Справа № 728/1433/17 Провадження № 22-ц/795/202/2018 Головуючий у I інстанції - Лобода Н. В. Доповідач - Губар В. С.
Категорія - цивільна
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2018 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого судді - Губар В.С.,

суддів - Бобрової І.О., Кузюри Л.В.

із секретарем судового засідання - Шапко В.М.

Позивач за первісним позовом - Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Промінь»

Відповідачі за первісним позовом- ОСОБА_2, Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Олстас-Агро»

Третя особа - Менська районна державна адміністрація

Позивач за зустрічним позовом - ОСОБА_2

Відповідач за зустрічним позовом - Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Промінь»

розглянувши апеляційні скарги Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Олстас-Агро» та ОСОБА_2 на рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 04 грудня 2017 року, суддя Лобода Н.В., місце ухвалення і дата складання повного тексту 04 грудня 2017 року, м. Бахмач Чернігівської області.

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2017 року директор СТОВ «Промінь» звернувся до суду з позовом після уточнення якого 03 жовтня 2017 року просив визнати недійсним договір оренди земельної ділянки, укладений між ОСОБА_2 та СТОВ «Олстас-Агро» від 25 травня 2015 року; скасувати державну реєстрацію права оренди на земельну ділянку, зареєстроване Реєстраційною службою Менського районного управління юстиції Чернігівської області 22.03.2016 року за № 13858304 на підставі договору оренд земельної ділянки від 25.05.2015 року; визнати договір оренди землі від 30 грудня 2005 року, укладений між ОСОБА_2 і СТОВ «Промінь» та зареєстрований у Бахмацькому районному відділі Чернігівської регіональної філії Центру ДЗК 15.03.2006 року за № 06 поновленим; зобов'язати ОСОБА_2 вчинити дії щодо укладення додаткової угоди про поновлення договору оренди землі від 30 грудня 2005 року, укладеного між ним та СТОВ «Промінь».

В обґрунтування позовних вимог СТОВ «Промінь» посилалось на те, що 30 грудня 2005 року між СТОВ «Промінь» та ОСОБА_2 укладений договір оренди земельної ділянки, відповідно до якого позивач використовував земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 4.14 га, у тому числі рілля - 3,79 га та пасовища площею 0,35 га.

Позивач наголошує, що договір оренди земельної ділянки укладений строком на 10 років, який починається з дати його державної реєстрації - з 21.03.2006 року. Відповідно до умов договору та положень ст. 33 Закону України «Про оренду землі» позивачем дотримано процедуру повідомлення та направлено ОСОБА_2 12.02.2016 рекомендований лист з повідомленням про поновлення договору оренди землі з доданим до листа проектом додаткової угоди, який ОСОБА_2 отримав 20 лютого 2016 року. Проте, відповіді на зазначений лист чи підписаної додаткової угоди позивач не отримав, вимоги про повернення орендованої земельної ділянки, скарги або повідомлення про порушення чи неналежне виконання орендарем договору оренди землі або про розірвання чи припинення договору оренди землі - позивачеві від ОСОБА_2 не надходили. Натомість 23 лютого 2016 року позивач отримав лист від ОСОБА_2 про укладення нового договору оренди землі зі СТОВ «Олстас-Агро», а тому вважає, що його, позивача, переважне право на поновлення договору оренди, надане йому договором та законом, було порушене відповідачем внаслідок укладання із іншим орендарем СТОВ «Олстас-Агро» договору оренди спірної земельної ділянки.

У серпні 2017 року ОСОБА_2 подав до суду зустрічний позов, після уточнення якого 20 листопада 2017 року просив визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 30 грудня 2005 року, укладений між ним та СТОВ «Промінь» та припинити зобов'язання за договором оренди землі від 30 грудня 2005 року, укладеним між ОСОБА_2 та СТОВ «Промиінь».

В обгрунтування своїх вимог ОСОБА_2 помилається на те, що при укладенні 30.12.2005 року договору оренди земельної ділянки з первісним позивачем - СТОВ «Промінь» не були дотримані істотні умови договору, оскільки в ньому відсутній розмір пені за невнесення орендної плати у визначені договором строки та не був підписаний акт приймання-передачі земельної ділянки, що прямо визначено самим договором та ст.17 ЗУ «Про оренду землі» в редакції, яка діяла на час виникнення правовідносин.

