РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2018 року Провадження №2/425/164/18

Справа №425/522/18

місто Рубіжне Луганської області

Рубіжанський міський суд Луганської області, у складі головуючого - судді Коваленка Д.С., секретар - Гайворонська І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні, за правилами спрощеного позовного провадження, у приміщенні залу судових засідань Рубіжанського міського суду Луганської області, цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовною заявою до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні квартирою, визнавши ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1

В судове засідання сторони не з'явились, причини неявки суду не повідомили. До початку розгляду справи судом по суті, відповідач подала заяву про визнання позовних вимог в повному обсязі. Також зазначила, що правові наслідки визнання позову їй відомі та зрозумілі, їх роз'яснення з боку суду не потребує, а розглянути справу та ухвалити рішення по суті спору просила за її відсутності.

За таких обставин, а також в силу положень частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України) розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, а фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Позиція позивачів полягала в тому, що квартира АДРЕСА_1 належить їм на праві приватної спільної часткової власності. В зазначеній квартирі має зареєстроване місце проживання колишній власник квартири - ОСОБА_3, яка з червня 2014 року у ній не проживає, її речей в квартирі немає. А оскільки відповідач сама не здійснила зняття з реєстрації у цій квартирі свого місця проживання, це заважає позивачам повною мірою використовувати свої повноваження власників на вільне використання та розпорядження квартирою.

Відповідач подала заяву, якою добровільно та безумовно позовні вимоги визнала в повному обсязі.

Відповідно до положень частини 4 статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Застосовуючи вказану норму процесуального права, суд враховує роз`яснення, що надані Пленумом Верховного Суду України у Постанові від 12 червня 2009 року №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", зокрема в абзаці 3 пункту 24, в частині того, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Зважаючи на те, що відповідач подала письмову заяву, якою визнала позовні вимоги, суд приймає визнання відповідачем позову. При цьому, судом враховано, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази які б свідчили про те, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), а також те, що визнання позову не є добровільним чи є умовним.

Отже, оскільки те, що відповідач продовжує бути зареєстрованим у квартирі АДРЕСА_2 у місті Рубіжне Луганської області (а.с.14), за відсутності права користування нею, суд констатує що така обставина дійсно створює перешкоди позивачам у користуванні власністю, які слід усунути.

Способом усунення таких перешкод буде визнання відповідача таким, що втратила право користування названою квартирою, про що власне і просять позивачі.

Тому, позовні вимоги позивачів підлягають задоволенню у повному обсязі

Таким чином, керуючись статтями 2,19,23,34,43,49,133-142,206,211,213,217,220-222,244-248,258,259,263-265,268,272,273,351,352,354,355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2) такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1

Рішення набирає законної сили після закінчення тридцятиденного строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Луганської області через Рубіжанський міський суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя - Д.С. Коваленко