Справа № 573/1348/18
Номер провадження 2/573/469/18
і м е н е м У к р а ї н и
13 листопада 2018 року м. Білопілля
Білопільський районний суд Сумської області в складі:
головуючої судді: Черкашиної М.С.,
з участю секретаря: Терещенко О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля заочно цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів,
13 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів. Свої вимоги позивач мотивує тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб у серпня 1998 році. Від подружнього життя мають доньку, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюб із відповідачем розірвано 10 листопада 1999 року. Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 28 грудня 2016 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3, яка є студенткою. Після розлучення донька залишилася проживати з нею та перебуває на її утриманні. Зазначає, що відповідач не сплачує своєчасно та в повному обсязі нараховану суму аліментів, внаслідок чого станом на 01 серпня 2018 року у відповідача утворилась заборгованість по виплаті аліментів на загальну суму 14 263 грн. 60 коп., що підтверджується розрахунком державного виконавця. Вказує, що ОСОБА_2 у період із 2005 року їздить на заробітки до Російської Федерації та має стабільний заробіток, а також у його власності є будинок, успадкований від матері. Несплату аліментів відповідач мотивує необхідністю ремонтних робіт у вказаному будинку. За розрахунками за період з 01 червня 2017 року по 31 липня 2018 року сума неустойки, яку відповідач зобовязаний сплатити складає 4 339 грн. 98 коп. Посилаючись на викладені вище обставини, на підставі ст. 196 СК України ОСОБА_1 просить стягнути з ОСОБА_2 неустойку за прострочення сплати аліментів у сумі 4 339 грн. 98 коп.
14 серпня 2018 року суддею постановлено ухвалу про залишення позову без руху.
Ухвалою від 31 серпня 2018 року цивільну справу призначено до підготовчого засідання за вказаним вище позовом.
Ухвалою суду від 17 жовтня 2018 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує (а. с. 37 ).
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився.Повідомлення про вручення поштового відправлення судової повістки про виклик у судове засідання повернулося без вручення, оскільки за зареєстрованою адресою: м. Білопілля, вул. Гагаріна, 74 Сумської областіостанній тимчасово не проживає. Крім того, відповідач належним чином повідомлявся про час, день та місце розгляду справи через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, проте в судове засідання не зявився, причин неявки не повідомив (а. с. 34-36 ). Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України з опублікуванням цього оголошення про виклик до суду, відповідач по справі вважається належним чином повідомлений про час, день та місце проведення судового засідання.
Статтею 280 ЦПК України передбачено, що в разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивач ОСОБА_1 проти заочного вирішення справи не заперечує, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення.
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Повно, всебічно і обєктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозвязку, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлені наступні фактичні обставини справи і відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що від подружнього життя сторони мають повнолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується свідоцтвом про її народження серії І-БП № 336098 (а. с. 5).
Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, розірвано 10 листопада 1999 року, про що в Книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу зроблено відповідний запис за № 121, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії І-БП № 041568 (а. с. 5).
Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 28 грудня 2016 року із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка є студенткою Сумського державного університету, починаючи стягнення з 14 грудня 2016 року до закінчення навчання або до досягнення ОСОБА_3 двадцятитрирічного віку у залежності від того, яка з цих обставин настане першою (а. с. 4).

Із довідки виконавчого комітету Білопільської міської ради Сумської області вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, разом з нею проживають: донька- Налімова ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 та батьки- Перепелиця Г.С., ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7 (а. с. 6).

Згідно з довідкою-розрахунком, складеним старшим державним виконавцем Білопільського РВ ДВС ГТУЮ в Сумській області станом на 31 липня 2018 року заборгованість за виконавчим листом № 573/2542/16 від 28 грудня 2016 року про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 на період навчання починаючи з 14 грудня 2016 року по липень 2018 року складає 14 263 грн.

