Ухвала

21 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 695/3006/15-ц

провадження № 61-1591 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного у складі:

головуючого - Висоцької В.С.

суддів: Мартєва С. Ю., Пророка В. В. (суддя-доповідач), Фаловської І. М.,

Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач-публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,
відповідач-ОСОБА_3,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області у складі судді Таратіна В. О. від 23 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області у складі суддів: Сіренка Ю. В., Трюхана Г. М., Міщенка С. В., від 11 лютого 2016 року.

Встановив:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення Цивільного процесуального України (далі - ЦПК України) у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У серпні 2015 року публічне акціонерне товариство ПАТ «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі нерухомого майна у власність позивача.

Позовна заява мотивована тим, що 04 липня 2006 року між відкритим акціонерним товариством «Сведбанк»(далі - ВАТ «Сведбанк»)та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №016/0706/87-484, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 50 000 доларів США з розрахунку 16 % річних за користування кредитом на строк до 03липня 2026 року.

25травня 2012 року між публічним акціонерним товариством «Сведбанк» (далі - ПАТ «Сведбанк»), який є правонаступником ВАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором. ПАТ «Сведбанк» передає ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Сведбанк» як кредитора у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від ПАТ «Сведбанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить право вимоги від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитним та забезпечувальними договорами.

Отже, відповідно до вищевказаного договору про передачу активів та кредитних зобов'язань позивач набув права вимоги по спірномукредитному договору.

З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним кредитним договором ОСОБА_3 за договором іпотеки від 29 квітня 2011 року № 016/0606/88-470-Z-1 передав в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок АДРЕСА_1, що розташований на земельній ділянці площею 0,2013 га згідно державних актів про право власності на землю, виданих Новодмитрівською сільською радою 21вересня 2005 року та 20вересня 2005 року, та зареєстрованого в Золотоніському виробничому підрозділі ЧООБТІ; а також земельну ділянку, загальною площею 0,1813 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що знаходиться АДРЕСА_1, яка належить іпотекодавцю на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3; земельну ділянку, загальною площею 0,0200 га, кадастровий номер НОМЕР_2, що знаходиться за вищевказаною адресою, яка належить іпотекодавцю на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4.

Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, про що неодноразово повідомлявся, в тому числі,й шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобов'язань згідно умов кредитного договору, однак зобов'язання не виконані у зв'язку з чим, станом на 03 серпня 2015 року за відповідачем наявна заборгованість у сумі 1238 079грн 66 коп.

З огляду на вказане, позивач просив суд звернути стягнення на предмет іпотеки, шляхом передачі у власність ПАТ «Дельта Банк».

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 23 грудня 2015 року позов ПАТ «Дельта Банк» залишено без задоволення.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що іпотечним договором передбачено право іпотекодержателя звернути стягнення на майно у разі невиконання основного зобов'язання повністю або частково. Однак ПАТ «Дельта Банк» розпочав процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки 25 серпня 2015 року, звернувшись з позовом до суду. Отже, на момент звернення ПАТ «Дельта Банк» до суду права останнього згідно з умовами Іпотечного договору порушеними не вважались та звернення стягнення на предмет іпотеки не могло бути розпочато і право на таке звернення ще не виникло.

Крім того, суд першої інстанції зазначив, що позивач в своєму позові просив звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за ним права власності на будинок і дві земельні ділянки, однак всупереч умовам Іпотечного договору висновку суб'єкта оціночної діяльності про вартість вказаних об'єктів нерухомості суду не надано.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 11 лютого 2016 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що судом першої інстанції дотримано норми матеріального та процесуального права, рішення є законним та обґрунтованим, а тому немає підстав для його скасування.

У касаційній скарзі, поданій у березні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ПАТ «Дельта Банк» просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Обґрунтовуючи вимоги касаційної скарги, позивач посилається на порушення судами норм матеріального права, зазначає, що право вибору конкретного способу звернення стягнення на предмет іпотеки покладається на іпотекодержателя, а вимога про визнання права власності на предмет іпотеки в судовому порядку передбачена як умовами іпотечного договору так і нормами Закону «Про іпотеку». Вказує, що застосування досудового способу врегулювання спору є правом, а не обов'язком особи.

Правом на подачу відзиву (заперечень) на касаційну скаргу учасники справи не скористалися.

15 січня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 7 пункту першої розділу XIII Перехідних положень ЦПК України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати (об'єднаної палати), передає справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо така колегія або палата (об'єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду України.

З матеріалів справи убачається, що предметом спору у справі, яка переглядається, є зокрема, звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на предмет іпотеки відповідно до статей 33, 36, 37, 39 Закону України «Про іпотеку» та статей 328, 335, 376, 392 ЦК України.

Правові висновки щодо застосування статей 33, 36, 37, 39 Закону України «Про іпотеку» та статей 328, 335, 376, 392 ЦК України викладені в постановах Верховного Суду України від 28 вересня 2016 року № 6-1243цс16, від 12 жовтня 2016 року № 6-504цс16, від 26 жовтня 2016 року № 6-1625цс16, від 2 листопада 2016 року № 6-2457цс16, від 22 березня 2017 року № 6-2967цс16, від 5 квітня 2017 року № 6-3034цс16, від 27 квітня 2017 року № 6-679цс17, від 24 травня 2017 року № 6-1388цс16, від 9 серпня 2017 року № 6-2213цс16, від 13 вересня 2017 року № 6-1446цс17, від 27 вересня 2017 року № 6-2853цс16.

Ухвалою Верховного Суду від 25 січня 2018 року передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу № 760/14438/15-ц за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки колегія суддів вирішила відступити від висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеному в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду України (постанова Верховного Суду України від 30 березня 2016 року у справі № 6-1851цс15).

Пунктом 10 частини першої статті 252 ЦПК України встановлено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об'єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі. Відповідно до пункту 10 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини цього Кодексу до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Таким чином, оскільки справа № 760/14438/15-ц передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у справі № 695/3006/15-ц.

Керуючись статтями 252, 253, 415 ЦПК України,

Ухвалив:

Касаційне провадження у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі нерухомого майна у власність позивача зупинити до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 760/14438/15-ц.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. С. Висоцька

С. Ю. Мартєв

В. В. Пророк

І. М. Фаловська

С. П. Штелик