Справа № 188/1722/17
Провадження № 2-о/188/3/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2018 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Місюра К.В.

за участю секретаря судового засідання: Хандрига Л.І.

за участю представників сторін:

від заявника: ОСОБА_1, представник ОСОБА_2, дов. від 17.01.2018р.

Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області

Драган В.В., дов. № 38 від 03.01.2018р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання на території України,-

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до суду, відповідно до якої просить встановити факт його постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року.

Вимоги заявника мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року він народися в с. Олефірівка Петропавлівського району Дніпропетровської області. У 1979 році був призваний до лав Радянської армії, після звільнення працював водієм на Павлоградському Механічному заводі. У 1982 році був осуджений, міру покарання спочатку відбував у м. Дніпропетровськ, потім у м. Чіта. Після звільнення у 1987 році повернувся до с. Олефірівка Петропавлівського району Дніпропетровської області, де проживав до 1992 року. У серпні 1992 року виїхав з території України на роботу до Росії, де і проживав до 2000 року. В подальшому у листопаді 2000 року заявник повернувся до с. Олефірівка доглядати батьків. Після смерті батьків всі документи, в тому числі і паспорт, були втрачені. Підтвердження вказаного факту заявнику необхідно для отримання паспорта громадянина України, що і зумовило заявника звернутися до суду.

В судовому засіданні заявник та його представник просили заяву задовольнити, пояснюючи, що будь-яким іншим шляхом отримати паспорт громадянина України неможливо.

Представник Петропавлівського районного сектору Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області в судовому засіданні проти задоволення заяви заперечувала, зазначаючи, що спірний факт не підтверджується жодним наданим заявником документом.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши в судовому засіданні представників сторін та свідків, суд вважає, що заява підлягає задоволенню в повному обсязі.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 року в с. Олефірівка Петропавлівського району Дніпропетровської області, Україна (а.с. 5).

Відповідно до вказаного документа батьками ОСОБА_1 є ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Факт постійного проживання заявника на території України станом на 13.11.1991 року підтверджується військовим квитком, актом про фактичне місце проживання в с. Олефірівка Петропавлівського району Дніпропетровської області від 12.12.2017р., інформацією Петропавлівського районного сектору Державної міграційної служби про видачу 29.06.1981 року заявнику паспорту зразка колишнього СРСР, довідкою про закінчення Олефірівської восьмирічної школи 30.06.1975 року, посвідченням тракториста-машиніста в 1976 році (а.с. 6, 9, 35, 41, 42).

Крім того в судовому засіданні в якості свідків були допитані ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які підтвердили факт постійного проживання ОСОБА_1 на території України у спірний період.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Листом Верховного суду України від 01.01.2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, роз'яснено, що у порядку ч. 2 ст. 256 ЦПК України встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст. 256 ЦПК України та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року.

Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, який має юридичне значення.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» може пов'язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24.08.1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 року чи 13.11.1991 року.

Відповідно до п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13.11.1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 або 12.11.1991р.

При таких обставинах, суд вважає, що вимоги заявника підлягають повному задоволенню, оскільки матеріалами справи та показами свідків підтверджується, що ОСОБА_1 дійсно постійно проживав на території України станом на 13.11.1991 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 263-265, 293, 315, 354, 355 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заявлені вимоги задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця с. Олефірівка Петропавлівського району Дніпропетровської області, на території України станом на 13.11.1991 року.

Витрати у справі віднести на заявника.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя К. В. Місюра