За період з 01 червня 2017 року по 31 липня 2018 року сума неустойки, яку ОСОБА_2 зобовязаний сплатити складає 4 339 грн. 98 коп. за наступними розрахунками:

-червень 2017 року, нараховано 927 грн. 50 коп. х 1% х 30 днів=278 грн. 25 коп.;

-липень 2017 року, нараховано 927 грн. 50 коп. х 1% х 31 днів=287 грн. 53 коп.;

-серпень 2017 року, нараховано 927 грн. 50 коп. х 1% х 31 днів=287 грн. 53 коп.;

-вересень 2017 року, нараховано 927 грн. 50 коп. х 1% х 30 днів=278 грн. 25 коп.;

-жовтень 2017 року, нараховано 927 грн. 50 коп. х 1% х 31 днів=287 грн. 53 коп.;

-листопад 2017 року, нараховано 927 грн. 50 коп. х 1% х 30 днів=278 грн. 25 коп.;

-грудень 2017 року, нараховано 927 грн. 50 коп. х 1% х 31 днів=287 грн. 53 коп.;

-січень 2018 року, нараховано 927 грн. 50 коп. х 1% х 31 днів=287 грн. 53 коп.;

-лютий 2018 року, нараховано 927 грн. 50 коп. х 1% х 28 днів=259 грн. 70 коп.;

-березень 2018 року, нараховано 1 181 грн. 62 коп. х 1% х 31 днів=366 грн. 30 коп.;

-квітень 2018 року, нараховано 1 181 грн. 62 коп. х 1% х 30 днів=354 грн. 49 коп.;

-травень 2018 року, нараховано 1 181 грн. 62 коп. х 1% х 31 днів=366 грн. 30 коп.;

-червень 2018 року, нараховано 1 181 грн. 62 коп. х 1% х 30 днів=354 грн. 49 коп.;

-липень 2018 року, нараховано 1 181 грн. 62 коп. х 1% х 31 днів=366 грн. 30 коп. (а. с. 7).

Згідно розрахунку позивача, пеня за прострочку відповідачем сплати аліментів становить 4 339 грн. 98 коп., з чим суд погоджується виходячи із наступного.

За правовою природою аліментні зобов'язання - це періодичні платежі, які боржник зобов'язаний сплачувати щомісячно. Несвоєчасна сплата аліментів передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені).

За змістом ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов'язання боржником. Після порушення боржником свого обов'язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов'язку сплатити аліменти.

Згідно з ч. 1 ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

У разі застосування до особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження".

Зокрема, в постановах Верховного Суду України від 01 липня 2015 року (справа №6-94цс15) та від 16 березня 2016 року (справа №6-300цс16) міститься правова позиція, відповідно до якої згідно з частиною першою статті 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Пленум Верховного Суду України в п. 22 постанови № 3 «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року роз'яснив, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Так, розраховуючи розмір пені згідно з положеннями ст. 196 СК України, суд виходить з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, а пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Зі змісту вище приведеного аналізу зазначених статей слідує, що обовязок утримувати дитину є рівною мірою та обовязком як матері, так і батька.

Суд при розгляді вимог позивача про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів враховує те, що ОСОБА_2 хоча офіційно не працює, але за інформацією позивача у період з 2005 року їздить на заробітки до Російської Федерації та має стабільний заробіток, а також у його власності є будинок, успадкований від матері.

Оскільки, відповідачем не надано доказів, що заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, суд дійшов висновку про наявність підстав для нарахування неустойки.

За таких обставин, дослідивши надані позивачем докази, які свідчать про заборгованість за несплату аліментів суд вважає, що вимоги позивача про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів на утримання спільної дитини сторін узгоджуються з вимогами ст. 196 СК України.

Враховуючи вищевикладене та виходячи із справедливих та розумних критеріїв,суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів у розмірі 4 339 грн. 98 коп.

Відповідно до вимог статті 5 Закону України «Про судовий збір» та положень ст. 141 ЦПК України, позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні з даним позовом до суду, тому із відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704 гривні 80 копійок.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 196 Сімейного Кодексу України, ст. 549 ЦК України, п. 22 Постанови № 3 «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, ст. ст. 10, 81, 141, 247, 259, 265, 273, 280, 354-355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 (паспорт серії МВ № 392691, місце реєстрації: 41800, м. Білопілля, вул. Мухівка, буд. 43 Сумської області) до ОСОБА_2 (місце реєстрації: 41800, м. Білопілля, вул. Гагаріна, буд. 74 Сумської області) про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку за прострочення сплати аліментів за період з 01 червня 2017 року по 31 липня 2008 року у сумі 4 339 (чотири тисячі триста тридцять девять ) гривень 98 копійок.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок судового збору.

Відповідно до п. п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд Сумської області.

Заочне рішення може бути переглянуте Білопільським районним судом Сумської області за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя