Справа № 183/5129/17
№ 2/183/723/18
05 січня 2018 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:
головуючої судді Сороки О.В.,
секретаря Демяненка Р.К.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Новомосковської міської ради Дніпропетровської області, третя особа - Новомосковська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Новомосковської міської ради Дніпропетровської області, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними побудовами, що знаходиться по вул. Волгоградська, будинок № 106 в м. Новомосковську Дніпропетровської області, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_2, померлого 05 вересня 2014 року.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що 05 вересня 2014 року помер її чоловік ОСОБА_2, який за життя набув право власності на житловий будинок № 106 по вул. Волгоградській в м. Новомосковську Дніпропетровської області. Спадкове майно, що залишилося на день смерті ОСОБА_2 прийняла дружина померлого ОСОБА_1, діти померлого відмовилися від прийняття спадщини на її користь. Для оформлення спадщини після смерті чоловіка позивач звернулася з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину до Новомосковської державної нотаріальної контори, однак державний нотаріус ОСОБА_3 відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки спадкоємцем не представлені оригінали правовстановлюючих документів на нерухоме майно, а саме на житловий будинок № 106 по вул. Волгоградській в м. Новомосковську. Між тим, ОСОБА_2 набув право власності на житловий будинок, що розташований по вул. Волгоградській, 106 в м. Новомосковську Дніпропетровської області, на підставі рішення виконкому Новомосковської міської ради № 471 від 13.09.1991 року, що підтверджується відповідними довідками, виданими на імя ОСОБА_2, однак право власності житловий будинок останній не зареєстрував. Таким чином, позивач зазначає, що позбавлена можливості надати нотаріусу оригінали правовстановлюючих документів, тому звернулася до суду з зазначеним позовом.
До початку судового розгляду представник позивача ОСОБА_4 надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала.
Представник відповідача в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома, тому суд, відповідно до вимог ст.280 ЦПК України, провів заочний розгляд справи.
Представник третьої особи в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином, однак його неявка не перешкоджає розгляду справи.
Справа, у відповідності до положень п.9 ч.1 ст.1 Розділу ХІІІ ЦПК України в редакції, встановленій Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII розглянута за правилами загального позовного провадження, з урахуванням вимог до заяви, в редакції ЦПК України, що діяли до набрання чинності Законом України № 2147-VIII.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, у звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.
Суду надане свідоцтво про смерть ОСОБА_2, у відповідності до якого останній помер 05 вересня 2014 року (а.с. 8).
Після смерті ОСОБА_2 державним нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контора ОСОБА_3 заведено спадкову справу № 38/2015, у відповідності до якої ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2, як спадкоємець за законом (а.с.26).
У відповідності до ч.1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Матеріали спадкової справи свідчать про те, що ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, а саме на житловий будинок з надвірними побудовами, що розташований по вул. Волгоградській, 106, в м. Новомосковську Дніпропетровської області, оскільки нею не представлені оригінали правовстановлюючих документів.
Відповідно зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
Відповідно до вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом.
У відповідності до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, а спадкоємець, який прийняв спадщину, в розумінні ч.1 ст. 1218 ЦК України, має право вимагати визнання за ним права власності на спадкове майно в судовому порядку.
Суду надано довідку КП Новомосковського МБТІ Дніпропетровської ДОР, у відповідності до якої будинок, розташований за адресою: м. Новомосковськ, вул. Волгоградська, 106, побудований у відповідності до рішення № 471 виконкому Новомосковської міської ради від 13.09.1991, виданого ОСОБА_2, однак право власності на будинок в Новомосковському міському бюро технічної інвентаризації не зареєстроване (а.с.11).
Також в матеріалах справи містяться копія довідки, виданої на імя ОСОБА_2, про дозвіл на будівництво будинку та службових споруд по вул. Волгоградській, 106 в м. Новомосковську Дніпропетровської області, а також копія довідки про те, що ОСОБА_2 являється забудовником в м. Новомосковську по вул. Волгоградській, 106 відповідно до рішення виконкому № 471 від 13 вересня 1991 року (а.с.15).
Суду також надано копію технічного паспортну на садибний (індивідуальний)житловий будинок № 106 по вул. Волгоградській в м. Новомосковську, що був виготовлений 18.02.2015 року за заявою ОСОБА_1, у відповідності до якого всі будівлі та споруди на території домоволодіння збудовані за життя забудовника, всі побудови введені в експлуатацію, в порядку, передбаченому законодавством (а.с.12-14).
Відповідно до пункту 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності реєстрації таких прав, відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення.
По обєктах, що збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 05.08.1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку, що складається БТІ.
Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу, яка втратила чинність 13 грудня 1995 року, та Тимчасовим положенням про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно, затверджене Міністерством юстиції України 07.02.2002 року № 7/5, зареєстроване і Міністерстві юстиції України 18.02.2002 року за № 157/6445.
Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах та селищах міського типу, реєстрація будинків проводили органи БТІ виконкомів місцевих рад. Обєктами реєстрації були будинки і домоволодіння з окремим порядковим номером в межах міст та сіл, що належали , в тому числі громадянам на праві особистої власності. Інструкція втратила чинність 13 грудня 1995 року.
В свою чергу, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справа у своєму листі № 24-753/04/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», коли перші власники належним чином не оформили належне їм право власності та не зареєстрували його в органах БТІ, спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину, його право має бути визнане в судовому порядку.
Аналізуючи викладе, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та має бути задоволений, ОСОБА_2, за життя на законних підставах здійснював будівництво житлового майна, на законних підставах набув право власності на нерухоме майно, однак за життя не зареєстрував його у відповідних органах, а тому до позивача, відповідно до ст.1216 ЦК України, перейшло таке ж право власності, у повному обсязі, яке набув спадкодавець.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 392, 1220, 1223 ЦК України ст.ст. 12,76,81,89, 263, 265, 280-283 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до Новомосковської міської ради Дніпропетровської області, третя особа - Новомосковська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування за законом, задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на житловий будинок з надвірними побудовами, загальною площею 75,8 кв. м, житловою площею 49,2 кв. м., який складається з: житловий будинок «А», літня кухня «Б», сарай «В», вбиральня «Г», літній душ «Д», навіс «Е», зливна яма «я», ворота з хвірткою №1, огорожа №2-3, замощення І, що розташований по вулиці Волгоградській, будинок 106 в місті Новомосковську Дніпропетровської області, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, померлого 05 вересня 2014року.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Сорока О.В.