АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/277/18Головуючий по 1 інстанції Степченко М.Ю. Доповідач в апеляційній інстанції Гончар Н.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2018 року м. Черкаси

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Черкаської області у складі суддів:

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Пономаренка В.В.

за участю секретаря Попової М.В.

учасники справи:

позивачі - ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7

відповідач - Подільська сільська рада

особи, що подали апеляційну скаргу: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7

справа призначена до розгляду на 13 лютого 2018 року

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області, ухваленого в складі судді Степченка М.Ю., 30 листопада 2017 року о 14 годині 38 хвилин, у справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до Подільської сільської ради про відшкодування шкоди, завданої органом місцевого самоврядування, -

:

в с т а н о в и в :

У липні 2016 року ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_7 звернулися до суду із позовною заявою до Подільської сільської ради про відшкодування шкоди, завданої органом місцевого самоврядування.

Позовна заява мотивована тим, що рішенням апеляційного суду Черкаської області від 09.06.2016р., залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.01.2017р., визнано незаконним та скасовано рішення Подільської сільської ради від 25.09.2014 року № 33-5/VІ «Про внесення змін до рішення сесії Подільської сільської ради від 16.05.2014 року № 30-11/ VІ «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_10»; визнано незаконним та скасовано рішення Подільської сільської ради від 16.10.2014 року № 34-6/ VІ «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_10»; визнано недійсним Свідоцтво про право власності на земельну ділянку від 23.10.2014 року видане на ім'я ОСОБА_10 на земельну ділянку площею 0,25 га по АДРЕСА_1.

Позивачі зазначили, що внаслідок протиправних дій відповідача вони зазнали моральних втрат, які призвели до позбавлення їх можливостей реалізації свого права на користування присадибною земельною ділянкою для обслуговування свого будинку, вирощування плодів городництва та садівництва, для реалізації своїх звичок і бажань, щодо можливості відпочинку на присадибній ділянці, прогулянок, а також втрати часу на звичайні заняття, які позивачі могли б реалізувати, не витрачаючи часу на підготовку заяв, звернень, скарг та судових позовів, щоб добитися захисту своїх законних прав і інтересів.

Також позивачі зазнали моральної шкоди з підстави дискримінації їх, як громадян України, на реалізацію свого конституційного права щодо приватизації присадибної земельної ділянки, маніпулювання відповідачем дійсними фактами на свою користь і на виправдання своїх протиправних дій.

Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 11 жовтня 2017 року постановлено правильним вважати прізвище позивачів по справі не «ОСОБА_8», а «ОСОБА_5», а також не «ОСОБА_9», а «ОСОБА_6».

З урахуванням заяви про збільшення позовних вимог та уточненням анкетних даних позивачів остаточно позивачі просили суд:

- стягнути за рахунок місцевого бюджету з Подільської сільської ради Золотоніського р-ну, Черкаської обл. на користь ОСОБА_5 12 000 грн. моральної шкоди, на користь ОСОБА_6 15 000 грн. моральної шкоди та на користь ОСОБА_7 18 000 грн. моральної шкоди;

- стягнути за рахунок коштів місцевого бюджету з Подільської сільської ради Золотоніського р-ну, Черкаської обл. на користь ОСОБА_5, витрати за відрив від звичайних занять, пов'язаних з явкою до суду сторони і її представником згідно наданого розрахунку;

- стягнути за рахунок коштів місцевого бюджету з Подільської сільської ради Золотоніського р-ну, Черкаської обл. на користь ОСОБА_6, ОСОБА_7 в рівних частках витрати за відрив від звичайних занять, пов'язаних з явкою до суду сторони і її представником згідно наданого розрахунку;

- стягнути за рахунок коштів місцевого бюджету з Подільської сільської ради Золотоніського р-ну, Черкаської обл. на користь держави судові витрати з проведення судового процесу.

Рішенням Золотоніського міськрайонного суд Черкаської області від 30 листопада 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Подільської сільської ради Золотоніського району Черкаської області за рахунок коштів місцевого бюджету на користь ОСОБА_5 моральну шкоду в сумі 2000,00 грн.

