Провадження № 2/752/2146/18
РІШЕННЯ

Іменем України

заочне

05.02.2018 року Голосіївський суд м. Києва

в складі головуючого судді Чередніченко Н.П.

з участю секретаря Литвиненко Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визннаня особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням ,-

встановив :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування жилим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1. В обгрунтування позовним вимог зазначає, що їй на праві власності належить вищевказана квартира. У квартиру було прописано чоловіка позивачки - відповідача по справі ОСОБА_2, однак 1985 року він у квартирі не проживає, комунальні та інші платежі не сплачує, шлюб між сторонами було розірвано за рішенням суду, а тому позивач просить позбавити відповідача права користування житловим приміщенням, зняти його з реєстраційного обліку, тим самим усунувши перешкоди у користуванні її власністю.

Позивачка направила до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності та просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з»явився. Про розгляд справи повідомлявся належним чином, про що свідчать судова повістка, яка міститься в матеріалах справи. Про причини неявки суд не повідомим. З клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався.

Враховуючи те, що у справі достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи та, враховуючи положення ст.ст. 280-281 ЦПК України постановити заочне рішення у справі.

Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав.

Позивачка по справі є власником квартири АДРЕСА_1. Даний факт стверджується Свідоцтвом про право власності на житло (а.с.9).

У вказаній квартирі був зареєстрований відповідач по справі ОСОБА_2, як чоловік власника квартири .

У відповідності до Свідоцтва про розірвання шлюбу НОМЕР_1 (а.с.13) шлюб між позивачкою та ОСОБА_2 було розірвано 19 січня 1985 року.

Із системного аналізу ст.ст. 71, 72 ЖК України, вбачається, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім»ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, а визнання особи, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Положеннями ст. 391 ЦК України, передбачено, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

У ст. 1 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» вказано, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, а зняття з місця реєстрації місця проживання особи належить до компетенції органів реєстрації місця проживання та місця перебування осіб.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

На момент розгляду справи відповідач по справі ОСОБА_2 не є членом сім»ї власника.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Таким чином, керуючись ст.ст. 317, 391, 405ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 89, 264, 265, 280-282 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визннаня особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування квартирою АДРЕСА_1, зі зняттям його з реєстраційного обліку за вищевказаною адресою.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного судового рішення.

Головуючий Н.П. Чередніченко