Справа № 171/65/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" лютого 2018 р. м. Апостолове

Апостолівський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Кодрян Л.І.

за участю секретаря Титаренко Л.Б.

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Апостолове цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго» в особі відокремленого підрозділу «Криворізька теплова електрична станція» ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_4 акціонерне товариство «ДТЕК Дніпроенерго» звернулося в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію.

Посилається на те, що відокремлений підрозділ «Криворізька теплова електрична станція» ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго» здійснює виробництво, постачання та передачу електричної і теплової енергії, зокрема, постачання теплової енергії по вул.Рибалко, 5/89 у м.Зеленодольськ.

Зазначає, що 11 серпня 2016 року на адресу ДТЕК Криворізька ТЕС надійшла заява від ОСОБА_2 про те, що з 13 лютого 2015 року він придбав нежитлове приміщення за адресою - вул.Рибалко, 5/89 у м.Зеленодольськ на підставі договору дарування та вказав, що при оформленні права власності на нежитлове приміщення складено відповідний акт про відсутність приладів опалення. У звязку з отриманням вказаної заяви від ОСОБА_2 ДТЕК Криворізька ТЕС 30 серпня 2016 року направила листа відповідачу щодо необхідності укладення договору. Однак, відповіді від ОСОБА_2 на адресу ДТЕК Криворізька ТЕС не надходило.15 листопада 2016 року на адресу відповідача направлено лист-повідомлення про необхідність укладення договору та погашення заборгованості за централізоване постачання опалення за період з 13 лютого 2015 року по 30 квітня 2016 року у розмірі 11198, 53 грн. ОСОБА_2 на запрошення ДТЕК Криворізька ТЕС до відділу реєстрації теплової енергії не зявився, відповіді на надісланий лист не надав.

Посилається на те, що ОСОБА_2 отримав нежитлове приміщення від ОСОБА_5, який будучи власником приміщення самовільно демонтував батареї опалення, що доведено в судовому порядку.

У звязку з відсутністю підстав для зняття з абонентського обліку вказаного нежитлового приміщення ДТЕК Криворізька ТЕС здійснює нарахування за послуги централізованого опалення.

Постановою Національної комісії що здійснює регулювання у сфері комунальних послуг № 710 від 13.06.14 року позивачу встановлено тариф для потреб інших споживачів з 01.07.2014 року у розмірі 353,28 грн. за 1 Гкал без ПДВ. Постановою вказаного органу № 388 від 27.02.2015 року позивачу встановлено тариф для потреб інших споживачів з 01.03.2015 року у розмірі 353,33 грн. за 1 Гкал без ПДВ.

Зазначає, що ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго» виконано розрахунок споживання теплової енергії за адресою по вул.Рибалко, 5/89 у м.Зеленодольськ за період виникнення заборгованості з 13 лютого 2015 року по 30 квітня 2016 року. Сума заборгованості згідно розрахунку складає 11198,53 грн., яку просить стягнути з ОСОБА_2