ОСОБА_2 зазначає, що 25.12.2015 року між ним та іншим орендарем - СТОВ «Олстас-Агро» був підписаний договір оренди земельної ділянки площею 3.79 га з кадастровим номером НОМЕР_1, який набрав чинності після підписання та державної реєстрації, проведеної у встановленому порядку 22.03.2016 року.

ОСОБА_2 вважає, що поновлення договору оренди, який був укладений 30.12.2005 року між ним та СТОВ «Промінь» і зареєстрований 20.03.2006 року порушить його права, передбачені ст.391 ЦК України.

Ухвалою Бахмацького районного суду Чернігівської області від 05 вересня 2017 року позовні вимоги СТОВ Промінь» до ОСОБА_2, СТОВ «Олстас-Агро» про визнання договору оренди недійсним, скасування його державної реєстрації, визнання договору оренди землі поновленим із попереднім орендарем та зобов'язання вчинити дії щодо укладення додаткової угоди та зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 до СТОВ «Промінь» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки об'єднано в одне провадження.

Рішенням Бахмацького районного суду Чернігівської області від 04 грудня 2017 року позовні вимоги СТОВ «Промінь» задоволено у повному обсязі.

Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки площею 3.79 га з кадастровим номером НОМЕР_1, розташованої на території Красненської сільської ради Бахмацького району, укладений 25.05.2015 року між ОСОБА_2 і сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Олстас-Агро».

Скасовано запис № 13858304 від 22.03.2016 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки площею 3.79 га з кадастровим номером НОМЕР_1, здійснений Реєстраційною службою Менського районного управління юстиції Чернігівської області.

Визнатно поновленим договір оренди земельної ділянки від 30.12.2005 року, укладений між ОСОБА_2 та СТОВ «Промінь» та зареєстрований у Бахмацькому районному відділі Чернігівської регіональної філії Центру ДЗК 20.03.2006 року за № 27.

Зобов'язано ОСОБА_2 вчинити дії щодо укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди земельної ділянки від 30.12.2005 року, укладеного між ОСОБА_2 і СТОВ «Промінь» та зареєстрованого у Бахмацькому районному відділі Чернігівської регіональної філії Центру ДЗК 20.03.2006 року за № 27.

У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено в повному обсязі.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі СТОВ «Олстас-Агро» та ОСОБА_2 просять скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог СТОВ «Промінь» та задовольнити зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апелянти не погоджуються з висновком суду про належне виконання позивачем умов укладеного з ОСОБА_2 договору оренди земельної ділянки, зазначаючи при цьому, що в договорі оренди, укладеному ОСОБА_2 зі СТОВ «Промінь», відсутня істотна умова щодо відповідальності орендаря за несплату орендної плати, а також відсутній акт прийому-передачі земельної ділянки, що передбачено умовами договору, нормами ЦК України та ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі».

Тому апелянти вважають, що судом не спростовано посилання ОСОБА_2 на п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9, відповідно до якого не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення - відсутня згода за всіма істотними умовами договору. Однак, коли відсутність хоча б однієї з істотних умов правочину визначено спеціальним законом як підставу його недійсності, у таких випадках необхідно обґрунтовувати вимогу про недійсність правочину відповідно до спеціального закону, який застосовується до цих правовідносин.

На думку апелянтів суд першої інстанції безпідставно погодився з доводами представника СТОВ «Промінь» про те, що відповідно до п. 14 Договору оренди земельної ділянки від 30.12.2005 року розмір пені викладений не цифровим способом, а за допомогою символів - у вигляді прочерка, а отже має нульовий показник.

Заявники вважають безпідставним висновок оскаржуваного рішення про те, що умови договору оренди землі, запропоновані СТОВ «Промінь», не були гірші за умови укладеного договору оренди з СТОВ «Олстас-Агро», оскільки вони не передбачали відповідальності орендаря, що є істотною умовою договору.

Апелянти наголошують на відсутності у позивача підстав для визнання недійсним договору оренди землі, укладеного між СТОВ «Олстас-Агро» та ОСОБА_2 та договору оренди землі з носієм переважного права поновленим, зважаючи на недоведеність факту продовження користування позивачем орендованою земельною ділянкою.

Апелянти стверджують, що своїм листом від 23.02.2016 ОСОБА_2 повідомив СТОВ «Промінь» про факт підписання договору оренди зі СТОВ «Олстас-Агро» та про заперечення у поновлені договору оренди зі СТОВ «Промінь» та зазначають, що форма та вимоги до листа про відмову у поновленні такого договору законодавством не закріплені. А тому вважають, що достатнім є те, що документ містить позицію ОСОБА_2 не поновлювати договір оренди зі СТОВ «Промінь» і в розумінні ст.. 33 Закону України «Про оренду землі» зазначений лист є запереченням проти поновлення договору оренди земельної ділянки зі СТОВ «Промінь», що не враховано судом першої інстанції.

