Справа № 683/3086/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2018 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої судді Сагайдак І.М.

секретаря Повзун С.В.

з участю: позивачки ОСОБА_1 та її представника

адвоката ОСОБА_2;

відповідача ОСОБА_3;

представника відповідачки ОСОБА_4 ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Старокостянтинів цивільну справу №683/3086/17, 2/683/256/2018 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6 про визнання права власності на частину будинковолодіння,

в с т а н о в и в:

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернулась в суд з означеним позовом і просить визнати за нею право власності на 17/100 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований по вул. Рудяка,27 в м. Старокостянтинів Хмельницької області.

В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що вони із відповідачами є співвласниками вищезазначеного житлового будинку, зокрема їй належить 17/100 частки, ОСОБА_3 - 9/25, ОСОБА_7 33/100 і ОСОБА_6 7/50. Вказує, що вона не може розпорядитись належною їй часткою у будинковолодінні, оскільки в договорі купівлі-продажу від 31 березня 1990 року було допущену помилку й розмір частки, що відчужується зазначено не 17/100, а 9/25. Також невірно вказано розмір житлової площі: замість 91 кв.м вказано 910 кв.м.

Оскільки виправити помилку в позасудовому порядку не можливо, а її право на 17/100 частин будинковолодіння не визнається, тому просить в порядку ст.392 ЦК України визнати за нею право власності на 17/100 частини спірного будинковолодіння.

Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 07 лютого 2018 року встановлено особу відповідачки ОСОБА_7, яка змінила прізвище і на час розгляду справи є ОСОБА_4.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат ОСОБА_2 підтримали позовні вимоги у повному обсязі, просять позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_3 та представник відповідачки ОСОБА_4 ОСОБА_5 проти позову не заперечують.

Відповідачка ОСОБА_6, яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, до суду не з»явилась, причини неявки суду не повідомила.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.392 ЦК України власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також втрати ним документа, який засвідчує право власності.

Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 31 березня 1990 року, посвідченого того ж дня державним нотаріусом Старокостянтинівської державної нотаріальної контори ОСОБА_8, ОСОБА_9 продала, а ОСОБА_1 купила 9/25 частини житлового будинку по вул. Рудяка (колишня вул. Жовтнева), 27 в м. Старокостянтинів Хмельницької області.

Співвласниками іншої частини будинковолодіння є: ОСОБА_3, якому належить 9/25 частини будинковолодіння, ОСОБА_4, якій належить 33/100 частини, і ОСОБА_6, якій належить 7/50 частини, що підтверджується довідкою Старокостянтинівського БТІ №1210 від 28 листопада 2017 року.

Якщо ціла частка будинковолодіння становить 1, то при складанні часток усіх співвласників, їх сума повинна також дорівнювати 1.

Розмір часток відповідачів ніким не оспорюється і їх сума становить 83/100 (9/25 + 33/100 + 7/50 = 83/100), тому розмір частки четвертого співвласника ОСОБА_1 мав би становити 17/100 (1 83/100 = 17/100), а не 9/25 (що дорівнює 36/100), як зазначено в договорі купівлі-продажу від 31 березня 1990 року. Якщо частка ОСОБА_1 становила б 9/25, тоді при складанні усіх часток співвласників житлового будинку ціла частка становила б 129/100 (83/100 +9/25), що є більше 1.

Той факт, що на момент укладення договору купівлі-продажу від 31 березня 1990 року ОСОБА_9 належало саме 17/100 частини спірного будинковолодіння, а не 9/25, як зазначено в договорі, підтверджується оглянутою в судовому засіданні інвентарною справою на будинковолодіння по вул. Жовтневій (на даний час Рудяка),27 в м. Старокостянтинів Хмельницької області.

Так, з матеріалів інвентарної справи вбачається, що станом на 22 листопада 1949 року будинковолодіння по вул. Жовтневій,27 в м. Старокостянтинів належало на праві спільної часткової власності ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в рівних частках по 50% кожному, що підтверджується свідоцтвами про право особистої власності на будівлю від 22.11.1949 року та 29 вересня 1949 року відповідно. В подальшому частина будинковолодіння, яка належала ОСОБА_10 50%, перейшла до його дружини ОСОБА_9, що підтверджується свідоцтвом про право на частку в спільному майні подружжя від 03 вересня 1973 року та свідоцтвом про право на спадщину за законом від 03 вересня 1973 року. 21 жовтня 1976 року ОСОБА_9 відчужила 33/100 частини будинковолодіння для ОСОБА_12, що підтверджується відповідним договором купівлі-продажу.

Отже, на жовтень 1976 року співвласниками будинку були: ОСОБА_11 (1/2 частина) , ОСОБА_12 (33/100 частини) і ОСОБА_9 (1/2 -33/100 =17/100).

15 лютого 1977 року ОСОБА_11 відчужила ОСОБА_13 14% будинковолодіння, що становить 7/50 частини та підтверджується відповідним договором купівлі-продажу.

З того часу співвласниками будинковолодіння були: ОСОБА_11 9/25 (1/2 -7/50); ОСОБА_13 7/50; ОСОБА_12 33/100, ОСОБА_9 17/100.

18 травня 1975 року на підставі договору купівлі-продажу ОСОБА_12 відчужив належну йому 33/100 частки ОСОБА_5

04 листопада 1986 року на підставі договору купівлі-продажу ОСОБА_13 продала свою частку в розмірі 7/50 для ОСОБА_1, яка на підставі договору купівлі-продажу від 30 березня 1990 року відчужила її ОСОБА_6

Отже, станом на 31 березня 1990 року дата укладення спірного договору купівлі-продажу, співвласниками будинковолодіння були: ОСОБА_11 9/25, ОСОБА_6 7/50, ОСОБА_5 33/100, ОСОБА_9 17/100, а тому ОСОБА_9 не могла відчужити для ОСОБА_1 9/25 частини будинковолодіння, оскільки на той час їй належало лише 17/100 частини й саме цю частку вона відчужила для позивачки.

Усі досліджені судом докази вказують на те, що 31 березня 1990 року ОСОБА_9 відчужила для ОСОБА_1 саме 17/100 частини будинковолодіння по вул. Жовтневій,27 в м. Старокостянтинів, а тому на підставі ст.392 ЦК України за позивачкою слід визнати право власності саме на 17/100 частини вказаного будинковолодіння.

Оскільки позивачка не заявляла вимог про стягнення судових витрат і не подавала відповідного розрахунку, тому судові витрати на її користь не стягуються.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 264-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 17/100 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований по вул. Рудяка,27 в м. Старокостянтинів Хмельницької області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 12 лютого 2018 року.

Суддя: