Справа № 600/809/17
Справа № 2/600/239/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2018 року Козівський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді - Гриновець О.Б.,

з участю: секретаря судового засідання - Фещак Г.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні у залі суду в смт. Козова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Геленківської сільської ради Козівського району Тернопільської області про визнання права власності,

в с т а н о в и в:

позивач звернулася в суд із позовною заявою до відповідача про визнання за нею права власності на житловий будинок (А), загальною площею 47,9 кв.м., житловою площею 32,6 кв.м., літню кухню (Б), площею 45,8 кв.м., сарай (В) площею 86,3 кв.м., погріб (Г) площею 30,8 кв.м., огорожу (№1) та ворота металеві (№2), які знаходяться по АДРЕСА_1

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її свекор ОСОБА_2, який за життя розпорядився своїм майном та склав заповіт, згідно якого все належне йому на час смерті майно заповів позивачу. Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами (колишній колгоспний двір) по АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право особистої власності від 23.04.1990 року. Членами даного колгоспного двору були ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та позивач.

Вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3, заповіту не залишила. На час смерті останньої з нею разом проживали ОСОБА_4 та ОСОБА_2, тобто вважаються такими, що прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_4, заповіту не залишив. На час смерті останнього разом з ним постійно проживали ОСОБА_2, ОСОБА_5., ОСОБА_6 та ОСОБА_1, тобто вважаються такими, що прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4

Зазначає, що після смерті ОСОБА_2 звернулася до нотаріуса для прийняття спадщини, однак їй було відмовлено у зв'язку з тим, що питання спадкування часток у майні колишнього колгоспного двору вирішується виключно у судовому порядку. На даний час, позивач бажає оформити право власності на вказаний будинок, тому просить у судовому порядку визнати за нею право власності на житловий будинок в АДРЕСА_1

Ухвалою судді Козівського районного суду Тернопільської області від 29.08.2017 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у попередньому судовому засіданні.

Відповідно до п.9 ч.1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

На підставі вказаного, суд приходить до висновку про необхідність продовження розгляду справи за правилами ЦПК України в редакції закону №2147-VIII від 03.10.2017 року.

Позивач у підготовче засідання не з'явилася, однак подала заяву, згідно якої просить зменшити позовні вимоги та визнати за нею право власності на 6/7 часток житлового будинку що по АДРЕСА_1. Просить справу слухати у її відсутності та без застосування технічних засобів (а.с.44)

До початку підготовчого засідання представник відповідача подав відзив на позов, згідно якого позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення та просить справу слухати у його відсутності (а.с.43).

Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши письмові докази по справі, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує чиї-небудь права або законні інтереси.

Судом встановлено, що 23.04.1990 року ОСОБА_2 як голові колгоспного двору видано свідоцтво на право особистої власності на житловий будинок, що в АДРЕСА_1. Згідно вказаного свідоцтва колгоспний двір складався із 7 членів (а.с.14).

Відповідно до виписки з погосподарської книги станом на 15.04.1991 року, виданої Геленківською сільською радою Козівського району Тернопільської області 02.06.2017 року №245, членами колгоспного двору були ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с.15-17).

У відповідності до ст. 17 Закону України «Про власність» майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Пунктом 6 (абзаци а, б) Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» (із змінами внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №15 від 25.05.1998 року) визначено, що до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Враховуючи те, що станом на 15 квітня 1991 року членами колгоспного двору були ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, то кожному із них фактично належить 1/7 частина колгоспного двору.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 у віці 77 років, що підтверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_1 від 11.04.2005 року (а.с.3).

Згідно довідки Геленківської сільської ради Козівського району Тернопільської області №285 від 14.07.2017 року ОСОБА_3, спадкодавець, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 постійно проживала та була зареєстрована у спадковому будинку за адресою: АДРЕСА_1. На день її смерті разом з нею у спадковому будинку проживали та були зареєстровані ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с.4).

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_4 у віці 53 років, що підтверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_2 від 30.06.2009 року (а.с.5).

Відповідно до довідки Геленківської сільської ради Козівського району Тернопільської області №284 від 14.07.2017 року ОСОБА_4, спадкодавець, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 постійно проживав та був зареєстрований у спадковому будинку за адресою: АДРЕСА_1. На день його смерті разом з ним у спадковому будинку проживали та були зареєстровані ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_5., ОСОБА_6., ОСОБА_7 та ОСОБА_9 (а.с.6).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 у віці 81 рік, що підтверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_3 від 25.05.2012 року (а.с.7).

Як вбачається з довідки Геленківської сільської ради Козівського району Тернопільської області №243 від 02.06.2017 року ОСОБА_2, спадкодавець, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 постійно проживав та був зареєстрований у спадковому будинку за адресою: АДРЕСА_1. На день його смерті разом з ним у спадковому будинку проживали та були зареєстровані: ОСОБА_1, ОСОБА_6., ОСОБА_7 та ОСОБА_9 (а.с.11).

25.05.2009 року ОСОБА_2 розпорядився своїм майном та склав заповіт, згідно якого все належне йому на час смерті майно заповів ОСОБА_1. Даний заповіт був посвідчений 25.05.2009 року секретарем Геленківської сільської ради Козівського району Тернопільської області (а.с.10).

ОСОБА_8 та ОСОБА_7 відмовилися від права на спадкування своєї частки у майні колишнього колгоспного двору на користь ОСОБА_1. Дані заяви були посвідчені 10.08.2017 року секретарем Геленківської сільської ради Козівського району Тернопільської області (а.с.27, 30).

29.12.2017 року державним нотаріусом Козівської державної нотаріальної контори ОСОБА_1 роз'яснено, що свідоцтво про право на спадщину за заповітом не може бути видане, оскільки відповідно до ст. 47 Закону України «Про нотаріат» для вчинення нотаріальних дій не приймаються документи, які не відповідають вимогам законодавства, тому останній необхідно звернутися до суду для оформлення своїх спадкових прав (а.с. 45).

У відповідності до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За положеннями ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися в момент його смерті.

Згідно ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені в заповіті.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Враховуючи, що ОСОБА_2 ОСОБА_4 та ОСОБА_3 померли, ОСОБА_5. та ОСОБА_7 відмовилися від права на спадщину, ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за заповітом, відмови від прийняття спадщини не заявляла, в належному порядку прийняла спадщину, виходячи з приписів п.1 ч.2 ст.16 ЦК України суд вважає, що слід визнати за ОСОБА_1 право власності на 4/7 частки житлового будинку по АДРЕСА_1.

Керуючись ст.ст. 10, 12,13, 19, 77, 81, 200, 206, 247, 258-260, 263-265, 273 ЦПК України,

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 4/7 частки житлового будинку (А), загальною площею 47,9 кв.м., житловою площею 32,6 кв.м. літню кухню (Б) площею 45,8 кв.м., сарай (В) площею 86,3 кв.м., погріб (Г), площею 30,8 кв.м., огорожу (№1) та ворота металеві (№2), які знаходяться по АДРЕСА_1.

У задоволенні частини позовної вимоги про визнання права влансості на 2/7 частки житлового будинку (А), загальною площею 47,9 кв.м., житловою площею 32,6 кв.м. літню кухню (Б) площею 45,8 кв.м., сарай (В) площею 86,3 кв.м., погріб (Г), площею 30,8 кв.м., огорожу (№1) та ворота металеві (№2), які знаходяться по АДРЕСА_1 - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Тернопільської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя О.Б.Гриновець