ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/4595/17
Провадження № 2/362/408/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2018 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого - судді Корнієнка С.В., за участю секретаря судового засідання К.О.Дрозденко,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Василькові Київської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 Миколаївнипро стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначає, що 30 липня 2007 року між ВАТ «Універсал Банк» правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №06-2581к-07. Відповідно до п.1.1 Кредитного договору, Банк надає Позичальнику грошові кошти у тимчасове платне користування на наступних умовах: сума кредиту 195 00,00 доларів США 00 центів, термін кредиту 360 місяців, дата погашення кредиту 29.07.2037 року, процентна ставка 11,95%.

Проте, відповідач взяті на себе зобовязання не виконав, у звязку з чим станом на 04 серпня 2017 року 3% річних від суми боргу становить 351 477 грн. 27 коп., яку позивач просить стягнути з відповідача та понесені ним судові витрати у розмірі 5 272, 16 гривень.

Представник позивача в судове засідання не зявився, подавши до суду письмову заяву про слухання справи у його відсутності, вимоги позову підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву про слухання справи за його відсутності, просив відмовити в задоволенні позову та застосувати позовну давність.

Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не зявились, відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову в позові, виходячи з наступного.

Згідно з положеннями ч.3 ст.12 та ч.1 ст.82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до вимог статей 2 та 4 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду.

Як вбачається з положень ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утримуватися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Згідно вимог ст.ст. 526, 530, 611, 612, ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не пропустив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Згідно положень ст. 629 ЦК України договір є обовязків до виконання сторонами.

Відповідно до положень ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Суд також враховує положення ст.ст.610 та 625 ЦК України, відповідно до яких порушенням зобовязання є його невиконання, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Згідно з вимогами ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику - грошові кошти, у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором.

У відповідності до вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

З огляду матеріалів справи вбачається, що 30 липня 2007 року відповідач отримав кредит у розмірі 195 000 доларів США відповідно до Кредитного договору №06-2581к-07.

Відповідно до умов Договору позичальник повинен був сплачувати щомісячні платежі до 25 числа кожного поточного місяця (п. 4.4 Договору та графік погашення заборгованості додаток №1). Тобто сторони встановили строк дії договору та термін його виконання.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28 травня 2012 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 31 липня 2012 року, було задоволено позов ПАТ «Універсал Банк» задоволено та стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 та МурадагхаХазема на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 283 532,06 доларів США, що еквівалентно 2 264 003, 51 грн.

Як зясовано судом під час розгляду справи, позичальник не сплачує чергові платежі за кредитом та відсотки за користування кредитом з 06.04.2011 року, тобто відповідно до умов кредитного договору термін виконання умов договору настав 25.05.2011 року. Таким чином початок перебігу позовної давності пов'язаний зі спливом строку виконання Договору як наслідку несплати чергового платежу.

Проте, відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів", договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Пунктом 7 ч. 13 ст. 11 цього Закону передбачено, що кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув.

Загальна позовна давність у відповідності до положень ст.257 ЦК України встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно до положень п. 31 постанови пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин роз'яснено, що враховуючи положення п. 7 ч. 13 ст. 11 Закону України Про захист прав споживачів, суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У звязку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі.

Відносно строку, в межах якого можливе стягнення неустойки (пені, штрафу) Верховний суд України висловлювався ще 18.05.2016 р. у справі № 6-474цс16: «Отже аналіз норм статті 266, частини другої статті 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою».

Аналогічна правова позиція міститься в постановах Верховного Суду України від 08 червня 2016 року у справі № 6-3006цс15 та від 25 травня 2016 року у справі № 6-1138цс15.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України.

Зі змісту ч. 4 ст. 267 ЦК України вбачається, що сплив позовної давності є підставою для відмови у позові.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач останній платіж по погашенню заборгованості він здійснив 06.04.2011 року, проте позивач звернувся до суду з позовом про захист свого порушеного права лише 06.09.2017 року, тобто з пропуском установленого статтею 257 ЦК України трирічного строку позовної давності та ст.258 ЦК України однорічного строку позовної давності по вимогах щодо сплати штрафу.

Таким чином, враховуючи заяву відповідача про застосування до вимог позивача строків позовної давності, положення статей 256, 257, ч.2 ст.258,ч.1,5 ст.261,ч.3 ст.267 ЦК України щодо строку позовної давності, з урахуванням вищевказаних обставин справи і факту предявлення позову тільки 06.09.2017 року, суд вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 509, 525,526,530,611,612,623,629, 1054 ЦК України , ст. 12, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 263, 265, 273 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

В задоволені позову Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк»» - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги або по закінченню апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського Апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Корнієнко С.В.