Стягнуто з Подільської сільської ради Золотоніського району Черкаської області за рахунок коштів місцевого бюджету на користь ОСОБА_6 моральну шкоду в сумі 2000,00 грн.

Стягнуто з Подільської сільської ради Золотоніського району Черкаської області за рахунок коштів місцевого бюджету на користь ОСОБА_7 моральну шкоду в сумі 2000,00 грн.

Стягнуто з Подільської сільської ради Золотоніського району Черкаської області за рахунок коштів місцевого бюджету на користь ОСОБА_5 витрати за відрив від звичайних занять, пов'язаних з явкою до суду сторони і її представника в сумі 1010, 72 грн. та 739,90 грн., а всього 1750, 62 грн.

Стягнуто з Подільської сільської ради Золотоніського району Черкаської області за рахунок коштів місцевого бюджету на користь ОСОБА_6, ОСОБА_7 витрати за відрив від звичайних занять, пов'язаних з явкою до суду їх представника в сумі 739,90 грн.

Стягнуто з Подільської сільської ради Золотоніського району Черкаської області за рахунок коштів місцевого бюджету судовий збір на користь держави в сумі 1920,00 грн.

У решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 вказують на те, що рішення суду прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, просили його скасувати частково та ухвалити у відповідній частині нове рішення по суті заявлених вимог, стягнути з Подільської сільської ради Золотоніського району Черкаської області за рахунок коштів місцевого бюджету судовий збір за подачу апеляційної скарги на користь держави.

Апелянти в обґрунтування своїх вимог зазначають, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення перебрав на себе обов'язки судово-медичного експерта і зробив висновки на припущенні, що загроза переривання вагітності у ОСОБА_7 та фізичні страждання при ускладнених пологах у ОСОБА_6 не є наслідком зазнаних психоемоційних страждання при позбавленні їх права власності на земельну ділянку. Також судом не було надано належної оцінки висновку МСЕК, що ОСОБА_5 протипоказана важка фізична праця шкідливих метео- та санітарно-гігієнічних умовах з психоемоціними навантаженнями. На думку апелянтів судом було порушено принцип розумності та справедливості при визначенні розміру моральної шкоди.

Заслухавши осіб, які з'явились в судове засідання, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до залишення без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалене судом першої інстанції рішення в повній мірі відповідає зазначеним вище вимогам.

Частково задовольняючи позовні вимоги позивачів суд першої інстанції прийшов до висновку, що факт прийняття незаконних рішень органом місцевого самоврядування Подільською сільською радою та заподіяння цим позивачам моральної шкоди, яка полягала в перенесених душевних і моральних стражданнях, нервових стресах та погіршенні самопочуття - є доведеною, та яка підлягає відшкодуванню державою, оскільки за шкоду, заподіяну рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади або органу місцевого самоврядування чи їх посадових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, несе відповідальність держава.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Судом встановлено, що виконкомом Подільської сільської ради від 23.04.1997 року № 12 ОСОБА_10 для добудови і обслуговування жилого будинку було надано в користування 0,25 га земельної ділянки.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 23 листопада 1998 року ОСОБА_10, ОСОБА_8, ОСОБА_11, ОСОБА_7, ОСОБА_15 являються співвласниками жилого будинку в АДРЕСА_1

Рішенням Подільської сільської ради від 25.09.2014 року надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_10 площею 0,25 га в АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування жилого будинку (а.с.55).

Рішенням Подільської сільської ради від 16.10.2014 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки і передано безоплатно у власність ОСОБА_10 земельну ділянку 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку в с. Подільське Золотоніського району (а.с.56).

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 09.06.2016р., залишеним без змін ухвалою вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.01.2017р., визнано незаконним та скасовано рішення Подільської сільської ради від 25.09.2014 року № 33-5/VІ «Про внесення змін до рішення сесії Подільської сільської ради від 16.05.2014 року № 30-11/ VІ «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_10»; визнано незаконним та скасовано рішення Подільської сільської ради від 16.10.2014 року № 34-6/ VІ «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_10»; визнано недійсним Свідоцтво про право власності на земельну ділянку від 23.10.2014 року видане на ім'я ОСОБА_10 на земельну ділянку площею 0,25 га по АДРЕСА_1 (а.с. 47-48, 91-93).

