Справа № 604/45/18
Провадження № 2/604/98/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2018 року сел. Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області у складі

головуючого судді Сташківа Н.Б.,

за участю секретаря судового засідання Кияшко М.З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в смт. Підволочиськ в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітніх: доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. на дитину, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, з дня пред'явлення позову до повноліття, посилаючись на не досягнення домовленості щодо участі відповідача, який проживає окремо з серпня 2017 року, в утриманні дітей, наявність у нього нерегулярного та мінливого доходу.

Сторони в судове засідання, будучи повідомленими про дату і час розгляду справи, не зявилися, подали заяви з проханням справу слухати у їх відсутності.

Позивач уточнила свої позовні вимоги, а саме просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 1900 грн. на двох дітей, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, з дня пред'явлення позову і до досягнення повноліття.

Відповідач проти задоволення уточнених позовних вимог не заперечує.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що спір між сторонами виник з приводу стягнення аліментів в користь того з батьків, з ким проживають діти.

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рушенням Підволочиського районного суду Тернопільської області №2/604/282/17 від 31 серпня 2017 року. Рішення вступило в законну силу 18 вересня 2017 року.

У шлюбі у сторін 02 лютого 2003 року народився син ОСОБА_5, та 15 лютого 2001 року - донька ОСОБА_3, які на даний час є неповнолітніми, про що свідчать свідоцтва про народження серія І-ИД №125238, видане 12 лютого 2003 року, та серія І-ИД №251915, видане повторно 14 березня 2017 року.

Згідно з довідкою про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку -осіб №7-№13 від 11 січня 2018 року ОСОБА_1 зареєстрована у ІНФОРМАЦІЯ_3. До складу її сімї входять: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, - син; та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, - колишній чоловік.

Актом обстеження №136 від 15 січня 2018 року стверджено, що позивач та її син, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстровані в ІНФОРМАЦІЯ_6, але за даною адресою не проживають з серпня 2017 року.

Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сімї №356 від 08 лютого 2018 року та довідки виконкому Скалатської міської ради Підволочиського району Тенропільської області №7-37 від 08 лютого 2018 року, позивач проживає у ІНФОРМАЦІЯ_7, разом із донькою ОСОБА_3, сином ОСОБА_5 та батьками - ОСОБА_6 та ОСОБА_7, у квартирі, що належить ОСОБА_7. Сімя має у користуванні земельну часту (пай) розміром 2,81 га, яка здана в оренду, та 0,18 га присадибної ділянки, займається тваринництвом.

Судом встановлено, що Відповідач, зареєстрований разом з сімєю, однак не проживає, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Таким чином, в добровільному порядку коштів на утримання дітей Відповідач не надає.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 Сімейного Кодексу України (далі СК України) батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною другою ст. 181 СК України передбачено, що за домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого та рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Так, визначаючи розмір аліментів на неповнолітніх, суд виходить із вимог ст.ст. 181-184 СК України, згідно яких, розмір аліментів може визначатися у твердій грошовій сумі, котра не може бути меншою ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років, відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» з 01 січня становить 1860 гривень. Крім того, суд виходить також із захисту інтересів дітей, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для їх життєдіяльності, збереження того рівня життя, який вони б мали тоді, коли утримувалася обома батьками.

Судом не встановлено, що Відповідач за своїм станом здоровя чи матеріальним становищем не може виконувати своїх обовязків з утримання неповнолітніх дітей, оскільки є працездатною особою і спроможний платити кошти на утримання дітей.

Враховуючи, що обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька, інтереси дітей при визначенні розміру аліментів, розмір витрат на утримання дітей, потреби у їх розвитку та навчанні, виходячи з принципів розумності та справедливості та визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити та стягувати з Відповідача щомісячно аліменти на неповнолітніх: сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі, у розмірі 1900 (одна тисяча девятсот) гривень на двох дітей, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати подачі позову і продовжувати до досягнення старшою дитиною повноліття, що відповідатиме інтересам дітей і не порушуватиме права кожної із сторін.

З огляду на вказане, відповідно до ст. ст. 180, 184 СК України позовні вимоги належить задовольнити.

Керуючись ст. ст. 313, 141, 247, 263-265, 273, 274-279, 352, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 180-184, 191 Сімейного кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 (жителя ІНФОРМАЦІЯ_8, паспорт серія МС 512046, ІПН НОМЕР_1), на користь ОСОБА_1 (жительки с. Зарубинці, вул. Незалежності, 4, Тернопільської області, паспорт серія МС 769407, ІПН НОМЕР_2) аліменти на неповнолітніх: сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі, у розмірі 1900 (одна тисяча девятсот) гривень на двох дітей, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15 січня 2018 року, і продовжувати до досягнення старшою дитиною повноліття.

Стягувати з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) в дохід держави 704,80 (сімсот чотири гривні 80 копійок) гривень судового збору.

Рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Тернопільської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.Б. Сташків