Провадження №2/592/4998/18

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2018 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі: головуючого судді Фоменко І.М., за участю секретаря судового засідання Щербань Г.Г., без фіксації процесуальної дії за допомогою технічних засобів, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (місце проживання: 40002, АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 (місце проживання: 40002, АДРЕСА_1) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, який підтримала у заяві про розгляд справи без її участі, та вимоги мотивує тим, що вона ОСОБА_1 є наймачем квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою КП «Сумське БТІ» від 21.09.2018 року. На даний час у вказаній квартирі зареєстровані ОСОБА_1 та відповідач її донька ОСОБА_2 22.11.2013 року ОСОБА_2 виїхала на постійне місце проживання до Російської Федерації. Відповідач не проти знятися з реєстраційного обліку, однак її паспорт є недійсним, тому виконавчим комітетом Сумської міської ради було відмовлено у знятті з реєстрації місця проживання. Таким чином, оскільки відповідач майже 5 років не проживає у спірній квартирі без поважних причин, не приймає участі в оплаті квартплати та комунальних послуг, що призводить до необґрунтованих витрат з боку ОСОБА_1, тому позивач просить суд визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою № 94 у будинку № 100 по вул. Роменська в м. Суми.

Ухвалою суду від 28.09.2018 року відкрито спрощене позовне провадження у вказаній цивільній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 09.11.2018 року.

Відповідач ОСОБА_2, повідомлена належним чином про час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не зявилася, надала суду клопотання про розгляд справи без її участі, в якому зазначила, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення.

Суд, вивчивши матеріали справи та додані до неї документи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є наймачем неприватизованої квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується Довідкою КП «Сумське міське БТІ» № 428575 від 21.09.2018 року (а.с.7).

З Довідки про склад сімї, зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 11.09.2018 року вбачається, що в житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1, зареєстровані: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.6).

22.11.2013 року ОСОБА_2 виїхала на постійне місце проживання до Російської Федерації, що підтверджується копією міграційної картки серія 1513 №2962875 та відміткою в паспорті громадянина України серія МВ № 386526 про дозвіл на тимчасове проживання УФМС Росії (а.с.9).

11.09.2018 року ОСОБА_2 звернулася до виконавчого комітету Сумської міської ради із заявою про зняття з реєстрації місця проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, однак 12.09.2018 року їй було відмовлено у знятті реєстрації, у звязку з недійсністю паспорта громадянина України (а.с.11).

Між сторонами виникли цивільно-правові відносини, що регулюються Цивільним законодавством про право власності та Житловим кодексом України.

Відповідно до положень ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Згідно вимог ст. 163 ЖК України, у разі тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Перелік випадків збереження права на жиле приміщення за тимчасово відсутнім наймачем або членів його сімї понад шість місяців передбачений п. 1-7 ч. 3 ст. 71 ЖК України.

Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Таким чином, оскільки відповідач ОСОБА_2 не проживає у квартирі за адресою: АДРЕСА_1, понад шість місяців, підстави, передбачені ст. 71 ЖК України, для продовження терміну зберігання за нею права користування спірним житловим приміщенням відсутні, участі в оплаті комунальних послуг вона не приймає, тому суд вважає за можливе визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

Крім того, відповідач ОСОБА_2 надала суду письмову заяву, в якій зазначила про визнання позову в повному обсязі та відсутність заперечень проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Відповідно до положень ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

За таких обставин, керуючись ст. 206 ЦПК України, так як визнання позову відповідачем не суперечить вимогам закону, не порушує прав та інтересів інших осіб, суд вважає необхідним позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Керуючись ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст.ст. 9, 71, 72, 163 ЖК України, ст.ст. 4, 76-83, 264, 265 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою за адресою: АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Ковпаківський районний суд м. Суми до апеляційного суду Сумської області.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя І.М. Фоменко