Справа № 473/656/18
РІШЕННЯ

іменем України

"21" березня 2018 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої - судді Лузан Л.В., при секретарі судового засідання - Багрін І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: ОСОБА_2, про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, -

ВСТАНОВИВ:

В березні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа.

В обґрунтування даної заяви зазначено, 19.11.2016 року померла ОСОБА_3. Після її смерті відкрилась спадщина, в тому числі на 1/2 частку житлового будинку № 20 по вул. Плавневій (до зміни назви Котовського) в м. Вознесенську Миколаївської області.

Заявник, як спадкоємець другої черги за законом, прийняв спадщину в передбаченому законом порядку. Спадкоємці першої черги відсутні.

Проте, в звязку з помилкою в написанні імені спадкодавця в правовстановлюючому документі на спадкове майно (замість Ємілія зазначено Емілія), заявник позбавлений можливості оформити належним чином спадщину після смерті ОСОБА_3

Разом з тим, вирішити питання щодо виправлення даної помилки в адміністративному порядку є неможливим з об'єктивних причин.

Посилаючись на наведені обставини, а також на те, що встановлення зазначеного факту має для заявника юридичне значення, останній просив заяву задовольнити.

В судове засідання заявник, його представник не з'явилися. Від останнього надійшла заява, в якій він просив розглянути справу за його відсутності та заяву ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документа задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився. Надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Не заперечував проти задоволення заяви ОСОБА_1

Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Так, відповідно до ст.293 ЦПК України, п.п.4,12 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №5 від 31.03.1995 року „Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" (з наступними змінами), окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав за відсутності іншого порядку встановлення цих фактів.

За правилами п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті.

Обумовлений факт підлягає встановленню в судовому порядку за наявності наступних умов:

1) згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, та чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;

2) заявник не має іншої можливості встановити факт, що має для нього юридичне значення, в зв'язку з чим єдиним способом встановлення необхідного факту є ухвалення судом відповідного рішення;

3) якщо встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Так, як вбачається з матеріалів справи, 06.05.1995 року державним нотаріусом Першої Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого ОСОБА_3 успадкувала після смерті чоловіка ОСОБА_2 житловий будинок № 20 по вул. Котовського (після зміни назви Плавнева) в м. Вознесенську Миколаївської області (згідно договору дарування, посвідченого 10.08.2007 року приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу, ? частку обумовленого будинку ОСОБА_3 подарувала ОСОБА_1М.) (а.с. 14,19,20,21).

Проте свідоцтво про право на спадщину за законом містить помилку в написанні імені власника даного нерухомого майна.

Разом з тим, судом встановлено, що внести зміни або виправлення до правовстановлюючого документа в адміністративному порядку неможливо (а.с. 5, 42-43).

Вказане свідчить про відсутність об'єктивної можливості приведення оспорюваного документа у відповідність до вимог закону.

В той же час факт належності ОСОБА_3 свідоцтва про право на спадщину за законом, знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, відповідно до наявних у справі письмових доказів ( а.с.7,8, 13, 17, 19, 20, 22 - 29).

Доказів, які б спростовували вищевикладене, суду не надано.

Таким чином, враховуючи, що встановлення факту належності правовстановлюючого документа має для заявника юридичне значення, оскільки необхідно для реалізації спадкових прав, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документа є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12,13, 259, 263 - 265, 315-319 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: ОСОБА_2, про встановлення факту належності правовстановлюючого документа - задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_3, яка померла 19.11.2016 року, правовстановлюючого документа - свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 06.05.1995 року державним нотаріусом Першої Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області та зареєстрованого в реєстрі за № 1317.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.В. Лузан