Справа № 569/2832/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2018 року м.Рівне

Рівненський міський суд в складі судді Бердія М.А.,

при секретарі Кирийчук Н.М.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд

ВСТАНОВИВ:

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги позивача підтримав повністю з підстав викладених у позовній заяві, просить суд визнати виконавчий напис від 01 листопада 2016 року вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_4, щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» грошових коштів в сумі 40350,28 грн. за кредитним договором № від 09.09.2006 року за період з 09 вересня 2006 року по 09 вересня 2016 року, таким, що не підлягає виконанню.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнав з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Третя особа приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_4 повідомлений належним чином про дату час та місце розгляду справи в судове засідання не з»явився, до початку судового засідання подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності.

Суд заслухавши представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного:

Як було встановлено в судовому засіданні, 09 вересня 2006 року між ОСОБА_3 та ЗАТ КБ Приватбанк (правонаступником якого являється ПАТ КБ «Приватбанк») був укладений кредитний договір № DNH4KP4400044,за умовами якого позивач ОСОБА_3 отримав кредитні кошти зі сплатою відсотків за користування грошовими коштами.

01 листопада 2016 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_4 вчинено виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за №5059, яким стягнуто з ОСОБА_3 не сплачену заборгованість за кредитним договором № DNH4KP4400044від 09 вересня 2006 року станом на 09 вересня 2016 року у сумі 40 350 грн. 28 коп., з урахуванням заборгованості за тілом кредиту 1430,00 грн.; заборгованості за відсотками 10045,17 грн.; заборгованості з пені 26 477,48 грн.; заборгованості по штрафам (фіксована частина) 500 грн.; заборгованості по штрафам (відсоток від суми заборгованості) 1897,63 грн.

Відповідно до ст.18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Частиною першою статті 88 Закону України "Про нотаріат" встановлено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Відповідно до ст. 87 Закону України "Про нотаріат", для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

З аналізу норм ст. 50, 87, 88 ЗУ «Про нотаріат» вбачається, що метою вчинення виконавчого напису є надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов'язання боржником.

Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. При цьому, на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»).

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16,18 ЦК України, захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Проте, це право існує, поки суд не встановить зворотнього.

У той же час, сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Як зазначено Верховним Судом у постановах: від 23.01.2018 року, у справі № 310/9293/15-ц, провадження № 61-154св18; від 14.02.2018 року, у справі № 760/2193/15-ц, провадження № 61-888св18; від 05.03.2018 року, у справі № 756/11960/15-ц, провадження № 61-715св17, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів.

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису, оскільки законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості.

При цьому, суд має врахувати, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору щодо її розміру, строку, за який вона нарахована тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не тільки кредитора, а й самого боржника, або ж стовідсотково підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів.

Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Постановою Пленуму ВСУ від 31.01.1992 р. №2 «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову у їх вчинені» розяснено, що відпов ідно до ст.ст.34, 36, 87, 88 ЗУ «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується документами, передбаченими спеціальними нормативними актами з цього приводу, і що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у випадках, коли законом встановлено інший строк давності, не минув цей строк.

Згідно пункту 3.1 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Відповідно до пунктів 3.2, 3.5 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

Наданий нотаріусу розрахунок заборгованості здійснений відповідачем не може вважатися доказом безспірності вимог стягувача до боржника, оскільки він відображає односторонні арифметичні розрахунки банку. Документом, що підтверджує заборгованість є отримання боржником вимоги стягувача про усунення порушень стосовно зобов»язання за кредитним договором з підписом боржника про його отримання. Однак, такої вимоги боржник не отримував.

Як вказано в запереченнях проти позову, вчинений виконавчий напис здійснений відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідач надав нотаріусу всі необхідні документи для вчинення виконавчого напису, та звернувся за його вчиненням в межах строку позовної давності.

Відповідно до ст. 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обовязок боржника відсутній повністю чи частково у звязку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_4 при вчиненні виконавчого напису, не пересвідчився у безспірності вимог ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_3 та вчинив виконавчий напис в порушення вимог ч.1 ст.81 Закону України «Про нотаріат», що є підставою для визнання виконавчого напису, вчиненого 01 листопада 2016 року зареєстрованого за №5059, таким, що не підлягає виконанню, а тому позовні вимоги позивача є доведеними, обґрунтованими та підлягають до задоволення у повному обсязі.

Згідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по справі понесені позивачами по сплаті судового збору у розмірі 704,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 12, 81, 89, 200, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2) до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (місцезнаходження: м.Київ, вул. Грушевського, 1Д, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_4 (місцезнаходження: м.Чернігів, проспект Миру, 55) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, задоволити повністю.

Визнати виконавчий напис від 01 листопада 2016 року №5059 вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_4, щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» грошових коштів в сумі 40350,28 грн. за кредитним договором №DNH4KP4400044 від 09.09.2006 року за період з 09 вересня 2006 року по 09 вересня 2016 року, таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_3 понесені позивачем судові витрати по справі по сплаті судового збору в розмірі 704,80 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Рівненського

міського суду ОСОБА_5