Представником відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подано заперечення проти даного позову, яке обґрунтовано тим, що позивач при складанні розрахунку заборгованості за надані послуги з опалення та утримання будинку, споруд та прибудинкової території застосував тарифи, які не затверджені відповідним органом місцевого самоврядування, як передбачено Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Зазначив, що позивач надав розрахунок використаної енергії без посилання на нормативну базу зроблений на припущеннях, використав вигадану температуру зовнішнього повітря без надання відповідних довідок з гідрометцентру по Апостолівському району, з невірним посиланням на постанову Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року. При цьому, відповідач ОСОБА_2 отримав інший розрахунок заборгованості, підписаний директором Криворізької ТЕС, в якому зазначено, що заборгованість станом на 30.11.2016 року становить 528 грн. Вказав, що за адресою по вул.Рибалко, 5/89 у м.Зеленодольськ існує два особових рахунки на прізвище ОСОБА_5 та ОСОБА_2, що дозволяє позивачу нараховувати та стягувати подвійну плату за вказаною адресою за ненадані послуги. Зазначив, що позивач при здійсненні розрахунку помилково застосував загальну площу нежитлового приміщення, виконав розрахунок безпідставно застосувавши норми СНіП та ДБН, не послався на особовий рахунок відповідача та оборотні відомості. Вказав, що дане приміщення не мало стояків подачі тепла, не було договору на постачання теплової енергії, відсутні трубопроводи і тільки 01.01.2017 року укладено договір ОСОБА_2 з позивачем на постачання теплової енергії і теперішньому власнику - відповідачу ОСОБА_2 надано дозвіл на підключення і ввід теплової енергії в дане нежитлове приміщення і встановлена точка розподілу. Зазначив, що відповідач не використовував належне йому нежитлове приміщення та не мав змоги використовувати теплову енергію, після переходу до нього права власності цільове призначення його не змінено і є місцем загального користування. Позивач при розрахунку розмірів споживання теплової енергії зробив незаконне, помилкове посилання на рішення виконавчого комітету Зеленодольської міської ради № 255 від 17.09.2013 року, яка передбачає посилання не на норми ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», а на СНіП2 від 04.05.1991 року, хоча судовими рішеннями між сторонами визнано безпідставним їх застосування. На момент спірних правовідносин тарифи визначались рішенням виконавчого комітету Зеленодольської міськради № 146-2.3 від 14.08.2009 року, що передбачало оплату 252,38 грн. за 1 Гкал. Розрахунок наданий позивачем із посиланням на СНіП вимогам вказаного рішення не відповідає. Вказав, що стягнення заборгованості на підставі ст.1212 ЦК України неможливо, оскільки між сторонами не укладено договір, а також вважає, що по відношенню до відповідача, як споживача, зі сторони позивача здійснюються заборонені форми підприємницької практики, що суперечить Закону України «Про захист прав споживачів». Таким чином, просив у задоволенні позову відмовити.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримала з підстав викладених в позовній заяві, просила задовольнити позов та пояснила, що ОСОБА_2 з 13 лютого 2015 року є власником нежитлового приміщення за адресою - вул.Рибалко, 5/89 у м.Зеленодольськ. ОСОБА_2 отримав нежитлове приміщення на підставі договору дарування від ОСОБА_5, який будучи власником приміщення самовільно демонтував батареї опалення, що встановлено рішенням суду, яке має преюдиційне значення. У звязку з відсутністю підстав для зняття з абонентського обліку вказаного нежитлового приміщення ДТЕК Криворізька ТЕС здійснює нарахування за послуги централізованого опалення. При оформленні права власності на нежитлове приміщення ОСОБА_2 складено відповідний акт про відсутність приладів опалення, однак зміна власника не є підставою для припинення нарахувань за теплову енергію, документів про зняття з абонентського обліку відповідач позивачу не надав. З 01.01.2017 року з ОСОБА_2 укладено договір на постачання теплової енергії, встановлено лічильник обліку теплової енергії і нарахування здійснюється відповідно до показань лічильника. Розрахунок заборгованості відповідача у даній справі здійснено за період з 13 лютого 2015 року по 06 квітня 2016 року, яка становить 11198,53 грн. Розрахунок заборгованості доданий до позовної заяви та посвідчений є належним розрахунком, який суперечить розрахунку наданому відповідачем від 25.10.2016 року, де сума заборгованості складає 3112,14 грн. цей період, до суду не надано оригінал розрахунку, а тільки ксерокопії і він не є доказом. Директор ДТЕК Криворізька ТЕС особисто розрахунок від 25.10.2016 року не підписував. Крім того, зазначила, що у листі від 15 листопада 2016 року, що надісланий на адресу ОСОБА_2, відповідач був повідомлений, що вказаний розрахунок виконано не коректно, відповідач просить не брати його до уваги та вважати недійсним. Уточнила, що заборгованість відповідача за спожиту теплову енергію становить 11198,53 грн., яка виникла за період з 13 лютого 2015 року по 06 квітня 2016 року (по день припинення опалювального сезону).

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просив відмовити в задоволенні позову та пояснив, що позивач при складанні розрахунку заборгованості застосував тарифи, які не затверджені відповідним органом місцевого самоврядування, як передбачено Законом України «Про житлово-комунальні послуги», без посилання на нормативну базу, розрахунок зроблений на припущеннях, позивач використав вигадану температуру зовнішнього повітря без надання відповідних довідок з гідрометцентру по Апостолівському району. Температура взята з міста яке знаходиться на відстані 150 км від населеного пункту та в тому місті є іншою ніж у Зеленодольську. Відповідач ОСОБА_2 отримав інший розрахунок заборгованості, підписаний директором Криворізької ТЕС, в якому зазначено іншу суму заборгованості. За адресою по вул.Рибалко, 5/89 у м.Зеленодольськ існує два особових рахунки на прізвище ОСОБА_5 та ОСОБА_2, що дозволяє позивачу нараховувати та стягувати подвійну плату за вказаною адресою за ненадані послуги. В розрахунку відомості викладені з помилковим застосуванням норм постанови Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, яка передбачає інший порядок проведення розрахунку. Зазначив, що позивач при здійсненні розрахунку помилково застосував загальну площу нежитлового приміщення 88,9 кв.м., натомість як корисна площа приміщення складає 83,6 кв.м., виконав розрахунок безпідставно застосувавши норми СНіП та ДБН, не послався на особовий рахунок відповідача та оборотні відомості. Вказав, що дане приміщення не мало стояків подачі тепла, не було договору на постачання теплової енергії, відсутні трубопроводи і тільки 01.01.2017 року укладено договір ОСОБА_2 з позивачем на постачання теплової енергії і відповідачу ОСОБА_2 надано дозвіл на підключення і ввід теплової енергії в дане нежитлове приміщення і встановлена точка розподілу. Відповідач не використовував належне йому нежитлове приміщення та не мав змоги використовувати теплову енергію, після переходу до нього права власності цільове призначення його не змінено і є місцем загального користування. Позивач при розрахунку розмірів споживання теплової енергії зробив незаконне, помилкове посилання на рішення виконавчого комітету Зеленодольської міської ради № 255 від 17.09.2013 року, яка передбачає посилання не на норми ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», а на СНіП2 від 04.05.1991 року, хоча судовими рішеннями між сторонами визнано безпідставним їх застосування. На момент спірних правовідносин тарифи визначались рішенням виконавчого комітету Зеленодольської міськради № 146-2.3 від 14.08.2009 року, що передбачало оплату 252,38 грн. за 1 Гкал. Розрахунок наданий позивачем із посиланням на СНіП вимогам вказаного рішення не відповідає. Вказав, що стягнення заборгованості на підставі ст.1212 ЦК України неможливо, оскільки між сторонами не укладено договір, а також вважає, що по відношенню до відповідача, як споживача, зі сторони позивача здійснюються заборонені форми підприємницької практики, що суперечить Закону України «Про захист прав споживачів». Таким чином, просив у задоволенні позову відмовити, застосувати строк позовної давності.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, надані сторонами, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, позивач ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго» є юридичною особою, метою діяльності якої є одержання прибутку на основі здійснення виробничої, комерційної, посередницької та іншої діяльності, в порядку та за умов, визначених чинним законодавством і статутом, та наступний його розподіл між акціонерами товариства, що підтверджується Статутом ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго» п. 2.1. Згідно п. 2.2 (1) Статуту ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго» предметом діяльності позивача є, зокрема, виробництво, постачання, передача, купівля та продаж електричної і теплової енергії в Україні та за її межами, енергії що виробляється з метою електро- та теплопостачання і похідних продуктів енергетичного походження та засобів, устаткування і приладів, що використовуються в даній галузі. Для реалізації мети діяльності товариства, передбаченої його статутом, товариство має право в порядку, встановленому чинним законодавством, статутом товариства та внутрішніми документами створювати на території України та за її межами свої філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами, а також дочірні підприємства, що підтверджується п. 4.1 (8) статуту позивача ( а.с.166-199).

З метою сприяння виконанню ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго» встановлених завдань щодо здійснення виробничо-господарської діяльності створено відокремлений підрозділ «Криворізька ТЕС» ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго», предметом діяльності якого є в тому числі виробництво, постачання, передача електричної і теплової енергії, що виробляється з метою електро- та теплопостачання і похідних продуктів енергетичного походження та засобів, устаткування і приладів, що використовуються в даній галузі, що підтверджується Положенням про відокремлений підрозділ «Криворізька ТЕС» ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго». На виконання цієї мети, відокремленим підрозділом «Криворізька ТЕС» ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго» в централізованому порядку здійснюється постачання теплової енергії в багатоквартирний житловий будинок за адресою м. Зеленодольськ, вул.Рибалко, 5. (а.с.19-23).

До багатоквартирного житлового будинку за адресою м. Зеленодольськ, вул.Рибалко, 5, на підставі договору на постачання теплової енергії від 14.04.2008 року, укладеного між позивачем та Зеленодольською міською радою, позивачем здійснювалось постачання теплової енергії (а.с.200-208).

До вересня 2009 року вищевказане нежитлове приміщення в житловому будинку за адресою м. Зеленодольськ, вул.Рибалко, 5/89 перебувало на балансі Зеленодольської міської ради, а на підставі договору купівлі продажу від 18.09.2009 року придбано у власність ОСОБА_5 Дмитровием, що не заперечується сторонами.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02.12.2015 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.06.2016 року, з ОСОБА_5 на користь позивача стягнуто заборгованість за отриману та використану теплову енергію за період з 01.10.2009 року по 30.04.2013 року у сумі 21832,47 грн. Рішенням апеляційної інстанції встановлено, що вказане нежитлове приміщення за адресою м. Зеленодольськ,вул. Рибалко, 5/89, на підставі договору купівлі-продажу з Зеленодольською міською радою від 18.09.2009 року належало на праві власності ОСОБА_5 ОСОБА_6 самовільно провів відключення належного йому нежитлового приміщення від мереж централізованого опалення (а.с.135-137, 138-140).

На даний час нежитлове приміщення по вул.Рибалко, 5/89 у м.Зеленодольськ належить ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 13.02.2015 року на праві приватної власності, розташоване на першому поверсі пятиповерхового будинку, загальною площею 88,9 кв.м., що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.11).

10.04.2015 року на підставі розпорядження міського голови № 59/02-4 від 09.04.2015 року про закінчення опалювального сезону 2014-2015 роки здійснено відключення будинку по вул.Рибалко, 5, в якому знаходиться нежитлове приміщення, належне відповідачу, по опалювальному навантаженню; 15.10.2015 року на підставі розпорядження міського голови № 182/02-03 від 12.10.2015 року про початок опалювального сезону 2015-2016 роки здійснено підключення будинку по вул.Рибалко, 5; 06.04.2016 року на підставі розпорядження міського голови № 115/02-03 від 04.04.2016 року про закінчення опалювального сезону 2015-2016 роки здійснено відключення будинку по вул.Рибалко, 5 по опалювальному навантаженню що підтверджується відповідними актами (а.с.128-131).

Відповідач не сплачує на користь позивача вартість послуг за отриману теплову енергію, що підтверджується відсутністю належних та допустимих доказів про оплату таких послуг.

Позивачем здійснено розрахунок споживання теплової енергії нежитловим приміщенням за період з 13.02.2015 року по 06.04.2016 року ОСОБА_2, оскільки вважає, що самовільне відключення від системи опалення попереднім власником не звільняє відповідача від обовязку сплачувати вартість теплової енергії і згідно складеного розрахунку відповідачем за вказаний період використано 20,760 Гкал теплової енергії на загальну суму 11198,53 грн. (а.с.5-6).

При здійсненні розрахунку заборгованості за вказаний період була врахована середньодобова температура повітря у м.Кривому Розі, відповідно до довідок, наданих позивачем (а.с.69-78), відступлення від вказаної температури здійснено з урахуванням умов, викладених в листі ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго» (а.с.119-132).

11 серпня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до ВП «Криворізька теплова електрична станція» про надання дозволу на виконання окремого теплового вводу з встановленням лічильника в нежитлове приміщення за адресою по вул.Рибалко, 5/89 у м.Зеленодольськ (а.с.10).

01.01.2017 року між ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго» в особі ВП «Криворізька теплова електрична станція» ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго» та ОСОБА_2 укладено договір № 1155-ДЕ-КрТЕС постачання теплової енергії (а.с.56-59).

