Провадження 2/127/539/18
УХВАЛА

14 лютого 2018 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Сичук М.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми позики, процентів за користування позикою, трьох процентів річних від простроченої суми та інфляційних,-

В С Т А Н О В И В:

12.02.2018 року на адресу суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід судді Сичука М.М. з тих підстав, що ним було обмежено право позивача на доступ до правосуддя, розумний строк розгляду справи, а також право на справедливий суд.

Відповідно до частини восьмої статті 40 ЦПК України суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

Дослідивши заяву щодо відводу судді, суд дійшов висновку про необхідність задовольнити заяву про відвід судді з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об'єктивності судді.

Проте, при розгляді справи № 127/16101/17 жодної з перелічених у ч. 1 ст. 36 ЦПК України обставин, позивачем не наведено та відповідно судом не встановлено.

Обґрунтовуючи заяву про відвід позивач посилається на положення частини першої статті 2 ЦПК України, а саме що суддею Сичуком М.М. не виконано покладеного на нього державою обов'язку щодо справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду і вирішення цивільної справи з метою ефективного захисту порушених прав.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

В той же час, згідно з частиною першою статті 37 ЦПК України суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження у справі.

З аналізу наведених положень ЦПК України слідує висновок про те, що скасування ухвали судді про залишення позовної заяви без розгляду не є перешкодою для подальшого розгляду справи тим же суддею та не може слугувати підставою для відводу судді від розгляду справи.

З огляду на вказане суд вважає обставини викладені в заяві про відвід судді Сичука М.М. надуманими, такими, що не ґрунтуються на вимогах закону та не заслуговують на увагу.

Разом з тим, вирішуючи питання про відвід судді, суд звертає увагу на наступне.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 24.10.2017 року, яка винесена суддею Сичуком М.М., з урахуванням ухвали апеляційного суду Вінницької області від 18.10.2017 року, відкрито провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду. Також відстрочено сплату судового збору в розмірі 8000,00 на один місяць до 25.11.2017 року, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Однак в подальшому ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 20.12.2017 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми позики, процентів за користування позикою, трьох процентів річних від простроченої суми та інфляційних залишено без розгляду.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд виходив з того, що: «Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 24.10.2017 року відстрочено ОСОБА_1 сплату судового збору в розмірі 8000,00 грн. на один місяць до 25.11.2017 року, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. Відкрито провадження у даній цивільній справі. Судом було надано позивачу строк для усунення недоліків заяви, однак у встановлений судом строк недоліки заяви не усунуто. Так, позивачем не сплачено судовий збір в відповідно до вимог Закону України "Про судовий збір".».

Проте постановою апеляційного суду Вінницької області від 08.02.2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 20.12.2017 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд зазначив, що у вищевказаній в ухвалі Вінницького міського суду Вінницької області від 24.10.2017 року зазначено, що ОСОБА_1 являється інвалідом 3-ої групи з дитинства, отримує мінімальну пенсію, на його утриманні знаходяться двоє малолітніх дітей та дружина, яка перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною. З наведених підстав видно, що позивач не мав можливості сплатити судовий збір протягом одного місяця, що достовірно було відомо суду першої інстанції і що пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлює, що кожен має право на розгляд його справи судом.

З такою позицією апеляційного суду Вінницької області важко погодитися, оскільки положеннями ч. 4 статті 177 ЦПК України (чинного на даний час) чітко передбачено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону, а з моменту відкриття провадження в справі пройшло майже два місяці.

Таким чином, на думку суду, недоліки позовної заяви, про які зазначено в ухвалі про залишення позовної заяви без розгляду від 20.12.2018 року, позивачем не усунуто, та позовна заява не відповідає вимогами статті 177 ЦПК України.

При цьому, на думку суду, яка висловлена у в ухвалі про залишення позовної заяви без розгляду від 20.12.2017 року відсутність сплати судового створює перешкоду для розгляду справи по суті, можливості прийняття рішень.

Отже, фактично у вищеназваній ухвалі про залишення позовної заяви без розгляду від 20.12.2017 року суддею Сичуком М.М. висловлено своє бачення щодо невідповідності позовної заяви вимогам закону.

Наявність таких обставин в жодному разі не може свідчити про упередженість судді, однак такі обставини в силу їх існування, а також враховуючи скасування ухвали суду апеляційним судом, можуть викликати відповідні сумніви у позивача, що є цілком природно.

Натомість Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що важливим питанням є довіра, яку суди повинні викликати у громадськості у демократичному суспільстві (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland).

Таким чином, незважаючи на те, що обставини наведені в заяві про відвід є не обґрунтованими, проте з метою забезпечення права особи на доступ до правосуддя, та на розгляд її справи поза будь - яким сумнівом для позивача, щодо необ'єктивності та неупередженості складу суду, суд приходить до висновку про необхідність задоволення вказаної заяви, оскільки ці обставини можуть викликати сумніви у позивача в об'єктивності та неупередженості судді при прийнятті ним рішень у даній справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 36, 37, 40 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Задовольнити заяву ОСОБА_1 про відвід судді Сичука Миколи Миколайовича від участі у розгляді справи № 127/16101/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми позики, процентів за користування позикою, трьох процентів річних від простроченої суми та інфляційних.

Справу передати в канцелярію суду для визначення іншого судді в порядку передбаченому ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: