Справа № 443/1453/16-ц Провадження № 2/443/104/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" січня 2018 р. Жидачівський районний суд Львівської області

в складі: головуючої судді Ціпивко І.І.

з участю секретаря судового засідання Башти Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жидачів в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Журавнівської селищної ради Жидачівського району Львівської ті про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, якою просить суд ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 та земельні ділянки загальною площею 0.1767 га, розташовані на території смт. Журавно, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Свої вимоги мотивує тим, що після смерті чоловіка вона вступила у володіння спадковим майном. На випадок смерті чоловік не залишив заповітного розпорядження належним йому на день смерті майном. У червні 2016 року позивачка звернулася до нотаріуса з приводу оформлення спадщини, однак нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадковий житловий будинок, у зв"язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок по АДРЕСА_1. Тому позивачка звернулася до суду з даним позовом та просить визнати за нею право власності на спадкове майно.

Позивачка ОСОБА_1 подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримав повністю. Просить позов задовольнити.

Представник Журавнівської селищної ради, ОСОБА_5, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Частина 1 статті 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права.

Відповідно до абз.3 ч.2 ст.331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року,Законом України "Про власність",Законом України від 7 грудня 1990 року № 533-XII"Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування",Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат",постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105"Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року,Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами.

За змістом п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.

Так, довідкою виконкому Журавнівської селищної ради Жидачівського району Львівської області № 73 від 12 січня 2016 року встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2.

Згідно довідки № 1200 від 21 червня 2016 року, виданого Журавнівською селищною радою, господарство по АДРЕСА_1, належало ОСОБА_2, який був зареєстрований та проживав у ньому до дня смерті, яка наступила ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Разом з ним на день смерті у даному господарстві постійно проживала та була зареєстрована ОСОБА_1, яка продовжує проживати у будинку по даний час. Заборони та арешту на майно немає. Заповіт від імені ОСОБА_2 у виконкомі селищної ради не посвідчувався.

Відповідно до копії технічного паспорту від 24 грудня 2015 р., серія НОМЕР_1, який виданий ФОП ОСОБА_4, загальна площа житлового будинку№ АДРЕСА_1 становить 82,1 кв. м, житлова 29,1 кв. м; допоміжна 53,0 кв. м. Інвентаризаційна вартість будинку становить 213590 грн., рік побудови 1992 р.

Судом встановлено, що ОСОБА_2, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, що стверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 від 22 серпня 2015 року, виданим виконкомом Журавнівської селищної ради Жидачівського району Львівської області.

Судом досторівно встановлено той факт, що позивачка ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є дружиною ОСОБА_2, що стверджено копією свідоцтва про укладення шлюбу серія НОМЕР_3

Постановою нотаріуса № 441/02-31 від 21.06.2016 року, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1, у зв"язку з відсутністю правовстановлю-ючих документів. Спадкова справа після смерті ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, не заводилася.

Судом встановлено та підтверджено документально той факт, що житловий будинок по АДРЕСА_1 належав померлому ОСОБА_2, однак правовстановлюючі документи на нього відсутні.

Крім цього померлому ОСОБА_2 на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_4 від 29 березня 2001 року належала земельна ділянка загальною площею 0,1767 га на території смт. Журавно Жидачівського району Львівської області.

Відсутність правовстановлюючого документу на житловий будинок позбавляє можливості позивача належним чином прийняти спадщину після смерті чоловіка, зареєструвати її та отримати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно вимог ст.ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України вбачається, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку не заявив про відмову від спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має право протягом шестимісячного строку подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Оцінюючи докази в справі у їх сукупності, суд вважає, що позивачка є такою, що прийняла спадщину за законом після смерті чоловіка, тому за нею слід визнати право власності на житловий будинок № АДРЕСА_1 та земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. ст.12, ч.1 ст.81, ч.2 ст.247,ст.263-265,268, 280-283 ЦПК України, ст. ст. 16, 316, 328, 1223, 1261, 1266, 1268-1270 ЦК України,-

В И Р І Ш И В:

позов задовольнити повністю. Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, право власності на житловий будинок загальною площею 82.1 кв.м. та господарські будівлі і споруди, що розташовані по АДРЕСА_1 та земельні ділянки загальною площею 0,1767 га на території смт. журавно, а саме: земельну ділянку площею 0,1500 га для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та земельну ділянку площею 0,0267 га для ведення особистого підсобного господарства, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_4 від 29 березня 2001 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ І.І. Ціпивко