Відповідно до розрахунку з супровідним листом від 25.10.2016 року заборгованість відповідача перед позивачем за вищевказаний період становить 3112,14 грн. (а.с.60-63). Однак, як заявила представник позивача, що вказаний розрахунок не є належним та допустимим доказом, оскільки визнаний недійсним позивачем, а відповідно до листа ДТЕК Криворізька ТЕС від 115.11.2016 року відповідач повідомлений, що вказаний розрахунок не слід брати до уваги, оскільки виконаний некоректно (а.с.221-222).

22 грудня 2016 року ухвалою Апостолівського районного суду від 22.12.2016 року відмовлено у прийнятті заяви ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго» в особі ВП «Криворізька теплова електрична станція» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за спожиту теплову енергію в розмірі 11198 грн. 53 коп., оскільки з поданих стягувачем документів вбачався спір про право (а.с.14-15).

17.01.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за теплову енергію в розмірі 11198 грн. 53 коп.

При вирішенні спору в даних правовідносинах суд виходить з наступного.

Між сторонами виникли правовідносини з приводу постачання та використання теплової енергії, які регулюються ЦК України, Законами України «Про теплопостачання», «Про житлово-комунальні послуги», Правилами користування тепловою енергією, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 03 жовтня 2007 року № 1198 (далі Правила №1198), Правилами надання послуг із централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630.

Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. При цьому підставами для виникнення цивільних прав та обовязків можуть бути, зокрема, договори та інші правочини, а також - інші юридичні факти. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків може бути настання або ненастання певної події.

Згідно з п.5 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 рішення про початок та закінчення опалювального сезону приймається виконавчими органами відповідних сільських, селищних та міських рад або місцевими державними адміністраціями, виходячи з кліматичних умов згідно з будівельними нормами і правилами, правилами технічної експлуатації, нормами санітарного законодавства та іншими нормативними документами.

Судом встановлено, що теплопостачання у вказаний багатоквартирний житловий будинок за адресою м.Зеленодольськ, вул.Рибалко, 5, проводиться у централізованому порядку, позивачем здійснено постачання тепла у опалювальний період (а.с.128-131), а отже відповідач, як власник нежитлового приміщення у цьому будинку, є споживачем послуг з централізованого теплопостачання за адресою: за адресою м.Зеленодольськ, вул. Рибалко, 5/89.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до п.5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Як встановлено відповідач ОСОБА_2 з 13.02.2015 року придбав нежитлове приміщення в багатоквартирному житловому будинку в який позивачем у централізованому порядку здійснюється постачання теплової енергії з початком опалювального періоду та припиняється з закінченням опалювального періоду, тобто у даних правовідносинах в періоди: з 13.02.2015 року по квітень 2015 року та з жовтня 2015 року по квітень 2016 року. Відповідач повинен сплатити вартість отриманої теплової енергії за вказані періоди.

Доводи представника відповідача про відсутність договору між сторонами, оскільки лише з 01.01.2017 року укладено між позивачем та відповідачем договір постачання теплової енергії, не може бути підставою для звільнення відповідача від сплати вартості отриманої теплової енергії в період зазначений в позові з наступних підстав.

Відповідно до статті 24 Закону України «Про теплопостачання» основними обовязками споживача теплової енергії є, зокрема, своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії; додержання вимог договору та нормативно-правових актів; забезпечення безпечної експлуатації систем теплоспоживання.

Згідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобовязані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Саме таку правову позицію, яка підлягає до застосуванню в цій справі з огляду на аналогічний зміст спору, було висловлено у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року по справі № 6-2951цс15 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води.

Отже, невиконання ОСОБА_2 вищезазначених обовязків щодо укладення договору та оплати вартості послуг з теплопостачання призвело до виникнення заборгованості у відповідача.

Твердження представника відповідача про відсутність приладів системи опалення в нежитловому приміщенні не може бути підставою для звільнення відповідача від сплати вартості отриманої теплової енергії з наступних підстав.

Питання відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання житлових будинків регулюється Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 (із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 31.10.2007 № 1268).