Частиною 4 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Стаття 56 Конституції України проголошує право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини (ст.1167 ЦК України).

Апелянти не погоджуюсь з розміром відшкодування моральної шкоди зазначили, що суд не дав належної оцінки доказам, що були ними надані.

В апеляційній скарзі зазначено, що судом першої інстанції не було взято до уваги висновок МСЕК, що ОСОБА_5 протипоказана важка фізична праця шкідливих метео- та санітарно-гігієнічних умовах з психоемоціними навантаженнями. Апелянти зазначають, що даний документ було надано до позовної заяви. Проте дослідивши матеріали справи та список документів, що були додатками до позовної заяви, вбачається, що висновок МСЕК зроблений на ім'я ОСОБА_5 позивачами не долучався. До апеляційної скарги, на підтвердження існування даного медичного документу, також надано не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на відсутність висновку МСЕК у матеріалах справи судом не можливо було надано оцінку даному документу, як доказу у справі.

Також апелянтами зазначено, що судом першої інстанції не надано належної оцінки епікризу Золотоніської ЦРЛ (код 212285) про те, що ОСОБА_7 перебувала в гінекологічному відділенні з 04.02.2015 року по 20.02.2015року з діагнозом вагітність 7 тижнів, загроза переривання вагітності.

До апеляційної скарги був доданий оригінал даного епікризу (а.с.173), який повністю відповідає копії, що була надана до суду першої інстанції (а.с.124). Епікриз містить печатку та підпис лікаря, печатку лікарні для листів непрацездатності та підпис уповноваженої особи, та штамп лікарні.

З огляду на це, не можливо погодитися з висновком суду першої інстанції, що даний епікриз ніким не засвідчено.

Проте колегія суддів не погоджується з доводами апелянтів, що судом першої інстанції було перебрано на себе функції судово-медичного експерта при дослідженні доказів, осківлькми такі твердження не ґрунтуються на законі

Оскільки, відповідно до ч. 1 ст. 143 ЦПК України (що діяв момент звернення з позовом) для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі, проте позивачі не скористалися своїм правом заявити клопотання про проведення судово-медичної експертизи.

Тому суд виходив з загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, а саме з'ясував: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначив залежно від характеру та обсягу страждань (душевних, психічних тощо), яких зазнали позивачі, з врахуванням засад розумності, виваженості та справедливості.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачами не було доведено причинно-наслідкового зв'язку між проблемами зі здоров'ям позивачів (загроза переривання вагітності у ОСОБА_7, хірургічна операція після пологів у ОСОБА_6, перебування на санаторно-курортному лікуванні ОСОБА_5.) та діями відповідача.

Тому встановивши, що моральна шкода була завдана позивачам діями відповідача, суд першої інстанції прийшов до висновку, що всім позивачам була завдана моральна шкода з однаковим ступенем важкості, оскільки вони всі є власниками домоволодіння по АДРЕСА_1, які були позбавленні користування присадибною ділянкою для обслуговування будинку та ведення господарства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія судді погоджується з висновками суду першої інстанції, що є доведеним факт прийняття незаконних рішень органом місцевого самоврядування Подільською сільською радою та заподіяння цим позивачам моральної шкоди та погоджується з розміром відшкодування моральної шкоди, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та не дають підстав для скасування оскаржуваного рішення.

Відповідно до положень ч. 13 ст. 141 ЦПК України вимоги ОСОБА_13, ОСОБА_14 та ОСОБА_5 щодо стягнення з відповідача компенсації за відрив від звичайних занять - задоволенню не підлягають

Керуючись ст.ст. 35, 258, 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів судової палати,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 30 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до Подільської сільської ради про відшкодування шкоди, завданої органом місцевого самоврядування залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Н.І. Гончар

Ю.В. Сіренко

В.В. Пономаренко

Повний текс постанови виготовлений 14 лютого 2018 року.