АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 539/2652/17 Номер провадження 22-ц/786/392/18Головуючий у 1-й інстанції Іващенко Ю. А. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2018 року м. Полтава

Апеляційний суд Полтавської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Панченка О.О.,

суддів: Одринської Т.В., Пікуля В.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 06 грудня 2017 року, ухваленого під головуванням судді Іващенка Ю.А. в м. Лубни Полтавської області зі складанням повного тексту рішення 06.12.2017 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И В :

В жовтні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого вказував, що від шлюбу з відповідачем, який був зареєстрований 02.09.2005 року та в подальшому розірваний рішенням Лубенського міськрайонного суду від 06 квітня 2017 року мають дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Вказує, що на даний час його колишня дружина повторно одружилася, і тепер проживає у квартирі свого чоловіка. Він є інвалідом другої групи, має пільги для ветеранів війни інвалідів війни, отримує пенсію в розмірі 3345 грн.60 коп. Інших джерел доходів не має. При цьому він сплачує аліменти і на іншу свою неповнолітню дочку за рішенням Лубенського міського суду відповідно до виконавчого листа №2-704/2003 від 15.08.2003 року в розмірі 1/6 частини доходів. Після відрахувань у нього залишається 2788 грн. Відповідач працює медичною сестрою неврологічного відділення Лубенської КЦМЛ і її середньомісячна зарплата становить 3054 грн. 34 коп. Тобто його і відповідача доходи є майже рівними, його дохід є навіть меншим на 266 грн. 34 коп. (3054, 34 - 2788,00). Згідно рішення Апеляційного суду Полтавської області від 24.07.2017 року з нього стягнуті аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання їх спільної дочки ОСОБА_5 в розмірі 1000 гривень щомісяця, починаючи з 30.01.2017 року. Рішення набрало законної сили і виконується виконавчою службою. Відповідно до рішення виконавчого комітету Лубенської міської ради №16 від 25 січня 2017 року «Про визначення порядку побачень та участі батька у вихованні доньки» встановлено, що він має право на побачення із донькою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 щотижня з 14-00 годин четверга до 18-00 години суботи. Відповідно до вищевказаного рішення він забирає до себе їх дочку і вона безперервно у нього проживає і знаходиться у цей період лише на його утриманні. Тобто їх дочка ОСОБА_5 перебуває на його особистому утриманні 52 години на тиждень. Тобто протягом 1/3 тижня, а на утриманні відповідача 2/3 частини тижня. Зі змісту рішення Апеляційного суду Полтавської області від 24.07.2017 року вбачається, що суд стягнув з нього 1000 грн. щомісячних аліментів вже з урахуванням того, що їх донька ОСОБА_4 перебуває на утриманні відповідача тільки 2/3 частини кожного тижня. Він вважає, що оскільки протягом 1/3 частини тижня їх дочка ОСОБА_5 повністю знаходиться на його утриманні, то справедливим та розумним буде стягнення з відповідача на його користь аліментів в розмірі 500 грн. щомісяця на утримання ним дочки протягом 1/3 частини кожного тижня.

На підставі викладеного, позивач ОСОБА_2 просив суд стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_5 в розмірі 500 грн. на місяць з подальшою індексацією суми відповідно до закону та допустити негайне виконання рішення в межах платежу аліментів за один місяць, судові витрати просив покласти на відповідача.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 06 грудня 2017 року в задоволенні вказаного позову відмовлено.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилаючись на невірну оцінку доказів по справі та неправильне застосування судом норм матеріального права, а саме неправильне тлумачення положень Сімейного кодексу України, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

У відзиві на апеляційну скаргу, ОСОБА_3 просить рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 06 грудня 2017 року залишити без змін, а скаргу ОСОБА_2 без задоволення.

Згідно ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без проведення судового засідання та повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Як передбачено ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 02.09.2005 року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.9), від якого мають дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10).

Рішенням Лубенського міськрайонного суду від 06.04.2017 року шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 розірвано (а.с.11).

Також судом встановлено, що відповідно до рішення виконавчого комітету Лубенської міської ради №16 від 25.01.2017 року «Про визначення порядку побачень та участі батька у вихованні дочки», на підставі розгляду заяви ОСОБА_2, було визначено для ОСОБА_2 порядок побачень з донькою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 року: щотижня з 14-00 години четверга до 18-00 години суботи. Крім цього, даним рішенням зобов'язано матір дитини ОСОБА_2 не чинити перешкод батькові у спілкуванні з донькою та виконанні ним батьківських обов'язків (а.с.12).

Згідно вказаного рішення виконавчого комітету позивачу встановлювався час побачень із дитиною, виходячи з того, що дитина проживає разом із матір'ю відповідачем по справі.

Також відповідно до рішення Апеляційного суду Полтавської області від 24.07.2017 року з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_6 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 року у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 30 січня 2017 року, виходячи з того, що дитина проживає разом із матір'ю.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 не надано суду належних та допустимих доказів того, що відповідач ОСОБА_3 ухиляється від утримання їх спільної дочки. Крім того, вказав, що СК України не передбачено право на стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини під час побачень одного із батьків із нею, який проживає окремо від дитини.

Разом з цим, судом першої інстанції при вирішені спору враховано те, що позивачем не надано доказів узгодження із відповідачем місця постійного проживання дитини разом із ним чи будь-яких інших доказів на підтвердження того, що дитина у відповідності до акту комісії від 04.12.2017 року проживає постійно з ним.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Стаття 141 СК України визначає, що мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, чи розірвано шлюб і чи проживають вони разом чи окремо.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно ч. 2 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягненню нею повноліття.

Відповідно до ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Правова природа аліментів у розумінні глави 15 СК України є такою, що, з одного боку, вони є правом, а з іншого обов'язком, і надаються тим із батьків, хто проживає окремо від дитини, на її утримання тому з батьків, з ким проживає дитина.

Отже, з аналізу наведених норм закону вбачається, що необхідною передумовою виникнення права батьків на отримання аліментів на утримання дитини є її проживання з цим із батьків.

Встановивши відсутність даних щодо факту постійного проживання дитини з позивачем, суд першої інстанції вірно прийшов до висновку про безпідставність вимог щодо отримання аліментів від відповідача на утримання доньки ОСОБА_4.

Періодичність проживання дитини з батьком не спростовує висновків суду.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (в редакції чинній на момент ухвалення оскаржуваного рішення).

Вказаних вимог, ОСОБА_2 не виконав, оскільки свого позову не довів.

При цьому, доводи апеляційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 06 грудня 2017 року ухвалене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись п.1 ч. 1 ст. 374, ч.1 ст.375, ст. ст. 381 - 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 06 грудня 2017 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя : /підпис/ О.О. Панченко

Судді: /підпис/ Т.В. Одринська /підпис/ В.П. Пікуль

КОПІЯ

ВІРНО: суддя Апеляційного суду

Полтавської області ______________ О.О. Панченко

Повний текст судового рішення виготовлено 19 лютого 2018 року.