АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2018 року

м. Рівне

Справа № 2-3208/05

Провадження № 22-ц/787/449/2018

Апеляційний суд Рівненської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Шимківа С.С.,

суддів: - Бондаренко Н.В., Григоренко М.П.,

секретар судового засідання - Шептицька С.С.,

учасники справи:

заявник - Рівненський міський відділ державної виконавчої служби

Головного територіального управління юстиції у Рівненській області,

боржник - ОСОБА_3,

стягувач - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 13 грудня 2017 року (суддя Бердій М.А.) у справі № 2-3208/05 за поданням державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Гаврилюк Олени Яківни про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України, -

в с т а н о в и в :

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 13 грудня 2017 року задоволено подання державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Гаврилюк Олени Яківни про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України.

Тимчасово обмежено у праві виїзду за кордон, без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії НОМЕР_1, виданий Рівненським РВ УДМС України в Рівненській області 28.10.2016 року, до виконання зобов'язань, покладених на нього виконавчим листом № 2-3208/2005, виданим 06.12.2005 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 на відшкодування завданої матеріальної і моральної шкоди в сумі 56875,34 грн. та судових витрат в розмірі 1357,36 грн.

18 січня 2018 року ОСОБА_3 подано апеляційну скаргу, у якій він просить скасувати ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області № 2-3208/05 від 13.12.2017 року.

Апеляційна скарга мотивована тим, що в даному випадку порушено його право на вільне пересування, передбачене ст. 33 Конституції України, ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, ст.313 Цивільного кодексу України.

12 березня 2018 року ОСОБА_4 подано відзив на апеляційну скаргу, у якому він покликається на законність рішення суду. Вказує, що обмеження права виїзду за кордон є єдиним заходом, який може примусити ОСОБА_3 виконати рішення суду.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, колегія суддів приходить до висновку про її відхилення.

Відповідно до п. 19 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України (в редакції чинній на дату постановлення оскаржуваної ухвали суду) питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця.

Пунктом 5 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» передбачено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням - до виконання зобов'язань.

Виїзд за межі України боржника ОСОБА_3 може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду про стягнення з нього коштів в примусовому порядку, оскільки боржник з 2005 року по даний час не погасив заборгованості у повному обсязі.

Отже, суд першої інстанції цілком правомірно і обґрунтовано задовольнив подання головного державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Рівненській області та тимчасово обмежив боржника ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України до виконання зобов'язань перед стягувачем, покладених на нього згідно з рішенням суду, яке набрало законної сили і на виконання якого видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження з примусового виконання рішення суду.

Доводи апеляційної скарги зводяться до покликань про відсутність встановлених обставин щодо навмисного невиконання боржником рішення суду, проте, такі доводи боржника є безпідставними, необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи.

Як зазначено в правовій позиції Верховного Суду України щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону № 3857-XII та у п.18 ч. 3 ст.11 Закону № 606-XIV означає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території держави.

Безпідставне, тривале та необґрунтоване невиконання рішення суду, яким стягнуто з ОСОБА_3 кошти на користь ОСОБА_4, порушує законні права та інтереси останнього та нівелює сутність рішення суду та мету його ухвалення.

Крім того, обмеження у праві виїзду за межі України має тимчасовий характер та спонукатиме боржника до виконання боргових зобов'язань за рішенням суду, що в свою чергу захистить права стягувача на отримання належних коштів.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що судом допущені порушення норм матеріального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Апеляційний суд Рівненської області, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 13 грудня 2017 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С.С. Шимків

Судді: Н.В. Бондаренко

М.П. Григоренко