Як зазначено в апеляційній скарзі, суд не дав належної оцінки доводам СТОВ «Олстас-Агро» щодо фактичного припинення договору оренди земельної ділянки у зв'язку із закінченням його строку дії, що підтверджується наданою Угодою щодо добросусідського використання сільськогосподарських земель СТОВ «Промінь» та СТОВ «Олстас-Агро» на території Красненської сільської ради з дотриманням засад добросусідства.

Апелянти наполягають, що позивачем не надано доказів, які б свідчили про продовження користування спірною земельною ділянкою. Наголошують, що відмова в задоволенні позову з підстав пропуску строку звернення до суду з позовом за захистом порушеного права можлива лише за обгрунтованості позовних вимог.

В письмових запереченнях СТОВ «Промінь» просить апеляційну скаргу СТОВ «Олстас-Агро» та ОСОБА_2 відхилити, а рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 04 грудня 2017 року - залишити без змін.

Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 24 січня 2018 року згідно ч.1 ст.368 ЦПК України розгляд справи призначений до розгляду в порядку спрощеного провадження, без повідомлення учасників справи.

Проте, 02 березня 2018 року на адресу апеляційного суду надійшло клопотання СТОВ «Олстас-Агро» про розгляд справи з повідомленням (викликом) учасників розгляду.

Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 03 березня 2018 року відповідно до положень п. 2 ч. 4 ст. 274, ч. 3 ст. 369 ЦПК України розгляд справи призначений з повідомленням учасників справи.

Учасники судового розгляду в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце повідомлені належним чином.

Оскільки, відповідно до положень ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка сторони, належним чином повідомленої про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає апеляційному розгляду справи, апеляційний суд ухвалив розглядати справу у відсутність учасників справи.

За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засіданні всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Вислухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги СТОВ «Промінь» та відмовляючи в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції, керуючись приписами ст. 777 ЦК України та ст. 33 ЗУ «Про оренду землі», дійшов висновку про наявність у СТОВ «Промінь» переважного права на поновлення договору оренди земельної ділянки на новий строк та порушення цього права у зв'язку з укладенням орендодавцем договору оренди з іншим орендарем - СТОВ «Олстас-Агро», встановивши факт належного виконання СТОВ «Промінь» умов договору оренди; дотримання ним строків і процедури повідомлення про намір реалізувати своє переважне право на поновлення договору оренди на новий строк; ненадіслання орендодавцем у встановлений законом строк відмови в поновленні договору на новий строк; укладення орендодавцем договору оренди з іншим орендарем не на кращих умовах, які запропоновані СТОВ «Олстас-Агро».

Також суд першої інстанції зазначив, що оскільки суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення зустрічного позову з огляду на його недоведеність, то необхідність застосування наслідків спливу позовної давності, про що заявляв відповідач за зустрічним позовом, виключаються.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується апеляційний суд, враховуючи наступне.

Згідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Перевіряючи аргументи скарги, апеляційним судом встановлено таке.

30 грудня 2005 року між СТОВ „Промінь та ОСОБА_2 укладений договір оренди земельної ділянки, за умовами якого ОСОБА_2 передав в строкове платне користування на 10 років належну йому земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Красненської сільської ради Бахмацького району загальною площею 4.14 га, у тому числі рілля площею 3.79 га та пасовище площею 0.35 (а.с.4-6).

Зазначений договір 20 березня 2006 року зареєстрований у Бахмацькому райвідділі Чернігівської регіональної філії Центру ДЗК, про що у державному реєстрі земель було вчинено запис № 27 (а.с.6 зворотня сторона).

Відповідно до п.43 вищевказаного договору, договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації (а.с.6).

Згідно з п.8 Договору, після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію (а.с.4 зворотня сторона).

З метою реалізації свого переважного права на поновлення зазначеного договору, 12 лютого 2016 року СТОВ «Промінь» направило ОСОБА_2 рекомендований лист-повідомлення про поновлення договору оренди землі від 30.12.2005 року разом з додатковою угодою, який, згідно зі зворотнім повідомленням про вручення поштового відправлення ОСОБА_2 отримав 20.02.2016 року (а.с.7-8).