Пунктом 24 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та Типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМ України № 630 від 21 липня 2005 року (далі-Правил №630), споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відповідно до п.п. 25, 26 Правил №630 відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженого органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про теплопостачання» схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.

Порядок відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання затверджено наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22.11.2005 року № 4 (із змінами, внесеними наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства від 06.11.2007 року №169) (далі-Порядок №4).

Вказаним Порядком №4 передбачена можливість відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками (уповноваженими особами власників) приміщень у житловому будинку. Ним встановлено, що таке відключення відбувається на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади. Крім того, внесені зміни унеможливлюють відключення від мереж центрального опалення і гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку та дозволяють таке відключення лише будинку в цілому.

Верховний Суд України висловив свою правову позицію в постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року (справа № 6-96цс12) та від 11 листопада 2015 року (справа № 6-1192 цс15), в яких міститься висновок, відповідно до якого питання відключення від мереж централізованого опалення регулюється Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, зі змінами, що внесені постановою Кабінету Міністрів України від 31 жовтня 2007 року № 1268, в яких з метою захисту прав усіх мешканців багатоквартирних будинків передбачено відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води не окремих квартир багатоквартирного будинку з ініціативи їх власників або наймачів, а відключення цілих багатоквартирних будинків з ініціативи споживачів.

Рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 23.04.2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 26.08.2014 року, рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02.12.15 року встановлено, що на момент продажу територіальною громадою попередньому власнику ОСОБА_5 нежитлового приміщення система постачання теплової енергії в цьому приміщенні знаходилась та працювала.

Відповідно до норм ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідач ОСОБА_2 не надав суду доказів наявності дозволу міжвідомчої комісії попередньому власнику ОСОБА_5 чи самому відповідачу на відключення нежитлових приміщень від системи централізованого опалення, тому суд вважає, що факт відсутності приладів опалення системи центрального теплопостачання на день набуття у власність ним нежитлового приміщення не звільняє його від обовязку оформити відключення від централізованого опалення, якщо попередній власник не легалізував такий стан системи опалення в цих приміщеннях на день їх набуття відповідачем, що покладає такий обовязок саме на відповідача, оскільки згідно ч.4 ст. 319 ЦК України, власність зобовязує.

Відповідно до правової позиції стосовно змісту п.п. 25, 26, 20. п. 3 Правил № 630, яка викладена у постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року по справі № 6-1706 цс15, самовільне відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення від оплати за послуги теплопостачання. Підведення централізованого опалення до стояка в межах нежитлових приміщень, які належать відповідачу свідчать про надання послуг позивачем, а відповідач при не оформленні у встановленому порядку відключення від централізованої мережі, незалежно від фактичного споживання цієї послуги, зобовязаний відшкодувати завдані внаслідок цього позивачу збитки у розмірі неоплаченої вартості споживання цих послуг.

Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки відповідач не надав доказів відключення належного йому нежитлового приміщення від мереж централізованого опалення в порядку встановленому законодавством, то у позивача були всі підстави для нарахування відповідачу сум за спожиту теплову енергію на підставі положень ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», ЗУ «Про теплопостачання», Правил № 630, Правил №1198.

Суд погоджується з розрахунком заборгованості за використану теплову енергію, наданим відповідачем.

Так, відповідно до приписів п. 23 Правил № 1198, розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка є межею балансової належності (відповідальності), відповідно до договору на підставі показів вузла обліку згідно з діючими тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку. У споживачів, що не мають приладів комерційного обліку, обсяг фактично спожитої теплової енергії розраховується відповідно до теплового навантаження, визначеного у договорі, з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді.

Позивачем зроблено розрахунок споживання теплової енергії нежитловим приміщенням за період з 13.02.2015 по 06.04.2016 року.

Суд вважає вірним застосування показників температури отриманих на підставі договорів про надання послуг з метеорологічного обслуговування від 10.02.2015 року, 01.10.2015 року, 05.01.2016 року (а.с.122-127) з урахуванням відступлень від вказаної температури здійснених відповідно до умов, викладених в листі ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго» (а.с.119-121).

