Справа №313/838/17
Провадження 2/313/38/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2018 р. смт. Веселе

Веселівський районний суд Запорізької області у складі: головуючого - судді Нагорного А.О., при секретарі судового засідання Кравцовій О.В., позивача ОСОБА_1, представника позивача адвоката ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Менчикурівської сільської ради Веселівського району Запорізької області, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_4, про визнання права власності на спадкове майно,

ВCТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Менчикурівської сільської ради Веселівського району Запорізької області,третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_4, у якій просить визнати за ним в порядку спадкування за заповітом право власності на земельну ділянку із цільовим призначенням - для ведення товарного сільського господарського виробництва, загальною площею 7,3016 га, яка розташована на території Менчикурівської сільської ради Веселівського району Запорізької області, кадастровий номер НОМЕР_1

15.12.2017 р. набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017 року, яким ЦПК України викладено в новій редакції.

У відповідності до п.п. 9 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, справи в судах першої та апеляційної інстанції, провадження в яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Присутні у судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити, судові витрати залишити за позивачем.

Представник Менчикурівської сільської ради ОСОБА_3 позов визнав, не заперечує проти задоволення позову.

Третя особа - ОСОБА_4 про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. Про причини своєї неявки у судове засідання суд не повідомив, із заявою про відкладення судового розгляду до суду не звертався.

Суд з врахуванням думки позивача, його представника, представника відповідача, а також з врахуваннямвимог ст.ст. 2, 223 ЦПК України ухвалив протокольну ухвалу про розгляд справи без участі третьої особи.

Вислухавши позивача та його представника, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, повно і всебічно з'ясувавши обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст.ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 81 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують права та обов'язки.

Відповідно до ч.ч. 3, 5 вказаної правової норми цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд, у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

При здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (ч. 1 ст. 12, ч.ч. 1, 2, 3 ст. 13 ЦК України).

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_2 р. в смт. Веселе Веселівського району Запорізької області померла ОСОБА_5, про що Веселівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 від 14.12.2016 року та зроблено актовий запис № 260 в книзі реєстрації смертей (а.с.7).

У відповідності до положень ч. 2 ст. 1220 ЦК України в день смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на все майно та права, які їй належали.

Відповідно до заповіту від 29.09.2016 р. № 646 спадкодавець за життя здійснила розпорядження на випадок смерті, яким заповіла позивачу все майно, яке належатиме їй на час смерті. Тому він є єдиним спадкоємцем за заповітом (а.с.8).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

До спадкової маси увійшла земельна ділянка із цільовим призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 7,3016 га, яка розташована на території Менчикурівської сільської ради Веселівського району Запорізької області, кадастровий номер НОМЕР_1

Належність земельної ділянки спадкодавцю підтверджується державним актом на право приватної власності на землю від 01.11.2004 року серії ЗП № 010150 (а.с.6).

У визначений ч. 1 ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк позивач оформив та подав до державного нотаріуса Веселівської державної нотаріальної контори Запорізької області ОСОБА_6 заяву про прийняття спадщини. Після перебігу наведеного вище терміну, постановою від 05.07.2017 р. № 501/02-31, державний нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальної дії, а саме: в оформленні спадщини на земельну ділянку, загальною площею 7,3016 га, яка розташована на території Менчикурівської сільської ради Веселівського району Запорізької області. Підставою для відмови стало відсутність у спадкоємця оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно (а.с.10).

У чинному спеціальному законодавстві України у галузі реєстрації прав на нерухоме майно на сьогодні відсутнє поняття дублікату правовстановлюючого документу, а також відсутній будь-який порядок його отримання.

З аналізу положень ст.ст. 16, 18, 20, 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2015 р. № 1127, можна дійти до висновку, що отримати у визначеному порядку правовстановлюючий документ на право власності на земельну ділянку замість втраченого або пошкодженого та провести реєстрацію права власності на земельну ділянку має можливість лише її власник. Спадкоємець фактично позбавлений можливості оформити дублікат державного акту та провести реєстрацію права за померлим власником.

Таким чином, у зв'язку із втратою ОСОБА_5 оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно та неможливістю отримати дублікат через орган, який його видав, позивач на теперішній час не може набути право власності на майно в порядку спадкування за заповітом через нотаріальну контору.

На сьогоднішній день дана спадщина у встановленому порядку не визнана відумерлою, що дає позивачам право на її отримання.

Враховуючи факт відсутності інших спадкоємців за законом, відповідачем у даній справі має бути орган місцевого самоврядування на території якого розташоване спадкове майно, а саме: Менчикурівська сільська рада Веселівського району Запорізької області.

У роз'ясненнях п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

За таких обставин, виходячи з приписів ст. 16 ЦК України, це право підлягає захисту в судовому порядку.

Суд відмічає, що ухвалою від 10.10.2017 р. залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_4, і якому ОСОБА_5 заповітом 27.09.2012 р., посвідченим приватним нотаріусом Веселівського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_7, зробила заповітне розпорядження на земельну ділянку, площею 7,3016 га., кадастровий номер НОМЕР_1 (а.с.53-54, 46).

У судовому засіданні була вивчена копія спадкової справи № 191/2016 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 р. ОСОБА_5 (а.с.15-24).

При вивченні справи встановлено, що заповіт, на який позивач посилається у своїх позовних вимогах, складений 29.09.2016 р., спадкодавець помер ІНФОРМАЦІЯ_2 р., а позивач спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняв 15.12.2016 р., що підтверджується заявою (а.с.16).

Наданий суду ОСОБА_4 заповіт від 27.09.2012 р. щодо розпорядження земельною ділянкою кадастровий номер НОМЕР_3 у спадковій справі № 191/ 2016 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 р. ОСОБА_5, у справі не міститься, і згадка про нього відсутня.

Відповідно до вимог ч.ч. 1-3 ст. 1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт і у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним.

Питання із судовими витратами вирішити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а також з врахуванням думки позивача ОСОБА_1, який просить судові витрати залишити за ним.

На підставі ст. 16, 392, 1218, 1220 ЦК України, керуючись ст.ст. 1-13, 81, 89, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку із цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 7,3016 га, яка розташована на території Менчикурівської сільської ради Веселівського району Запорізької області, кадастровий номер НОМЕР_1

Судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя

Веселівського районного суду

Запорізької області А.О.Нагорний