Постанова

Іменем України

06 березня 2018 року

м. Київ

справа № 2-4528/11-ц

провадження № 61-7078св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Мартєва С. Ю., Пророка В. В., Фаловської І. М., Штелик С. П. (суддя-доповідач)

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідачі: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 серпня 2016 року у складі судді Наумової О. С. та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 листопада 2016 року у складі суддів: Прозорової М. Л., Максюти Ж. І., Макарова М. О.,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У січні 2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики. Зазначав, що він дав у борг відповідачам 1 056 300 грн, які вони зобов'язалися повернути до 01 вересня 2007 року, про що складена розписка. У визначений строк позику не повернуто, тому позивач просив стягнути суму боргу із солідарних боржників.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 травня 2011 року позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто солідарно із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 борг у розмірі 1 056 300 грн. Вирішено питання про судові витрати.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 вересня 2011 року рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 травня 2011 року залишено без змін.

У травні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду першої інстанції із заявою про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 травня 2011 року.

В обґрунтування заяви зазначав, що нововиявленими обставинами є узгоджені дії ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо звернення до суду із даним позовом про стягнення позики з метою невиконання у такий спосіб перед ним зобов'язання щодо виплати винагороди у розмірі 5 млн грн за відступлення ним ОСОБА_1 частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю «Вільний» (далі - ТОВ «Вільний»). Він не мав можливості брати участь у розгляді справи, оскільки перебував під слідством. Кримінальну справу порушено за заявами ОСОБА_1 й ОСОБА_2, яким він відступив свою частку у статутному капіталі ТОВ «Вільний». Вироком Приморського районного суду від 27 березня 2013 року його засуджено до позбавлення волі за частиною другою статті 191, частиною п'ятою статті 191 КК України. 08 жовтня 2015 року він був умовно достроково звільнений від подальшого відбування покарання. Про змову ОСОБА_1 й ОСОБА_2 він дізнався лише після ознайомлення із матеріалами даної справи. У розписці вказано, що кошти отримано для потреб товариства, а тому суд неправомірно стягнув суму боргу з нього як солідарного боржника. Сума у розмірі 1 056 300 грн фактично була внеском ОСОБА_1 у господарську діяльність товариства. 08 серпня 2008 року ОСОБА_1 прийнято до складу учасників ТОВ «Вільний», у зв'язку з чим він мав знищити боргову розписку. Вказані обставини не були досліджені судами при розгляді справи. Про вказані нововиявлені обставини він дізнався 15 квітня 2016 року.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 серпня 2016 року відмовлено ОСОБА_3 у відкритті провадження у справі за заявою про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 травня 2011 року.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що заява про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 361 цього Кодексу, може бути подана не пізніше трьох років з дня набрання судовим рішенням законної сили. У разі якщо така заява подана до суду після закінчення цього строку, суд відмовляє у відкритті провадження за нововиявленими обставинами, незалежно від поважності причини пропуску цього строку. Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 травня 2011 року набрало законної сили 28 вересня 2011 року, а із заявою про його перегляд ОСОБА_3 звернувся лише у травні 2016 року, тобто із пропуском трирічного строку.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 листопада 2016 року ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 серпня 2016 року залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції, встановивши, що заяву про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами подано ОСОБА_3 пізніше трьох років з дня набрання судовим рішенням законної сили, обґрунтовано відмовив у відкритті провадження.

У касаційній скарзі, поданій у грудні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,ОСОБА_3 просить скасувати ухвали судів та передати справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення судами норм процесуального права.