Відповіді на вказаний лист-повідомлення, підписаної додаткової угоди про поновлення договору оренди землі чи лист про заперечення у поновленні договору оренди землі СТОВ «Промінь» від ОСОБА_2 у встановлені законодавством строки не отримало.

Натомість, 28 лютого 2016 року СТОВ «Промінь» отримало від ОСОБА_2 лист, адресований Реєстраційній службі Бахмацького районного управління юстиції, датований 23.02.2016 року, із змісту якого убачається, що ОСОБА_2 забороняв проводити державну реєстрацію будь-яких речових прав стосовно земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1, окрім права оренди земельної ділянки, що виникає з договору оренди земельної ділянки від 25.05.2015 року, підписаного ним з СТОВ «Олстас-Агро» (а.с.10).

Державна реєстрація договору оренди земельної ділянки від 25.05.2015 року, укладеного між ОСОБА_2 та СТОВ «Олстас-Агро», була здійснена Реєстраційною службою Менського РУЮ Чернігівської області 22.03.2016 року (а.с. 12).

Зазначені обставини сторонами не спростовані і не заперечувались.

Перевіряючи аргументи скарги, апеляційним судом встановлено, що СТОВ «Промінь» продовжувало користуватись спірною земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди землі, що підтверджується довідкою СТОВ «Промінь» за вих. № 225, з якої убачається, що товариством за 2015 рік ОСОБА_2 було нараховано орендну плату у розмірі 2356,79 грн. До закінчення терміну дії договору, до 20.03.2016 року, починаючи з 01.01.2016 року товариством нараховано орендну плату за 2016 рік у розмірі 515, 16 грн. (а.с. 98). Упродовж дії договору оренди землі зазначена орендна плата отримувалась ОСОБА_2 і ці обставини він не спростовував і не заперечував.

Окрім того, в матеріалах справи наявна відомість на видачу пшениці в рахунок земельного паю за 2015 рік, з якої убачається, що ОСОБА_2 отримав у рахунок орендної плати за землю пшеницю та кукурудзу, про що свідчить його особистий підпис, а також наявна відомість від 01.12.2017 року про нарахування та виплату ОСОБА_2 орендної плати в 2015 та 2016 роках (а.с. 118, 119, 158).

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною третьою вищезазначеної статті передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ч. 4 ст. 124 ЗК України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. Відповідно ч.1 ст.627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 777 ЦК України, наймач, який належно виконує свої обов'язки за договором найму, після спливу строку договору має переважне право перед іншими особами на укладення договору найму на новий строк. Наймач, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору найму на новий строк, зобов'язаний повідомити про це наймодавця до спливу строку договору найму у строк, встановлений договором, а якщо він не встановлений договором, - в розумний строк. Умови договору найму на новий строк встановлюються за домовленістю сторін. У разі недосягнення домовленості щодо плати та інших умов договору переважне право наймача на укладення договору припиняється.

Частинами 1-5 ст. 33 ЗУ «Про оренду землі» передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Стаття 33 Закону України "Про оренду землі" об'єднує два випадки пролонгації договору оренди.

Так, у частині першій статті 33 цього закону передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк.

Реалізація зазначеного переважного права на поновлення договору оренди можлива лише за умови дотримання встановлених цією нормою певної процедури і строків (частини 2-5 цієї статті).

Для застосування частини першої статті 33 Закону України "Про оренду землі" та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити наступні юридичні факти: орендар належно виконує свої обов'язки за договором; орендар до спливу строку договору повідомив орендодавця у встановлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення.

Частиною 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачена інша підстава поновлення договору оренди, а саме у тому разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність наступних юридичних фактів: орендар продовжує користування виділеною земельною ділянкою; орендар належно виконує свої обов'язки за договором; відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову у поновленні договору оренди; сторони укладають додаткову угоду про поновлення договорів оренди.

Отже, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що порушення переважного права орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 ЦК України, матиме місце при укладенні договору оренди:

- із новим орендарем при отриманні письмового повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право;

- у випадку недосягнення згоди щодо плати за новим договором та інших умов договору з іншим наймачем на більш сприятливих умовах та укладення з ним договору, на тих самих умовах, які запропоновані попереднім наймачем при реалізації переважного права;

- укладення договору з новим орендарем за умови, що підставою відмови попередньому орендарю у поновленні договору оренди було повідомлення орендодавця про необхідність використовувати об'єкт оренди для власних потреб.

