Справа № 298/1713/17
Номер провадження 2/298/47/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2018 року смт. Великий Березний

Великоберезнянський районний суд Закарпатської області в складі;

головуючої-судді ОСОБА_1

при секретарі Брітовій Е.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Великий Березний цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Малоберезнянської сільської ради Великоберезнянського району, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_3 РДА про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що вона є спадкоємцем, яка прийняла спадщину за своєю мамою ОСОБА_4, яка померла 06.01.1994 року. Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, до складу якої входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини, зокрема право на земельну ділянку (пай), яка мала бути надана їй як члену колгоспу, що не включена до списку. За час свого життя, ОСОБА_4 з 1949 року по 1980 року працювала ланковою колгоспницею в колгоспі «Шлях до комунізму» (ім. Леніна) с. Малий Березний (подальші правонаступники Колгосп ім. Леніна, АФ «Верховина», ТОВ «Колос»). Паювання земель АФ «Верховина» проводилося на підставі Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям». Однак ОСОБА_4 не було включено в списки осіб, які мають право на земельну частку (пай), так як вона на час розпаювання померла. У звязку з тим, що ОСОБА_4 не включено в списки осіб, які мають право на земельну частку (пай), позивачка не може оформити спадщину в нотаріуса, а тому просить визнати за нею право на земельну частку (пай) в розмірі середньої частки (паю) 2,51 умовних кадастрових гектарів в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_4

В судове засідання позивач ОСОБА_2 не з'явилася, однак до суду надійшла заява, в якій позивач просять розглянути справу без її участі, позов підтримує повністю та просить його задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання також не з'явився, однак сільський голова Малоберезнянської сільської ради ОСОБА_5 подав до суду заяву про розгляд справи без їхньої участі, позов визнав та не заперечив проти задоволення позову.

Представник третьої особи в судове засідання також не з'явився, однак Голова ОСОБА_3 РДА надіслав заяву з проханням розглянути справу без їхньої участі, проти задоволення рішення не заперечив.

-2-

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку.

В судовому засіданні встановлено, що 06.01.1994 року померла ОСОБА_4, що стверджено повторно виданим свідоцтвом про смерть ОСОБА_4 серії І-ФМ № 096527 від 04.08.2002 (а.с. 16).

З свідоцтва про народження ОСОБА_6 серії І-ФМ № 277642 від 24.08.1971 року вбачається, що ОСОБА_4 зазначена в графі «мати» (а.с. 14).

З свідоцтва про шлюб ОСОБА_6 серії І-ФМ № 320150 від 14.05.1974 року, вбачається, що після реєстрації шлюбу такій присвоєно прізвище ОСОБА_2 (а.с. 15).

За час свого життя, ОСОБА_4 з 1949 року по 1980 року ланковою колгоспницею в колгоспі «Шлях до комунізму» (ім. Леніна) с. Малий Березний, що стверджено: архівною довідкою Малоберезнянської сільської ради № 59 від 13.11.2017 року (а.с. 17), книгами обліку трудового стажу колгоспника (а.с. 19-21); книгами розрахунків з членами колгоспу (а.с.22-28, 35-42) та книгами обліку трудоднів колгоспників (а.с.29-35, 43-71).

З довідки Малоберезнянської сільської ради від 13.11.2017 року вбачається, що при розпаюванні ТОВ «Колос» (Агрофірма «Верховина» колгосп ім. Леніна, колгосп ім. Шлях до комунізму) в списках пайовиків ОСОБА_4 відсутня (а.с. 18).

Згідно довідки Відділу у Великоберезнянському районі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області № 03/01-12 від 05.01.2018 року (а. с. 72) розмір середньої частки (паю) власникам сертифікатів на земельну частку (пай), в результаті поділу земель колективної власності агрофірми «Верховина» становить 2,51 умовних кадастрових гектарів.

Разом з цим, як вбачається з повідомлення приватного нотаріуса Великоберезнянського районного державного нотаріального округу ОСОБА_7 від 02.01.2017 року № 03/01-16, позивачу ОСОБА_8 було відмовлено у оформленні спадщини, оскільки не було надано сертифікату про право на земельну частку (пай) та не було зареєстровано у встановленому законодавством порядку, не було підтверджено такого права у ОСОБА_4 (померлої (а.с.78).

Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Оскільки спадщина відкрилася та була прийнята до 01 січня 2004 року, то правовідносини, що виникли в результаті її відкриття, регулюються нормами Цивільного кодексу Української РСР 1963 року.

Зазначене відповідає пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, роз'ясненням, що містяться в абз.3 п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", а також позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, висловленій у п.1 Інформаційного листа "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" за № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року.

Позивачка прийняла спадщину у встановлений законом спосіб.

Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 р. встановлено, що

-3-

основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику в справах про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

За загальними положеннями про спадкування за ЦК УРСР 1963 року, зокрема згідно з ст. 524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця (ст. 525 ЦК УРСР).

Статтею 548 ЦК УРСР передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Приписами ст. 524 ЦК УРСР та ст. 3 Указу Президента України "Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва" від 10 листопада 1994 року № 666/94 право на земельну частку успадковується спадкоємцями, оскільки спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 року № 720/95 право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно із законодавством, яке діяло на момент паювання земель у 1995 році, та відповідно до Витягу з узагальнення судової практики вирішення справ, повязаних із застосуванням Указу Президента України "Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектору економіки" членами КСП були такі особи: постійні працівники члени КСП; пенсіонери, які раніше працювали в КСП і залишилися його членами, незалежно від місця їхнього проживання; військовослужбовці строкової служби, якщо вони не вийшли з КСП; особи, направлені на навчання, якщо вони залишилися членами КСП; жінки, члени КСП, які перебували у відпустці через вагітність та пологи або у відпустці для догляду за дитиною віком до 3 років; члени КСП, що обіймали виборні посади в органах державної влади або місцевого самоврядування, якщо збереження за ними членства передбачалося в статуті КСП. Внесеним до списку особам, що додається до державного акта на право колективної власності на землю особам видаються сертифікати на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка і проводиться їх реєстрація районною державною адміністрацією.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" право на земельну частку (пай) мають, в тому числі, колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому

-4-

числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Згідно ст. 2 цього Закону основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Статтями 16, 328 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути в тому числі і визнання права; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ст.ст. 1216-1218, ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті; спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Передбачені ст. 1224 ЦК України підстави щодо усунення позивача від права на спадкування відсутні.

Зважаючи на наведені обставини, суд визнає, що за позивачем слід визнати право власності на земельну частку (пай) в розмірі середньої частки (паю) 2,51 умовних кадастрових гектарів в порядку спадкування за коном.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до Малоберезнянської сільської ради Великоберезнянського району, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_3 РДА про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4, яка померла 06.01.1994 року в розмірі середньої частки (паю) 2,51 умовних кадастрових гектарів.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуюча М.С.Лютянська