Справа № 727/3907/17
Провадження № 2/727/56/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2018 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючої судді Чебан В.М.

при секретарі Меренчук Р.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 19.08.2016 року ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 15387,04 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими ПАТ КБ «Приватбанк» Умовами та правилами, Тарифами складають між ним і банком кредитний договір, що підтверджується підписом відповідача.

Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Як вказує позивач, у порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав.

У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором у відповідача ОСОБА_1 станом на 06.04.2017 року виникла заборгованість 22474,12 грн., яка складається з наступного: 15387,05 грн. - заборгованість за кредитом; 1277,97 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3692,88 грн. заборгованість по пені та комісії за користування кредитом. А також штраф відповідно до пункту 2.2 Генеральної угоди у розмірі 2116,22 грн.

На основі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 22474,12 грн. за кредитним договором №б/н від 19.08.2016 року. Крім того, просить стягнути з відповідача судовий збір.

В судове засідання представник позивача не зявився, однак до його початку надав суду письмову заяву, згідно якої вимоги позову підтримують в повному обсязі, просять суд стягнути з відповідача всю суму заявлених позовних вимог за кредитним договором №б/н від 19.08.2016 року та судовий збір. Крім того, просили розглядати справу за відсутності їх представника та не заперечували щодо винесення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не зявився, однак від його представника до суду надійшли письмові пояснення по суті спору та заява, згідно яких вимоги позову не визнає, просить справу розглянути у їх відсутність, а також звертає увагу суду на те, що у ПАТ КБ «Приватбанк» відсутні правові підстави вимагати повернення боргу у ОСОБА_1, оскільки відповідач отримував кредит у ПАТ «Акцент-Банк». Вказує, що позивачем не надано суду банківські виписки за період, що передував підписанню Генеральної угоди, умови та правила надання банківських послуг ПАТ КБ «Приватбанк» відповідач ОСОБА_1 не підписував та з такими не ознайомлювався. При цьому, звертає увагу суду на те, що наданий позивачем договір доручення №310111/02 від 28.01.2013 року жодного відношення до даної справи не має, оскільки у генеральній угоді вказаний інший договір доручення, укладений між іншими субєктами. Окрім того, фактом укладення вказаної генеральної угоди від 19.08.2016 року, на думку представника відповідача, було створено права та обовязки виключно для ПАТ «Акцент-Банк», однак не для ПАТ КБ «Приватбанк». Просить суд відмовити в задоволенні позову.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги до задоволення не підлягають.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1відповідно до укладеного договору №SAMDN9969 від 08.05.2008 року отримав у ПАТ «Акцент-Банк» кредит у розмірі 3000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,00% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, що підтверджується анкетою-заявою позичальника (а.с.7).

Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Як вбачається з матеріалів справи, між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 19.08.2016 року було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання банківських послуг (а.с.8). При укладенні вказаної Генеральної угоди ПАТ КБ «Приватбанк» в особі голови Правління ОСОБА_2, діяв на основі Договору доручення №310111/02 від 11.01.2013 року, згідно якого представляв інтереси ПАТ «Акцент-Банк», ОСОБА_3

Ухвалою суду від 05.12.2017 року судом було витребувано у Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (49094, м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, 50) належним чином оформлену та завірену копію Договору доручення №310111/02 від 11.01.2013 року, вказаного у Генеральній угоді про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання банківських послуг від 19.08.2016 року, укладеній між ПАТ КБ «Приватбанк» в особі голови Правління ОСОБА_2В, який діє на основі Договору доручення №310111/02 від 11.01.2013 року, який представляє інтереси ПАТ «Акцент-Банк», ОСОБА_3 з однієї сторони та ОСОБА_1 - з іншої (а.с.102).

