АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/1/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2018 року м. Хмельницький

Апеляційний суд Хмельницької області у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Костенка А.М. (суддя-доповідач), Талалай О.І., Ярмолюка О.І.,

секретар судового засідання Задвірний В.І.

з участю : представника позивача, відповідача, його представника

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 686/11741/15-ц за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Хмельницького міськрайонного суду в складі судді Палінчака О.М. від 19 листопада 2015 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення боргу.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з апеляційною скаргою, суд

в с т а н о в и в :

У червні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу конструкцій з профілю ПВХ від 25 листопада 2013 року, укладеного між ними з урахуванням суми пені, штрафу та індексу інфляції в розмірі 103300,50 грн..

Зазначала, що відповідно до укладеного договору вона взяла на себе зобов'язання передати конструкції з профілю ПВХ, а відповідач відповідно оплатити послуги в строки та в порядку передбаченому договором. Нею виконані взяті на себе зобов'язання в повному обсязі, проте відповідач не повністю розрахувався за виконання договору, чим порушив її права.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 19 листопада 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_4 з рішенням суду не погоджується, просить його скасувати та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги, послалася на порушення норм матеріального та процесуального права.

Зазначала, що суд першої інстанції відмовляючи в задоволені позову виходив лише з пояснень відповідача, які в силу ч. 2 ст. 57 ЦПК України не є доказом по справі, не було надано належної оцінки показам свідка ОСОБА_6, який доставляв вікна до помешкання відповідача та забирав працівників після встановлення конструкцій з ПВХ, що доводить факт доставки конструкції відповідно до підписаної відповідачем пропозиції.

Судом першої інстанції не було враховано, що відповідач на протязі двох років не пред'являв будь яких претензій, щодо якості конструкції ПВХ та не звернувся до відповідних органів щодо порушення його прав.

_______________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції -Палінчак О.М. Провадження № 22-ц/792/1/18

Доповідач -Костенко А.М. Категорія № 27

Крім того, 23 вересня 2013 року відповідач погодився з комплектацією та конфігурацією вікон про, що свідчить його підпис на поданому в якості письмового доказу суду документ, а 25 листопада 2013 року відповідач підписав договір та сплатив аванс в розмірі 15 000 грн., що є підставою вважати, що він погодився з умовами договору та запропонованою складеної менеджером пропозиції.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до пункту 9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України нова редакція, якого набрала чинності 15 грудня 2017 року, справи у судах апеляційної інстанції, провадження по яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому діючою редакцією ЦПК України.

У відповідності до ст. 375 Цивільного процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так судом встановлено, що 25 листопада 2013 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було укладено договір відповідно до умов якого продавець зобов'язаний передати конструкції з профілю ПВХ - вікон, дверей для покупця, які покупець замовляв у виробника відповідно до погодженої пропозиції, що є невід'ємною частиною договору, а покупець зобов'язувався прийняти товар та його оплатити.

Ціну договору було встановлено у розмірі 51 645 грн. із яких 30 % становить від ціни договору відповідач мав сплатити у вигляді попередньої оплати, 18360 грн. після доставки товару в термін до 15 січня 2014 року, залишок коштів в сумі 18 285 грн. до 15 лютого 2014 року.

За умовами договору покупець зобов'язаний своєчасно і в повному обсязі сплатити загальну ціну договору, а продавець вчасно доставити товар за адресою, вказаною в пропозиції.

Перехід права власності на товар, що є предметом поставки за цим договором, відбувається при умові здійснення покупцем повної оплати вартості товару та в момент передачі товару покупцю

Умовами договору передбачені обов'язки продавця щодо передачі товару покупцю. Так продавець зобов'язаний вчасно доставити товар за адресою, вказаною покупцем. Пред'явити товар до огляду і перевірки якості покупцю. Покупець зобов'язаний за участю представника виконавця оглянути товар, перевірити його якість і відповідність умовам пропозиції, за відсутності з боку покупця претензій до якості товару покупець зобов'язаний підписати накладну.

25 листопада 2013 року відповідач сплатив 15 000 грн. авансу відповідно до умов договору ФОП - ОСОБА_4, що визнається сторонами та підтверджується товарними чеками від 25 листопада 2013 року.

19 грудня 2013 року за відсутності ОСОБА_5 за його адресою були доставлені відповідні конструкції з профілю ПВХ - вікон, дверей, однак для огляду відповідачу на перевірку якості і відповідності умовам пропозиції надані не були, накладну про отримання вказаного товару відповідач не підписував.

Сам ОСОБА_5 пояснив, що коли він побачив товар за відсутності представника продавця в нього виникли претензії щодо якості товару, а тому він фактично не прийняв товар та не оплатив його в повному обсязі.

Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 655, 664 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар.

Ст. 689 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов'язаний прийняти товар, крім випадків, коли він має право вимагати заміни товару або має право відмовитися від договору купівлі-продажу. Покупець зобов'язаний вчинити дії, які відповідно до вимог, що звичайно ставляться, необхідні з його боку для забезпечення передання та одержання товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.

Відповідно до ст. ст. 691, 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу. Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як вбачається з матеріалів справи продавець ОСОБА_4 належним чином, відповідно до вимог ст. 664 Цивільного кодексу України не виконала свої зобов'язання за договором купівлі-продажу від 25 листопада 2013 року щодо передачі покупцю предмету договору-купівлі продажу.

Покупець у встановленому в договорі порядку замовлення не приймав, не мав змоги перевірити якість товару і відповідність умовам пропозиції, продавець не дотримав умов договору щодо порядку поставки товару.

Отже, за таких обставин слід прийти до висновку, що, оскільки покупець не прийняв товар в порядку передбаченому договором купівлі-продажу, в нього на підставі ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України не виник обов'язок оплатити товар в повному обсязі, а рішення суду першої інстанції про відмову в позові є законним та обгрунтованим.

Доводи апеляційної скарги, що судом не було надано належної оцінки показам свідків, відповідач не пред'являв претензій, щодо якості конструкції ПВХ та не звертався до відповідних органів щодо порушення його прав і погодився з умовами договору та запропонованою складеної менеджером пропозиції слід відхилити, оскільки вказані доводи апелянта не спростовують висновків суду першої інстанції щодо відсутності обов'язку покупця оплатити товар внаслідок неприйняття товару та невиконання продавцем умов договору щодо передачі товару.

При цьому, позивач не позбавлений можливості повернути свій товар від відповідача у встановленому законом порядку.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 268, 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду від 19 листопада 2015 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23 березня 2018 року.

Судді (підпис) А.М. Костенко

(підпис) О.І. Талалай

(підпис) О.І. Ярмолюк

Згідно з оригіналом А.М. Костенко