Справа № 182/1514/17
Провадження № 2/0182/481/2018
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18.01.2018 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Рунчевої О. В.

секретаря Власенко Ю. В.

за участю позивача: ОСОБА_1

представника позивача : ОСОБА_2

представника відповідача : ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нікополя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання права власності на ? частину квартири в порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 23 березня 2017 року звернувся до суду з вищевказаним позовом посилаючись на такі обставини.

14 травня 2009 року померла його мати - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після її смерті залишилась спадщина, зокрема на спадкове майно, а саме ? частину кооперативної квартири АДРЕСА_1 ( до перейменування вул. Кріпака) в м. Нікополь Дніпропетровської області, яка зареєстрована на праві власності за відповідачем ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності від 05 листопада 2012 року виданого виконавчим комітетом Нікопольської міської ради.

Останній пайовий внесок за квартиру внесено матірю та ОСОБА_4, під час перебування їх в зареєстрованому шлюбі, в грудні 1991 року в сумі 9 244,80 рублів під час шлюбу за спільні кошти сімї.

ОСОБА_5 заповіт не залишила.

08 вересня 2009 року він подав до Другої Нікопольської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області заяву про прийняття спадщини та прийняв спадщину у встановленому законом порядку.

Другою Нікопольською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області за його заявою заведено спадкову справу.

Інші спадкоємці першої черги за законом на спадщину у встановленому законом порядку не прийняли. Всі спадкоємці були обізнані про смерть спадкодавця ОСОБА_5 та про відкриття спадщини і про можливість прийняти її чи не приймати.

Таким чином він за діючим законодавством є єдиним спадкоємцем майна спадкодавця ОСОБА_5

При його звернені до нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину, йому державним нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори 05 березня 2013 року було видано свідоцтво про право на спадщину законом на квартиру АДРЕСА_2, що належала ОСОБА_5 на праві приватної власності, але у видачі свідоцтва на ? частину квартири по вул. Кріпака ( на теперішній час Отаманська)АДРЕСА_3 в м. Нікополь Дніпропетровської області було відмовлено, у звязку з тим, що ним не предявлений правовстановлюючий документ на спадкове майно та у звязку з тим, що право власності на квартиру зареєстровано на імя ОСОБА_4

В той час ОСОБА_4 не бажає підписувати документи про належність ? частини квартири його дружині ОСОБА_5, отже, виник спір щодо спадкового майна.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 повністю внесла свій пайовий внесок за квартиру , що розташована по вул. Кріпака (на теперішній час Отаманська)АДРЕСА_4 в м. Нікополь Дніпропетровської області на підставі ст. 15 «Про власність» (який діяв станом на 1990 року), враховуючи, що вона не була позбавлена права власності на вказану квартиру, вважає, що його мати ОСОБА_5 правомірно набула право власності на ? частину квартири, а тому, зазначена частина квартири входить до складу спадщини.

Він є спадкоємцем першої черги, який прийняв спадщину, тому просить суд визнати за ним в порядку спадкування за законом право особистої приватної власності на ? частину квартири АДРЕСА_5 (на теперішній час Отаманська) в м. Нікополь Дніпропетровської області після смерті матері - ОСОБА_5, яка померла 14 травня 2009 року.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2, в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити. Пояснив, що спірна квартира була отримана подружжям ОСОБА_5 під час їх шлюбу, а отже, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_3, в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що не вважає, що квартира є спільним майном ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Крім того, вважає, що ОСОБА_4 є такий, що прийняв спадщину після смерті ОСОБА_5, оскільки був зареєстрований разом із спадкодавцем на момент її смерті.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, ОСОБА_1 є сином ОСОБА_5 (а.с.42).

14 травня 2009 року ОСОБА_5 померла. (а.с.7).

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на спадкове майно, в тому числі на ? частину кооперативної квартири АДРЕСА_6 ( до перейменування вул. Кріпака) в м. Нікополь Дніпропетровської області.

Як вбачається зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за життя ОСОБА_5 заповіт не залишила (а.с. 35).

Частина 2 статті 1223 ЦК України передбачає, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

05 березня 2013 року державним нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори ОСОБА_6В на ім'я позивача було видане свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері - ОСОБА_5 на трикімнатну квартиру АДРЕСА_7 в цілому (а.с.51).

Як вбачається із реєстраційного посвідчення останній пайовий внесок за квартиру АДРЕСА_8 (на теперішній час Отаманська) в м. Нікополь Дніпропетровської області внесено ОСОБА_5 та відповідачем ОСОБА_4, під час перебування їх в зареєстрованому шлюбі, в грудні 1991 року в сумі 9 244,80 рублів (а.с. 16).

На підставі рішення виконкому міської ради народних депутатів від 16 березня 1984 року відповідачеві ОСОБА_4 був виданий ордер № 398, в якому в складі сімї, як дружина ОСОБА_4 зазначена ОСОБА_5 (а.с. 10).

05 листопада 2012 року на підставі свідоцтва про право власності виданого виконавчим комітетом Нікопольської міської ради право власності на спірну квартиру АДРЕСА_5 (на теперішній час Отаманська) в м. Нікополь Дніпропетровської області зареєстрована за відповідачем - ОСОБА_4 (а.с. 11-13).

Частиною 1 статті 15 Закону УРСР „Про власність" (який був чинним на день повного внесення подружжям ОСОБА_5 пайового внеску за квартиру) передбачено, що член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно.

Враховуючи те, що ОСОБА_5, дружиною члена житлово-будівельного кооперативу (відповідача по справі ОСОБА_4І.), внесено пайовий внесок за квартиру в період спільного проживання за рахунок спільних коштів подружжя суд вважає, що ОСОБА_5 правомірно набула право власності на ? частину квартири АДРЕСА_5 ( на теперішній час Отаманська) в м. Нікополь Дніпропетровської області).

П. 6 постанови ПЛЕНУМУ ВЕРХОВНОГО СУДУ УКРАЇНИ N 9 від 18.09.87 року «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» передбачено, що пай, внесений подружжям в ЖБК у період сумісного проживання за рахунок спільних коштів, а також за рахунок коштів, подарованих подружжю або одержаних ним у позичку, а після повної сплати пайового внеску - квартира, є їх спільним майном і підлягає поділу на загальних підставах. При цьому суд повинен враховувати суму боргу, яку один з подружжя зобов'язаний повернути кредитору.

Доводи представника відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні, що квартира не є спільною сумісною власністю подружжя не знайшли свого підтвердження та є необґрунтованими.

Як вбачається з матеріалів справи позивачеві у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом на ? частину квартири АДРЕСА_5 ( на теперішній час Отаманська), що розташована у м. Нікополь Дніпропетровської області державним нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори було відмовлено, у звязку з тим, що ним не предявлено правовстановлюючий документ на вказане майно(а.с.15).

Доказів на спростування зазначених обставин суду не надано.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом…Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи…Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання права власності на ? частину квартири в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( РНОКПП- НОМЕР_1, місце проживання АДРЕСА_9) право власності на ? частину квартири № 13 по вул. Отаманська (вул. Кріпака), буд 12 в м. Нікополі Дніпропетровської області в порядку спадкування за законом після смерті матері - ОСОБА_5, яка померла 14 травня 2009 року.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Дніпропетровської області ( м. Кривий Ріг) до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_7