Справа №173/2238/17
Провадження №2/173/299/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2018 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючої судді Петрюк Т.М.

При секретарі Рудовій Л.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні в місті ОСОБА_1 цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 міської ради Дніпропетровської області про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

14 грудня 2017 року до суду звернувся позивач ОСОБА_2, з позовом про визнання права власності до відповідача ОСОБА_1 міської ради Дніпропетровської області.

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2017 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в спрощеному провадженні без виклику сторін на 22 січня 2018 року .

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксація судового засідання технічними засобами не проводилась

Згідно поданої позовної заяви позивач просить визнати за ним право власності на самочинно збудований індивідуальний гараж по вул. Красноармійська (Шкільна) гараж Г58 в м. Верхньодніпровськ Дніпропетровської області.

В обґрунтування позовних вимог посилаючись на наступне: 20 травня 1981 року на підставі рішення виконкому ОСОБА_1 міської ради № 95 було отримано дозвіл № 204 на виконання робіт: будівництво кооперативного гаражу розміром 6.0х4.0 за адресою: вул. Красноармійська м. Верхньодніпровськ гр. ОСОБА_3. Вищевказане рішення було дійсне до 20.05.1982 року. Гр. ОСОБА_3П,. не закінчив будівництво гаражу у вказаний термін дії дозволу.

12.05.1983 року було прийняте рішення виконавчим комітетом ОСОБА_1 міської ради народних депутатів № 115 про вилучення земельних ділянок наданих під будівництво гаражів, у громадян не маючих транспорт. За даним рішенням було вирішено вилучити земельну ділянку у ОСОБА_3, та передати її ОСОБА_2, який був у черзі з маючим автотранспортом. У дозволі виконкому ОСОБА_1 міської ради № 204 вказано гр. ОСОБА_3, та засвідчено підписом голови індивідуальних гаражів 24.06.1983 року, що ОСОБА_3, не має заперечень щодо передачі недобудованого гаражу № 58.

В 1985 році було завершено будівництво індивідуального гаражу по вул. Красноармійська. Цього ж року було виготовлено технічний паспорт на гараж.

На початку 2013 року йому необхідно було переоформити індивідуальний гараж № 58 по вул. Красноармійська на онука. Він звернувся в землевпорядне підприємство для виготовлення документації на земельну ділянку, на підставі його звернення була зареєстрована земельна ділянка в Державному земельному кадастрі 17 травня 2013 року, кадастровий номер :21:008:0009.

В 2013 році дана земельна ділянка була приватизована. 18.09.2015 року був виготовлений технічний паспорт на гараж за адресою: вул. Красноармійська, гараж № Г58 м. Верхньодніпровськ, 28.09.2015 року було присвоєно адресу гаражу рішенням № 108 виконавчого комітету ОСОБА_1 міської ради: м. Верхньодніпровськ, вул. Красноармійська гараж Г58 м. Верхньодніпровськ Дніпропетровської області.

Сусіди не мають до нього претензій з приводу побудованого гаражу. Вважає, що він має право власності на даний гараж, проте ввести об'єкт нерухомості в експлуатацію не має можливості, так як інспекція ДАБІ не має методики стосовно об'єктів у яких дозвіл на будівництво відсутній, що й стало підставою звернення до суду.

Справа розглядалась у спрощеному порядку без виклику сторін

Відповідач ОСОБА_1 міська рада Дніпропетровської області у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не надав.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини

Між сторонами виникли правовідносини із права власності на нерухоме майно.

Судом встановлено, що 20 травня 1981 року на підставі рішення виконкому ОСОБА_1 міської ради № 95 було отримано дозвіл № 204 на виконання робіт: будівництво кооперативного гаражу розміром 6.0х4.0 за адресою: вул. Красноармійська м. Верхньодніпровськ гр. ОСОБА_3. Вищевказане рішення було дійсне до 20.05.1982 року, що підтверджується копією рішення. Гр. ОСОБА_3П,. не закінчив будівництво гаражу у вказаний термін дії дозволу.

12.05.1983 року було прийняте рішення виконавчим комітетом ОСОБА_1 міської ради народних депутатів № 115 про вилучення земельних ділянок наданих під будівництво гаражів, у громадян не маючих транспорт. За даним рішенням було вирішено вилучити земельну ділянку у ОСОБА_3, та передати її ОСОБА_2, який був у черзі з маючим автотранспортом, що підтверджується копіє рішення. У дозволі виконкому ОСОБА_1 міської ради № 204 вказано гр. ОСОБА_3П,. та засвідчено підписом голови індивідуальних гаражів 24.06.1983 року, що ОСОБА_3, не має заперечень, передачі недобудованого гаражу № 58.