Стаття 754 ЦК України передбачає такий правовий механізм, як поновлення договору найму, який зводиться по суті до автоматичного продовження попередніх договірних відносин на той самий строк без укладення нового договору за умови, що наймач продовжує користуватись майном після закінчення строку договору найму та відсутні заперечення наймодавця протягом одного місяця.

Враховуючи, що СТОВ «Промінь», як попередній орендар земельної ділянки, належним чином виконувало умови договору, сплачувало орендну плату, дотрималося строків та процедури повідомлення про намір реалізувати своє переважне право на поновлення договору оренди на новий строк шляхом направлення листа-повідомлення ОСОБА_2 про намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди земельної ділянки на новий строк та надіслало їй проект додаткової угоди, а орендодавець в свою чергу відмови у поновленні договору, заперечень чи своє рішення, у встановлений законом строк не надіслав, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність у СТОВ «Промінь» переважного права на поновлення договору оренди земельної ділянки на новий строк та порушення цього права у зв'язку з укладенням орендодавцем договору оренди від 25.05.2015 року з іншим орендарем.

Крім того, апеляційний суд враховує, що протягом всього строку дії договору оренди, укладеного між СТОВ «Промінь» та ОСОБА_2, останнім вимог про розірвання даного договору з підстав неналежного виконання його умов до позивача не пред'являлось.

Доводи апеляційної скарги про припинення договору оренди від 30.12.2005 року у зв'язку з невикористанням позивачем земельної ділянки та про недоведеність факту продовження користування позивачем орендованою земельною ділянкою не заслуговують на увагу, оскільки позивачем дотримано процедуру та строки, передбачені частинами першою - п'ятою ст. 33 Закону України "Про оренду землі" щодо реалізації його переважного права на поновлення договору оренди і вказана процедура не передбачає необхідності продовження користування земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди.

Посилання апелянтів на те, що договір оренди земельної ділянки від 25.05.2015 року укладено на кращих умовах, зокрема, зважаючи на те, що позивач не вніс до умов договору його відповідальності, не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки у відповідності до положень ст. 33 Закону України "Про оренду землі" після надіслання орендарем листа-повідомлення з проектом додаткової угоди орендодавець у місячний термін розглядає такий лист, перевіряє його на відповідність вимогам закону та узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору, однак жодних заперечень чи пропозицій з приводу істотних умов договору ОСОБА_2 не висловив та СТОВ «Промінь» не повідомив.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_2 своїм листом від 23.02.2016 повідомив СТОВ «Промінь» про рішення не продовжувати договір оренди апеляційний суд не приймає, оскільки зважаючи на зміст вказаного листа, з якого вбачається, що ОСОБА_2 констатував факт наявності підписаного між ним та СТОВ «Олстас-Агро» договору оренди земельної ділянки від 25.05.2015 року та заборонив проводити державну реєстрацію будь-яких речових прав на земельну ділянку. Зазначений лист не містить заперечень щодо пропозиції СТОВ «Промінь» про поновлення договору оренди землі, викладеної ним у листі повідомлені від 11.02.2016 року.

Зважаючи на обставини справи, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 про визнання недійсним договору оренди землі від 30.12.2005 року зі СТОВ «Промінь», враховуючи повне задоволення позовних вимог СТОВ «Промінь».

Разом з тим, апеляційний суд враховує, що за увесь час після укладення ОСОБА_2 договору оренди землі зі СТОВ «Промінь», з 30.12.2005 року по день укладення договору оренди землі зі СТОВ «Олстас-Агро», ОСОБА_2 не звертався ні СТОВ «Промінь», ні до суду щодо відсутності в договорі оренди вказівки щодо розміру пені за порушення умов договору та відсутність акту прийому-передачі земельної ділянки.

А відтак, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення первісного позову, що повністю виключає задоволення зустрічного позову, враховуючи наявність у СТОВ «Промінь» переважного права на поновлення договору оренди земельної ділянки на новий строк та порушення цього права у зв'язку з укладенням орендодавцем договору оренди від 20.05.2015 року з іншим орендарем.

З огляду на наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що усупереч положень ст. 81 ЦПК України позивачем за зустрічним позовом не надано суду першої інстанції і не представлено апеляційному суду належних і допустимих документальних доказів, які б безсумнівно і достовірно підтвердили наявність порушених його прав або законних інтересів, що підлягали б судовому захисту.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скарги без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 38, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Олстас-Агро» та ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 04 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:Судді:

Повний текст постанови складено 23 березня 2018 року.