Касаційну скаргу обґрунтовано тим, що Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення порядку здійснення судочинства» № 4176-VI, яким звернення із заявою про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 361 цього Кодексу, обмежено трирічним строком, не має зворотної сили, оскільки звужує його права як учасника цивільного процесу. Крім того, ухвала апеляційного суду не містить мотивів відхилення його доводів апеляційної скарги в цій частині.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 червня 2017 рокусправу призначено до судового розгляду. 08 лютого 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Згідно частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно достатті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Згідно частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно із частиною першою статті 361 ЦПК України (в редакції, що діяла станом на 28 вересня 2011 року - дату набрання законної сили рішенням суду, щодо якого подано заяву про перегляд) рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 361 ЦПК України (в редакції, що діяла станом на 28 вересня 2011 року)підставою для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Згідно вимог частини першої статті 362 ЦПК України (в редакції, що діяла станом на 28 вересня 2011 року) заяви про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами можуть бути подані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, протягом одного місяця з дня встановлення обставини, що є підставою для перегляду.

Разом з тим, Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення порядку здійснення судочинства» № 4176-VI, який набрав чинності 15 січня 2012 року (далі - Закон № 4176-VI), частину першу статті 362 ЦПК Українидоповнено абзацом другим такого змісту: «При цьому заява про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 361 цього Кодексу, може бути подана не пізніше трьох років з дня набрання судовим рішенням законної сили. У разі якщо така заява подана до суду після закінчення цього строку, суд відмовляє у відкритті провадження за нововиявленими обставинами, незалежно від поважності причини пропуску цього строку».

Згідно пунктів 3, 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 4176-VI, розгляд справ щодо перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами, провадження в яких було відкрито до набрання чинності цим Законом, здійснюється згідно з положеннями Цивільного процесуального кодексу України, Господарського процесуального кодексу України, Кодексу

адміністративного судочинства України щодо порядку розгляду та складу суду, які діяли до набрання чинності цим Законом.

Щодо судових рішень у цивільних, господарських та адміністративних справах, з моменту набрання законної сили якими до дня набрання чинності цим Законом пройшло менше трьох років, заяви про їх перегляд за нововиявленими обставинами з підстави, передбаченої відповідно пунктом 1 частини другої статті 361 Цивільного процесуального кодексу України, пунктом 1 частини другої статті 112 Господарського процесуального кодексу України, пунктом 1 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, можуть бути подані протягом трьох років з дня набрання ними законної сили. Якщо на момент набрання чинності цим Законом строк, що залишився до досягнення трирічного строку з моменту набрання рішенням законної сили, є меншим, ніж три місяці, він продовжується до трьох місяців.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 травня 2011 року набрало законної сили 28 вересня 2011 року (з моменту набрання рішенням законної сили до дня набрання чинності Законом № 4176-VI пройшло менше трьох років), а тому із заявою про його перегляд за нововиявленими обставинами з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 361 ЦПК України (в редакції, що діяла станом на 28 вересня 2011 року) ОСОБА_3 міг звернутися до 28 вересня 2014 року.

Таким чином, до поданої ОСОБА_3 у травні 2016 року заяви про перегляд рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 травня 2011 року за нововиявленими обставинами з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 361 ЦПК України (в редакції, що діяла станом на 28 вересня 2011 року) судом першої інстанції правильно застосовано наслідки, передбачені частиною другою статті 362 ЦПК України (у редакції, чинній на дату звернення із заявою про перегляд судового рішення).

Визначений частиною другою статті 362 ЦПК України (у редакції, чинній на дату звернення із заявою про перегляд судового рішення) строк є присічним та поновленню не підлягає.

Доводи касаційної скарги про те, що Закон № 4176-VI не має зворотної сили, оскільки звужує його права як учасника цивільного процесу, є необґрунтованими, оскільки питання щодо можливості звернення із заявою про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами з урахуванням змін до частини другої статті 362 ЦПК України врегульовано в пунктах 3, 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 4176-VI, у зв'язку з чим ОСОБА_3 мав можливість звернутися до суду із відповідною заявою до 28 вересня 2014 року, проте таким правом у визначений строк не скористався.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З урахуванням викладеного та керуючись статтями 410, 415 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 серпня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 листопада 2016 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді: С. Ю. Мартєв

В. В. Пророк

І. М. Фаловська

С. П. Штелик