В 1985 році було завершено будівництво індивідуального гаражу по вул. Красноармійська. Цього ж року було виготовлено технічний паспорт на гараж.

На початку 2013 року у позивача виникла необхідність переоформити індивідуальний гараж № 58 по вул. Красноармійська на онука. Позивач звернувся в землевпорядне підприємство для виготовлення документації на земельну ділянку, на підставі його звернення було зареєстрована земельна ділянка в Державному земельному кадастрі 17 травня 2013 року, кадастровий номер :21:008:0009.

В 2013 році дана земельна ділянка була приватизована. 18.09.2015 року був виготовлений технічний паспорт на гараж за адресою: вул. Красноармійська, гараж № Г58 м. Верхньодніпровськ, 28.09.2015 року було присвоєно адресу гаражу рішенням № 108 виконавчого комітету ОСОБА_1 міської ради: м. Верхньодніпровськ, вул. Красноармійська гараж Г58 м. Верхньодніпровськ Дніпропетровської області

Ввести об'єкт нерухомості в експлуатацію позивач не має можливості, так як інспекція ДАБІ не має методики стосовно об'єктів у яких дозвіл на будівництво відсутній

Таким чином судом встановлено, що позивачем самочинно, так як дозвіл на ім'я позивача відстуній, побудований гараж, який не введений в експлуатацію.

Відповідно до ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК - право власності вважається набутим правомірним, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.1 ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом

Згідно з вимогами ч.ч. 1,2, 6 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону, а держава не втрачається у здійснення власником права власності.

Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Разом з тим, у відповідності до п. 9 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» органу державного архітектурно-будівельного контролю були наданні повноваження до 31.12.2015 року приймати в експлуатацію об'єкти будівництва, збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт

Враховуючи, що позивач збудував гараж за відсутності наданого йому дозволу, зведений ним гараж вважається самочинним будівництвом

Пунктом 2 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року за № 6 „ Про практику застосування судами ст. 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)" визначено, що відповідно до ст. 376 ЦК України суди розглядають справи щодо самочинного будівництва, зокрема, про визнання права власності на самочинно збудоване майно власником земельної ділянки.

Разом із цим власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (частина друга статті 375 ЦК), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина п'ята статті 376 ЦК).

З матеріалів справи вбачається, що проведене позивачем самочинне будівництво на земельній ділянці, яка передана у власність позивача саме для будівництва гаражу. На даний час дана земельна ділянка позивачем приватизована.

Згідно з «Тимчасовим положенням про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно», затвердженого наказом Мінюсту України № 7/5 від 07.02.02р. визначено, що одним із документів, на підставі яких проводиться реєстрація прав власності на нерухоме майно, є рішення суду про визнання права власності.

Відповідно до п. 10 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 461 від 13.04.2011 року зазначено, що у разі коли на самочинно збудоване нерухоме майно визнано право власності за рішенням суду, воно приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком.

Враховуючи, що самочинно збудований позивачем будинок відповідає будівельно-технічним, санітарно - гігієнічним та пожежним вимогам та не порушує права інших осіб, суд відповідно до способу захисту невизнаних прав, обраного позивачем, який передбачений ст. 16 ЦК України, та з яким погоджується суд, вважає за можливе задовольнити позов, визнавши за позивачем право власності на самочинно збудований гараж.

Понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640.00 грн., суд вважає за можливе покласти на позивача, так як судом не встановлено вини відповідача, щодо порушення прав позивача, а необхідність звернення до суду виникла в зв'язку з недотриманням порядку оформлення права власності на спадкове майно спадкодавцем.

Керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ

Позовні вимоги за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 міської ради Дніпропетровської області, про визнання права власності - задовольнити

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованою за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, право власності на самочинно збудований індивідуальний гараж. Загальною площею 22.8 кв.м, розташований за адресою: Дніпропетровська область Верхньодніпровський район м. Верхньодніпровськ вул. Шкільна (раніше Красноармійська) гараж № Г58

Витрати по сплаті судового збору в сумі 640.00 грн. покласти на позивача ОСОБА_2

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення апеляційного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення.

Повний текст рішення виготовлений 22 січня 2018 року

Суддя Петрюк Т.М.

Зареєстровано 22.01.2018

Оприлюднено 15.02.2018

Дата набрання законної сили 22.02.2018 року