На виконання вимог вказаної ухвали суду від 05.12.2017 року ПАТ КБ «Приватбанк» було надано суду Договір доручення №310111/02 від 28.01.2013 року (а.с.105-106), укладений між довірителем ПАТ «Акцент-Банк» в особі голови Правління ОСОБА_4 та повіреним ПАТ КБ «Приватбанк» в особі голови Правління ОСОБА_2 Згідно вказаного договору доручення повірений зобовязується від імені і за рахунок довірителя здійснити наступні юридичні дії: укладати додаткові договори з позичальниками довірителя на умовах та за формою, наведеною в Додатку 1, який є обовязковою частиною цього договору (п.1.1 договору). Згідно п.3.1 договору, повірений зобовязаний виконати доручення протягом строку дії цього договору, який відповідно до п.6.1. договору діє до 31 грудня 2014 року. Таким чином, вимоги ухвали суду від 05.12.2017 року позивачем виконані не були, а саме не було надано суду належним чином оформлену та завірену копію Договору доручення №310111/02 від 11.01.2013 року, укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» в особі голови Правління ОСОБА_2В та ПАТ «Акцент-Банк», ОСОБА_3

Окрім того, суд також враховує і той факт, що відповідно до наданого позивачем договору доручення №310111/02 від 28.01.2013 року, останній закінчив свою дію 31.12.2014 року та відомостей про продовження його дії чи наявність між ПАТ «Акцент-Банк» та ПАТ КБ «Приватбанк» будь-яких інших договорів, на підставі яких ПАТ КБ «Приватбанк» може укладати додаткові договори з позичальниками ПАТ «Акцент-Банк» суду не надано.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що позивачем не надано належні та допустимі докази на підтвердження існування кредитних правовідносин саме між ПАТ «БК «Приватбанк» та позичальником ОСОБА_1, оскільки на момент укладення Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання банківських послуг від 19.08.2016 року, укладеної між ПАТ КБ «Приватбанк» в особі голови Правління ОСОБА_2В, який діє на основі Договору доручення №310111/02 від 11.01.2013 року, який представляє інтереси ПАТ «Акцент-Банк», ОСОБА_3 з однієї сторони та ОСОБА_1 - з іншої, у позивача були відсутні відповідні повноваження на реструктуризацію заборгованості позичальника ОСОБА_1 перед ПАТ «Акцент-Банк».

Також, при зверненні позивача до суду, ними був наданий розрахунок заборгованості відповідача (а.с.6). Проте, даний розрахунок банку не є належним і допустимим доказом у справі і тому не може бути взятий судом до уваги, оскільки не містить інформації щодо розрахунку заборгованості, що утворилася по тілу кредиту та розрахунку відсотків. В ній не зазначено дати та розміри погашення кредиту та відсотків по кредиту ОСОБА_1, з посиланням на відповідні платіжні документи, не зазначені періоди за які нараховані відсотки. При цьому, про необхідність надання обґрунтованого розрахунку вказував і суд в ухвалі від 04.08.2017 року, якою було витребувано у банку належним чином оформлену та завірену виписку (інформаційну довідку) по всіх рахунках, що були відкриті на імя ОСОБА_1 із зазначенням: номера договору; дати та підстави відкриття таких рахунків; руху коштів по таких рахунках за період з моменту відкриття по 18.07.2017 року; дати та підстави закриття таких рахунків (за наявності такого факту). Однак банком не було виконано вимоги ухвали і не надано будь-яких належним чином оформлених первинних документів. Водночас, документами, які можуть підтвердити наявність або відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені згідно нормам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», оскільки лише первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій та складені під час здійснення господарської операції - є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій.

При цьому, надані позивачем довідка та розрахунок (а.с.82-84), на думку суду, не можуть бути віднесені до документів первинної бухгалтерської документації.

Таким чином, наведене також свідчить про відсутність кредитних правовідносин між ПАТ КБ «Приватбанк» з однієї сторони та позичальником ОСОБА_1 з іншої сторони.

Відповідно до положень ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими, електронними доказами.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Із врахуванням доказів, які надані сторонами, позовні вимоги не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Згідно вимог статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судовий збір позивачу не відшкодовується.

Керуючись ст.ст. 141, 263, 265, 268, 273, 282, 284, 289, 430 ЦПК України, ст.ст.256, 257, 266, 267 Цивільного кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості- відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до апеляційного суду Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: