У Х В А Л А

12 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 185/8140/15-ц

провадження № 61-2079ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Олійник А. С. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» від імені якого діє Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Ларченко Ірина Миколаївна до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості та зустрічним ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» від імені якого діє Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Ларченко Ірина Миколаївна про захист прав споживачів, визнання кредитного договору недійсним,

В С Т А Н О В И В :

25 жовтня 2018 року ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 подали до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2017 року з пропуском строку на касаційне оскарження.

Відповідно до підпункту 14 пункту 1 розділу ХIII «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», судові рішення, ухвалені судами апеляційної інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в касаційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно із частиною першою статті 325 ЦПК України (у редакції, чинній на момент ухвалення судом апеляційної інстанції судового рішення) касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням (ухвалою) апеляційного суду.

Апеляційним судом Тернопільської області постановлено ухвалу 12 грудня 2017 року. Останній день строку на касаційне оскарження судового рішення (з урахуванням вихідних і святкових днів) припадав на 02 січня 2018 року.

Відповідно до частини першої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

У касаційній скарзі заявники просять поновити пропущений строк на касаційне оскарження, посилаючись на те, що ухвалою Верховного Суду від 26 березня 2018 року було поновлено строк на касаційне оскарження та надано строк для усунення недоліків скарги. На виконання ухвали суду 11 квітня 2018 року ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, та ОСОБА_4 сплатили судовий збір, однак ухвалою Верховного Суду від 18 червня 2018 року касаційну скаргу визнано неподаною та повернуто заявникам. Посилаючись на те, що сплата судового збору за подання касаційної скарги відбулась вчасно, а поштове відправлення з Верховного Суду ними отримано після електронних звернень, про що свідчать листи Верховного Суду від 13 та 24 вересня 2018 року, просили поновити процесуальний строк на касаційне оскарження.

Згідно з відомостями Єдиної автоматизованої системи діловодства Верховного Суду з січня 2018 року заявники неодноразово зверталися до суду касаційної інстанції із касаційною скаргою на вищевказані судові рішення.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 26 січня 2018 року попередні касаційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 повернуто, оскільки її не було підписано.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 18 червня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 повернуто через не усунення її недоліків.

Втретє касаційну скаргу заявниками подано 25 жовтня 2018 року.

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження рішення (справа «Олександр Шевченко проти України» від 26 квітня 2007 року, справа «Трух проти України» від 14 жовтня 2003 року).

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Отже, вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов'язком осіб, які беруть участь у справі і безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У справі «Устименко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що сама концепція «поважних причин» не є чіткою, тому для національних судів ще важливішим було вказати причини свого рішення про поновлення пропущеного строку і відновлення провадження у справі заявника.

У матеріалах провадження за касаційною скаргою містяться поштові відправлення, надіслані на адреси ОСОБА_3, та ОСОБА_4, які, згідно з довідками Укрпошти, не вручено адресатам та повернуто до Верховного Суду у зв'язку із закінченням терміну зберігання. Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення копії ухвали Верховного Суду від 26 березня 2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 отримали 03 квітня 2018 року, проте електронні запити від ОСОБА_1 щодо руху справи надішли до Верховного Суду лише 30 серпня 2018 року та 11 вересня 2018 року. Відомості про направлення заявниками до Верховного Суду документа про сплату судового збору у квітні 2018 року у матеріалах касаційного провадження відсутні.

Відповідно пункту 116 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270 у разінеможливості вручення одержувачам, поштові відправлення зберігаються об'єктом поштового зв'язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження.

Строк зберігання поштового відправлення дає можливість особі, яка подала касаційну скаргу, вжити заходів для отримання відправлення та ознайомлення з такою ухвалою протягом цього строку.

Наведене свідчить, що після звернень до Верховного Суду із касаційними скаргами у січні 2018 року та у лютому 2018 року ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не цікавились розглядом справи та у розумні інтервали часу не вживали заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Тому зазначені заявниками причини пропуску строку не зумовлені особливими і непереборними обставинами, а отже, не дають підстав для визнання їх поважними обставинами, за яких пропущений строк на касаційне оскарження можливо поновити.

Згідно з частиною третьою статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

Отже, заявникам необхідно зазначити інші поважні підстави пропуску строку на касаційне оскарження. Зокрема, вказати поважні причини, що перешкоджали їм виконати вимоги ухвали Верховного Суду від 26 березня 2018 року, якою їм вже поновлювався пропущений строк на касаційне оскарження; вказати обставини, які перешкоджали заявникам, після повторного звернення у лютому 2018 року до 30 серпня 2018 року вжити заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження та надати належні та допустимі докази на їх підтвердження, оскільки безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Також подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду, а отже, питання про відкриття касаційного провадження не може бути вирішене, оскільки у порушення пункту 2 частини другої та пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України заявниками не зазначено реєстраційні номери облікових карток платників податків за його наявності або номери і серії паспортівдля фізичних осіб-громадян України та не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги на рішення суду судовий збір підлягає сплаті в розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюванної суми.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції чинній на час звернення позивача до суду) за подання до суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати, а немайнового характеру - 0,2 мінімальної заробітної плати.

Статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» установлено що з 1 січня 2015 року розмір мінімальної заробітної плати становить 1218,00 грн.

З позовом про стягнення 5 520,37 доларів США (що за курсом НБУ складає 121 812,48 грн)заборгованості та 1 608,19 грн пені позивач звернувся у серпні 2015 року, 1 відсоток ціни позову складає 1 234,20грн.

Отже, розмір судового збору за подання та розгляд касаційної скарги складає 2 468,40 грн (1 234,20?200% ).

Враховуючи те, що до касаційної скарги додано квитанцію про сплату 2 233,00 грн судового збору, заявникам необхідно доплатити 235,40 грн судового збору (2 468,40 грн - 2 233,00 грн).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК у Печерському районі/Печерський район/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, рахунок отримувача: 6007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд.055)»; символ звітності банку: 207.

Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Визнати неповажними зазначені ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 підстави поновлення строку на касаційне оскарження.

Касаційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 10 грудня 2018 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали у відкритті касаційного провадження у справі буде відмовлено.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. С. Олійник