Провадження № 2/344/1234/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

15 березня 2018 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Пастернак І.А.

секретаря Кріцак Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №48 в будинку №11А по вул. Довженка в м.Івано-Франківську,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до Івано-Франківського міського суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №48 в будинку №11А по вул. Довженка в м.Івано-Франківську. Позовні вимоги мотивувала тим, що їй на праві користування належить квартира АДРЕСА_1 згідно договору найму житлового приміщення від 27.07.1992 року. За вказаною адресою окрім неї, зареєстровані: її син ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_2 Відповідач зареєстрований за вказаною адресою, однак не проживає з 2008 року після розірвання шлюбу. Жодних особистих речей відповідача в квартирі немає, витрати на утримання квартири не несе. Реєстрація ОСОБА_2 у вищевказаній квартирі тягне за собою понаднормові витрати по оплаті житлово-комунальних послуг. Просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою №48 в будинку №11А по вул. Довженка в м. Івано-Франківську.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась, попередньо подала до суду заяву, відповідно до якої вимоги заявленого позову підтримала з підстав, викладених в позовній заяві, просила позов задоволити в повному обсязі та проводити розгляд справи без її участі, не заперечила щодо винесення заочного рішення (а.с. 13).

Відповідач в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 23).

З урахуванням думки позивачки та положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права користування нерухомим майном внаслідок чого ОСОБА_1 позивається про його відновлення, шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Згідно копії договору найму житлового приміщення в будинках Міністерства оборони КЕЧ Івано-Франківського району Міністерства оборони СРСР від 27.07.1992 року ОСОБА_1 на праві користування належить квартира АДРЕСА_2 (а.с. 5-6).

Відповідно до довідки №02-02/3638/2006 про склад сімї КП Дирекція замовника від 11.08.2017 року, за адресою: АДРЕСА_3, в числі інших осіб, зареєстрований ОСОБА_2 (а.с. 14).

Як вбачається із заяви КП Дирекція замовника від 15.02.2018 року №01-20/1733, свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5 стверджують, що гр.ОСОБА_2 фактично не проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 з серпня 2008 року (а.с. 19).

Позивачка ОСОБА_1 вказує, що реєстрація гр. ОСОБА_2 у її квартирі, який насправді там не проживає, перешкоджає здійсненню нею права на вільне користування майном. Крім цього, нарахування сум по оплаті житлово-комунальних послуг проводиться виходячи із кількості зареєстрованих в квартирі осіб.

Як вбачається зі змісту ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 80 ЦПК Україн на сторін покладено обов'язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 80 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч. 1 ст. 61 Житлового кодексу УРСР, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.

Статтею 64 Житлового кодексу УРСР встановлено, що до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї.

Згідно із ст. 72 Житлового кодексу УРСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Судом встановлено, що реєстрація ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_2, яка належить ОСОБА_1 на праві користування, створює перешкоди у здійсненні нею права вільного користування вказаною квартирою, а тому його слід поновити.

Оскільки, відповідач не проживає у вищевказаній квартирі, понад строки встановлені законодавством, не несе витрати по її утриманню, а тому його слід визнати таким, що втратив право на користування житловим приміщенням.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позов є обгрунтованим та таким, що підлягає до задоволення в повному обсязі.

На підставі викладеного, відповідно до ст. 61, 64, 72 ЖК України, ст.ст. 2, 4, 10, 12, 77-80 ЦПК України, керуючись ст.ст. 259, 263-265, 273, 280-282, 354-355 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №48 в будинку №11А по вул. Довженка в м.Івано-Франківську задоволити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_2.

Заочне рішення може бути переглянуте Івано-Франківським міським судом за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Довідка: повний текст рішення виготовлено 20.03.2018 року.

Суддя Пастернак І.А.