Справа №705/496/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2018 року м. Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Мазуренко Ю.В.

при секретарі Романовій О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Умань подання Уманського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України,

В С Т А Н О В И В :

В лютому 2018 року до Уманського міськрайонного суду Черкаської області з поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1, у праві виїзду за межі України у звязку з невиконанням, покладених на нього зобовязань, звернувся заступник начальника Уманського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_2

В обґрунтування свого подання державний виконавець посилався на те, що на примусовому виконанні в Уманському РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Черкаській області перебуває виконавче провадження АСВП № 54392292 від 27.07.2017, яке відкрите на підставі постанови № БР 452374 від 28.04.2017 роти №4 батальйону УПП в місті Житомирі про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу в сумі 1020,00 грн. та коштів виконавчого збору та витрат виконавчого провадження.

В поданні вказано, що боржник ухиляється від сплати заборгованості та не виконує будь-яких дій, спрямованих на її погашення. Посилаючись на п. 18 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» в поданні ставиться питання про винесення судом ухвали про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання, покладених на нього зобовязань.

В судове засідання державний виконавець не зявився, зазначивши у поданні, що просить його розглядати без участі заступника начальника Уманського РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні в Уманському РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Черкаській області перебуває виконавче провадження АСВП № 54392292 від 27.07.2017, яке відкрите на підставі постанови № БР 452374 від 28.04.2017 роти №4 батальйону УПП в місті Житомирі про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу в сумі 1020,00 грн. та коштів виконавчого збору та витрат виконавчого провадження. Боржник не сплачує кошти за вказаною постановою, у звязку з чим виникла заборгованість. Під час виконання рішення суду державним виконавцем встановлено, що згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за боржником на праві власності зареєстрований будинок по вул. Покровській, 6 в с. Кочержинці Уманського району Черкаської області. Арешт на все нерухоме майно боржника державним виконавцем було накладено 19.08.2017, проте заборгованість до даного часу не погашена.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Законом України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року регулюється порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і вїзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розвязання спорів у цій сфері.

Пунктом 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» визначено як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон наявність невиконаних зобов'язань, але лише до моменту виконання зобовязань, або забезпечення заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Згідно п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобовязання за рішенням.

Отже, Законом встановлено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за сам факт наявності невиконання зобов'язань, а при ухиленні боржника від їх виконання. Право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань.

Під ухиленням боржника від виконання зобовязань, покладених рішенням суду, слід розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обовязок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього обєктивні обставини.

Поряд з цим, про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обовязків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обовязків, передбачених ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; не надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна неявка за викликом державного виконавця; неповідомлення письмово державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Відповідно до ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Пленум Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 7 постанови від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства про вирішення спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснив, що питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, ухвалених зокрема за позовами, що випливають із кредитних правовідносин, у порядку, передбаченому ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 441 ЦПК України, зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Слід зауважити, що законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання.

Відповідно до розяснень ВСУ, викладених у листі від 01 лютого 2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України», ухилення від виконання зобовязань, покладених на боржника рішенням варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обовязку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обовязок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього обєктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Обовязок доказування факту ухилення боржника від виконання ним своїх зобовязань покладений на державного виконавця, що подає таке подання.

Подання представника органу ДВС не містить доказів ухилення боржника від виконання покладених на нього зобовязань, а лише вказує на наявну заборгованість.

Сама лише констатація факту наявності у ОСОБА_1 заборгованості не може слугувати достатньою правовою підставою для його обмеження у праві виїзду за межі України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 11, 12 Закону України «Про виконавче провадження», ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України», п. 7 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства про вирішення спорів, що виникають із кредитних правовідносин», та ст.441 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання Уманського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України у звязку з невиконанням, покладених на нього зобовязань, - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ю.В. Мазуренко