Крім того, вказаний розрахунок в частині застосування показників температури не спростовано відповідачем шляхом подання належних та допустимих доказів.

Позивачем було здійснено розрахунок заборгованості за період з 13.02.2015 року по 06.04.2016 року, загальний розмір спожитої теплової енергії за вищезазначені опалювальні періоди складає 20,790 Гкал на суму 11198,53 грн. (а.с.5-6), який суд бере до уваги, а не розрахунок заборгованості, надісланий відповідачу листом від 25.10.2016 року (а.с.60-63), виходячи з наступного.

Відповідач, як власник нежитлового приміщення щодо оплати вартості послуг на це приміщенні, до категорії населення не відноситься, відноситься до категорії інші споживачі, тарифи для яких встановлюються Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг.

Розрахунок суми заборгованості щомісячних нарахувань відповідає тарифам, встановленим постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, а саме, Постановою Національної комісії що здійснює регулювання у сфері комунальних послуг № 710 від 13.06.14 року для Відокремленого підрозділу «Криворізька теплова електрична станція» Публічного акціонерного товариства «Дніпроенерго» встановлено тариф для потреб інших споживачів з 01.07.2014 року у розмірі 353,28 грн. за 1 Гкал без ПДВ, Постановою вказаного органу № 388 від 27.02.2015 року для Відокремленого підрозділу «Криворізька теплова електрична станція» Публічного акціонерного товариства «Дніпроенерго» встановлено тариф для потреб інших споживачів з 01.03.2015 року у розмірі 353,33 грн. за 1 Гкал без ПДВ.

Вищевикладене підтверджує ту обставину, що розрахунок споживання теплової енергії у вигляді постачання гарячої води до нежитлового приміщенням в м.Зеленодольськ, 5/89, котрий здійснений ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго» виконаний відповідно до діючого законодавства і не суперечить останньому. Зазначений розрахунок не порушує прав споживача, оскільки він не передбачає необґрунтовану сплату коштів за отримані послуги, а здійснений відповідно до встановлених цін/тарифів та норм.

Суд вважає, що позивачем не пропущено строк позовної давності, оскільки згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю три роки.

З матеріалів справи вбачається, що позивач 17 січня 2017 року в межах трирічного строку позовної давності звернувся до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області за захистом свого порушеного права, а тому судом не береться до уваги заява відповідача про застосування строку позовної давності до даних правовідносин.

На підставі викладеного, суд вважає встановленим, що відповідач споживав теплову енергію у заявлених у позові розмірах та у добровільному порядку не відшкодував позивачеві її вартість, при цьому, невчасне укладення договору та самовільне відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення від оплати спожитої теплової енергії, а тому позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго» в особі відокремленого підрозділу «Криворізька теплова електрична станція» ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго» про стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача заборгованості за отриману та використану теплову енергію в розмірі 11198,53 грн. слід задовольнити.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати за сплату судового збору в сумі 1600 грн. за подання позовної заяви.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.4, 12, 13, 43, 49, 76-84, 89, 95, 141, 258- 259, 263-265, 268 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго» в особі відокремленого підрозділу «Криворізька теплова електрична станція» ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, (РН НОМЕР_1, Дніпропетровська область, Апостолівський район, м.Зеленодольськ, вул.Садова, 9/4) на користь Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго» в особі відокремленого підрозділу «Криворізька теплова електрична станція» ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго» (, Дніпропетровська область, Апостолівський район, м.Зеленодольськ, пл.Енергетиків,1) заборгованість за теплову енергію в розмірі 11198 (одинадцять тисяч сто девяносто вісім) грн. 53 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, (РН НОМЕР_1, Дніпропетровська область, Апостолівський район, м.Зеленодольськ, вул.Садова, 9/4) на користь Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго» в особі відокремленого підрозділу «Криворізька теплова електрична станція» ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго» (, Дніпропетровська область, Апостолівський район, м.Зеленодольськ, пл.Енергетиків,1) витрати за сплату судового збору в сумі 1600 (одна тисяча шістсот) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Апостолівський районний суд Дніпропетровської області.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлено 16 лютого 2018 року.

СуддяОСОБА_7