Справа № 495/2695/18
№ провадження 2/495/1591/2018
Ухвала

про забезпечення позову

28 березня 2018 року м. Білгород-Дністровський

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської Боярський О.О., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів.

Ухвалою суду від 28.03.2018 року справу було призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження на 17.04.2018 року.

Згідно з ч.2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

26.03.2018 року позивач разом із позовною заявою подав до суду заяву про вжиття заходів забезпечення позову по справі, спрямованих на реальне виконання майбутнього судового рішення, а саме: накласти арешт на 1/2 частину квартири, яка належить на праві власності ОСОБА_2, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (свідоцтво про право власності №8-9977 від 24.03.1999 року, УЖКГ Одеської міської ради); заборонити вчинення будь-яких дій відносно майнових прав на вказану квартиру.

В обгрунтування вимог заяви про забезпечення позову, позивач посилається на те, що відповідач ухиляється від виконання зобов'язання щодо повернення позики у розмірі 500 000 грн.

Із інформації, викладеної на інтернет сайті, позивачу стало відомо про намір відповідача відчужити, належне йому на праві приватної власності 1/2 частину квартири, розташовану за адресою АДРЕСА_1.

З огляду на викладені обставини, значну ціну позову, наявні обгрунтовані підстави для забезпечення позову, належним відповідачу на праві приватної власності нерухомим майном, так як його відчуження відповідачем на користь третіх осіб призведе до утруднення виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Розглянувши надану заяву та документи надані позивачем, суд приходить до наступного.

Згідно з ч.1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Відповідно до п.1-3 ч.1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обовязку вчинити певні дії; інше.

Дослідивши матеріали справи та встановивши обставини у звязку з якими позивач просить вжити заходи забезпечення позову, суд вважає за необхідне задовольнити заяву позивача частково, з огляду на наступне.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз'яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов'язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Метою забезпечення позову є збереження матеріального об'єкта спору до вирішення справи в суді.

Верховним Судом України у постанові від 25.05.2016 року по справі №6-605цс16 зроблено висновок, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових Інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При розгляді заяви про забезпечення позову знайшли своє підтвердження доводи позивача про наявність між сторонами правовідносин з приводу не виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань за договором позики в розмірі 500 000 грн., що підтверджується листом-відповіддю відповідача від 20.02.2018 року на лист-претензію.

Також матеріали справи містять докази того, що відповідачу на праві особистої приватної (спільної часткової) власності належить 1/2 частина квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 16.03.2018 року, реєстраційний номер майна 13237107.

З огляду на значну ціну позову, у суду є всі підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову у вигляді арешту належного відповідачу нерухомого майна може призвести до відчуження спірного майна відповідачем та переходу права власності до третіх осіб, що в свою чергу призведе до утруднення або зробить неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог. Суд вважає, що арешт майна відповідача дійсно є заходом забезпечення позову, спроможним забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Таким чином, зявлений позивачем вид забезпечення позову у вигляді арешту нерухомого майна відповідача гарантує виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідності до заявлених позовних вимог.

Суд при постановленні ухвали про арешт майна враховує принцип співмірності заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, однак звертає увагу сторін на те, що у разі проведення оцінки нерухомого майна та виявлення порушення принципу співмірності, заходи забезпечення позову можуть бути скасовані за заявою сторони по справі.

При цьому накладення арешту на вказану частину об'єкта нерухомого майна не виключає її з використання відповідача, а тому додаткових обмежень крім неможливості її відчуження для відповідача не існує.

Вимога позивача про забезпечення позову шляхом вжиття заборони на вчинення будь-яких дій відносно майнових прав на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.

Заявлений позивачем вид забезпечення позову жодним чином не пов'язаний із заявленими позовними вимогами.

Позивачем не обумовлена необхідність застосування вказаного заходу забезпечення позову у заявленому виді, не підтверджено відповідність заявленого забезпечення предмету позовних вимог, а також не надано доказів того, що його незастосування призведе до ускладнення рішення суду або неможливості його виконання. Вказане є підставою для відмови у вжитті заявленого позивачем виду забезпечення позову.

Частина 7 ст. 153 ЦПК України: в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

З викладених підстав, вирішуючи питання щодо зустрічного забезпечення, суд вважає за необхідне не вимагати від позивача зустрічного забезпечення, оскільки обраний захід забезпечення позову, як вище було зазначено, не впливає на матеріальний стан відповідача як власника спірної квартири та не може вплинути на фінансову діяльність відповідача у разі її здійснення, чи понесення ним додаткових витрат, тобто, застосований вид забезпечення позову не може завдати відповідачу будь-яких збитків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 157 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (65063, м. Одеса, вул. Маршала Говорова, 10 Б, кв. 19, РНОКПП НОМЕР_1) про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (67707, м. Білгород-Дністровський, вул. Шкільна, 133 Б, РНОКПП НОМЕР_2) про стягнення грошових коштів задовольнити частково.

Накласти арешт на 1/2 частину квартири, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_2, розташовану за адресою: АДРЕСА_1.

В задоволенні інших вимог заяви відмовити.

Виконання ухвал з питань забезпечення позову здійснюється негайно в порядку, встановленому законом для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Строк предявлення даної ухвали до виконання три роки з наступного дня після ухвалення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі в 15 денний строк з дня проголошення ухвали.

Суддя: