покладених на нього.

У справі відсутні докази, які б свідчили що ОСОБА_1 станом на день звернення державного виконавця з поданням до суду та на день постановлення ухвали судом знав про відкриття виконавчого провадження та умисно ухилявся від виконання обов'язків, покладених на нього виконавчим документами.

Тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише при наявності достатніх на це підстав.

В ухвалі судом першої інстанції не зазначено фактів та конкретних доказів, які б підтверджували про те, що боржник ухилявся від зобов'язання, покладеного на нього виконавчими документами.

За таких обставин ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні подання державного виконавця.

Окрім скасування ухвали, представник ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просив направити копію ухвали апеляційного суду на адресу Державної прикордонної служби України. Проте, дана вимога задоволенню не підлягає, так як відповідно до ст.ст.272, 386 ЦПК України суд вручає чи направляє поштою судові рішення лише учасникам справи.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 141, 367, 374, 376, 382-384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу Монастириського районного суду Тернопільської області від 23 червня 2011 року - скасувати.

Прийняти нове судове рішення, яким в задоволенні подання старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Монастириського районного управління юстиції Тернопільської області про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 13 листопада 2018 року.

Головуюча

Судді: