Справа № 653/2779/15-ц
Провадження № 2/653/469/18
РІШЕННЯ

іменем України

"26" січня 2018 р. м. Генічеськ

Генічеський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Крапівіна О.П.

при секретарі Пшенична В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Генічеську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини з батьком та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа Служба у справах дітей Генічеської РДА, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітніх дітей

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, про розірвання шлюбу, визначення місця проживання малолітньої дитини та стягнення аліментів на дитину, вказуючи на те, що 18 березня 2006 року вони уклали шлюб. Разом на даний час не проживають. Шлюб існує лише формально. Просить суд шлюб розірвати. Крім того, вказує, що відповідач ухиляється від утримання дітей, добровільно матеріальну допомогу не надає, тому просить стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 частки з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15.09.2015 року і до досягнення дітьми повноліття. Також, ОСОБА_1 вказує, що їх спільні діти на даний час проживають у нього. Просить суд визначити місцем проживання малолітніх дітей з ОСОБА_1, за адресою: АДРЕСА_1

ОСОБА_2, в свою чергу звернулась з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітніх дітей, який мотивує тим, що 18 березня 2006 року вони уклали шлюб. Разом на даний час не проживають. Шлюб існує лише формально. Просить суд шлюб розірвати. Також, ОСОБА_2 вказує, що їх спільні діти на даний час проживають у ОСОБА_1, що відповідач забрав їх та не дає можливості ОСОБА_2 спілкуватись з дітьми. Просить суд визначити місцем проживання малолітніх дітей з ОСОБА_2, за адресою: АДРЕСА_2

В судовому засіданні позивач та його представник за первісним позовом підтримали позовні вимоги в повному обсязі, просять суд позов задовольнити, а у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2, в частині визначення місця проживання малолітніх дітей з матір'ю- відмовити. Позивач зазначив, що дружина покинула його та дітей, вона його не слухає як чоловіка, в них непорозуміння на релігіозних поглядах. Перший раз дружина поїхала з дітьми до своіх батьків в м.Симфирополь, потім повернулась, дітей залишила, а сама пішла з дому.

Відповідач та його представник за первісним позовом, в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, вважають їх необґрунтованими, заперечують проти їх задоволення в частині стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини з батьком,та просять задовольнити зустрічні позовні вимоги про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей з ОСОБА_2 пояснила, що чоловік її бив, застосовував фізичну силу, тому вона змушена була втекти з дому, він не дозволяє бачити та відвідувати дітей. Пішла з сім*ї не добровільно, а внаслідок жорстокої поведінки чоловіка.

Представник Служби в справах дітей Генічеської РДА, в судовому засіданні просив вирішити питання щодо місця проживання малолітніх дітей на розсуд суду.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи і оцінивши надані докази у їх сукупності вважає що первісний позов підлягає задоволенню частково, а зустрічний позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Між ОСОБА_1 та ОСОБА_2), 18 березня 2006 р. укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії НОМЕР_1

Спільне проживання у сторін не склалося. Фактично шлюбні відносини припинені. Разом не проживають. Шлюб існує лише формально. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам ОСОБА_1 та ОСОБА_2, про що не заперечують обидві сторони.

Дані відносини відносяться до сімейних правовідносин і регулюються нормами сімейного законодавства: ст.ст. 110, 111, 112, 115 Сімейного кодексу України, відповідно до яких за заявою одного із подружжя за наявністю підстав шлюб може бути розірваний в судовому порядку.

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 та серії НОМЕР_3 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають постійну роботу, постійне місце проживання та однакові умови для виховання та розвитку своїх дітей.

Зі слів ОСОБА_1, діти не хочуть спілкуватись з їх матір'ю ОСОБА_2 Вона намагається нав'язати дітям свою релігію. Даний факт негативно впливає на дітей та порушує їх звичний розпорядок дня.

Зі слів ОСОБА_2, батько дітей ОСОБА_1 залякав їх. Діти бояться перечити батькові. Виконують все, що він їм скаже.

Дані пояснення суд не може брати до уваги, оскільки покази ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є суб'єктивними та такими, що не підтверджуються жодними доказами. Крім того суд не вбачає негативного впливу релігії на дітей, що не підтверджено в судовому засіданні.

В судовому засіданні був допитаний старший син ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - ОСОБА_3, який пояснив суду, що він не хоче спілкуватися з матір'ю. Вона його б'є. При цьому суд відзначає, що дитина в судовому засіданні була стривожена, постійно дивилась на свого батька ОСОБА_1, відповідала на запитання не чітко, плуталась в показаннях, на одні й тіж запитання надавались різні відповіді.

Дитячий психолог у судовому засіданні пояснив, що покази надані дитиною без примусу батька. Але в суді поведінка дитини свідчить про її душевні хвилювання. Дитина стривожена, а тому її покази не можуть бути взяті судом до уваги.

Таким чином, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 склались конфліктні стосунки, що виникли на грунті невдалого шлюбу, непорозуміння один одного як подружжя, та постійних сварок з центром конфлікту - їхніми дітьми. Кожен з батьків вважає, що саме він надасть дітям належне виховання та розвиток. Спроби дійти згоди про порядок спілкування з дитиною результатів не дали.

Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

За частинами першою, другою статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. В даному випадку такі обставини в суді сторонами не доведені.

У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

В даному випадку, судом встановлено, що мати дитини має постійне місце проживання, постійне місце роботи та джерело існування, вона створила всі умови для проживання, виховання та розвитку ОСОБА_3 та ОСОБА_4

При цьому в судовому засіданні не встановлено виняткових обставин у розумінні положень статті 161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини, які б свідчили про неможливість проживання дітей разом з матір'ю ОСОБА_2

З матеріалів справи, пояснень самих сторін вбачається, що позивач та відповідач люблять своїх дітей, бажають її виховувати, обидва позитивно характеризуються, але мають проблеми спілкування між собою з приводу подружнього життя та виховання дітей, тому суд не дійшов висновку про те, що хтось зі сторін може негативно вплинути на дітей та не має права на її виховання.

Таким чином, суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для визначення місця проживання дитини з матір'ю та відсутність правових підстав, передбачених вказаними нормами матеріального права, для розлучення дітей зі своєю матір'ю ОСОБА_2

Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що як ОСОБА_1, так і ОСОБА_2 мають постійний заробіток та можливість виховувати дитину, надавати їй необхідні матеріальні блага та належним чином піклуватись. Але принцип 6 Декларації прав дитини вказує на те, що малолітня дитина не повинна бути розлучена зі своєю матір'ю. За таких обставин, суд вважає за необхідне визначити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 місце проживання разом зі своєю матір'ю ОСОБА_2

Також, суд бере до уваги характеристики Советської середньої школи № 3 та Новолексіївської ЗОШ відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_4, відповідно до яких ОСОБА_3 при вступу до першого класу (на момент проживав разом з матір'ю) міг читати, писати та був достатньо розвиненим для рівня першого класу. В свою чергу ОСОБА_4 при вступу до першого класу (на момент проживав окремо від матері разом з батьком), не вмів ні читати ні писати. Дані обставини можуть свідчити про неналежне виховання ОСОБА_1 своїх дітей.

Крім того, суд враховує висновок судово-медичної експертизи № 104/Г, в рамках кримінального провадження № 0002003, за фактом нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_2, відповідно до якого кровопідтіки лівого плеча утворились від дії тупих предметів, можливо пальців рук, 19.06.2015 року, та відносяться до легких тілесних ушкоджень. Підозрюваним в даному кримінальному провадженні був ОСОБА_1 Проаналізувавши дані обставини, суд приходить до висновку, що з боку ОСОБА_1 вчинялись насильницькі дії у відношенні своєї дружини ОСОБА_2, а тому вона була вимушена покинути своїх дітей через загрозу для її життя та здоров'я зі сторони її чоловіка.

Відповідно до ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст. 75 СК України, один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Зважаючи на ту обставину, що суд прийшов до висновку визначення місяця проживання дітей разом з матір'ю, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в частині стягнення аліментів - задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 56, 104, 105, 110, 112, 161, 180, 181, 182, 183, 191 СК України, ст. 260, 264-266, 281 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та про визначення місця проживання дитини з батьком - задовольнити частково.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований 18 березня 2006 року, відділом реєстрації актів цивільного стану Советського районного управління юстиції АР Крим, актовий запис № 11.

В іншій частині позову - відмовити.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа Служба у справах дітей Генічеської РДА, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітніх дітей - задовольнити.

Визначити місцем проживання малолітніх дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, за адресою: АДРЕСА_2

Допустини негайне виконання рішення суду в частині визначення місця проживання дитини.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Херсонської області шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду до Генічеського районного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Генічеського районного суду О. П. Крапівіна