Постанова

Іменем України

16 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 513/1042/14-ц

провадження № 61-32484св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Пророка В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

треті особи: орган опіки та піклування Саратської районної державної адміністрації Одеської області, орган опіки та піклування Ярославської сільської ради Саратського району Одеської області, прокурор Саратського району Одеської області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на ухвалу апеляційного суду Одеської області від 26 липня 2017 року в складі колегії суддів: Комлевої О. С., Журавльова О. Г., Кононенко Н. А.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2017 року ОСОБА_5 звернувся до апеляційного суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення апеляційного суду Одеської області від 25 листопада 2015 рокуу цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: орган опіки і піклування Саратської районної державної адміністрації Одеської області, орган опіки і піклування Ярославської сільської ради Саратського району Одеської області, прокурор Саратського району Одеської області, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітньої дитини,

Заява мотивована тим, що обставини, які є підставою для перегляду рішення апеляційного суду стали йому відомі 04 квітня 2017 року під час ознайомлення з матеріалами цивільної справи за його позовом до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав, яку розглядає Біляївський районний суд Одеської області, що не були йому відомі на час розгляду справи в суді апеляційної інстанції. Оскільки, як стало відомо, ОСОБА_4 на час ухвалення рішення 25 листопада 2015 року про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини не працювала, надала недостовірні відомості щодо роботи, притягувалась до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 173-2 КУпАП «Вчинення насильства в сім'ї …». В заяві ОСОБА_5 також зазначає, що відповідно до відомостей з Біляївського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області, перебуваючи в шлюбі, ОСОБА_4 вела аморальний спосіб життя. ОСОБА_5 вважає дані обставини суттєвими для перегляду справи за нововиявленими обставинами.

На підставі викладеного ОСОБА_5 просить скасувати рішення апеляційного суду Одеської області від 25 листопада 2015 року в частині визначення місця проживання дитини.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 26 липня 2017 року у задоволені заяви ОСОБА_5 про перегляд рішення апеляційного суду Одеської області від 25 листопада 2015 року за нововиявленими обставинами по цій цивільній справі відмовлено.

Ухвала мотивована тим, що наведені ОСОБА_5 обставини не можуть бути підставою для перегляду рішення суду, оскільки вони не підтверджують істотні для справи обставини, що не були і не могли бути йому відомі на час розгляду справи, а зводяться до незгоди відповідача з рішенням суду, перевірка законності якого була предметом розгляду в суді касаційної інстанції.

У касаційній скарзі, поданій у серпні 2017 рокудо Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, представник ОСОБА_5 - ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції та направити справу на новий розгляд.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що під час розгляду справи апеляційний суд не врахував нововиявлені обставини, а саме, що рішенням суду, яке набрало законної сили та ухвалено після винесення оскарженого рішення апеляційного суду, встановлено, що ОСОБА_4 надала недостовірні відомості щодо роботи, притягувалась до адміністративної відповідальності, та те, що відповідно до відомостей з Біляївського ВП ГУНП в Одеській області, перебуваючи в шлюбі, ОСОБА_4 вела аморальний спосіб життя, тому зазначені обставини є нововиявленими у силу пунктів 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи.

31 травня 2018 року цивільну справу передано до Верховного Суду.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувана ухвала суду апеляційної інстанції постановлена з дотриманням вимог процесуального права, доводи касаційної скарги висновків суду, не спростовують.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Апеляційним судом встановлено, що рішенням Саратського районного суду Одеської області від 03 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 09 червня 2015 року, шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 розірвано. Після розірвання шлюбу прізвище дружини залишено без змін «ОСОБА_4». Визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, за місцем проживання батька ОСОБА_5

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 жовтня 2015 року ухвалу апеляційного суду Одеської області від 09 червня 2015 року в частині вирішення вимог ОСОБА_4 про визначення місця проживання дитини скасовано, справу у вказаній частині передано на новий апеляційний розгляд.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 25 листопада 2015 року рішення Саратського районного суду Одеської області від 03 квітня 2015 року змінено. Скасовано рішення Саратського районного суду Одеської області від 03 квітня 2015 року в частині визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, за місцем проживання батька ОСОБА_5 та ухвалено в цій частині нове рішення, яким ці позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено. Визначено місце проживання ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, з матір'ю ОСОБА_4 В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Тлумачення пункту 1 частини другої статті 361 ЦПК у редакції, чинній на час розгляду справи судом, свідчить, що нововиявленими обставинами є обставини, які: існували на час розгляду справи, не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; є істотними для розгляду справи, тобто належать до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі. Обставини, які вважаються нововиявленими, повинні одночасно відповідати цим вимогам.

Необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами. Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, 03 квітня 2008 року).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв'язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, 18 листопада 2004 року).

Зважаючи на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відсутність підстав для перегляду рішення апеляційного суду Одеської області від 25 листопада 2015 року у зв'язку з нововиявленими обставинами, оскільки вказані заявником обставини у розмінні частини другої статті 361 ЦПК України 2004 року не є нововиявленими.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржена ухвала постановлена без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що, відповідно до положень статті 400 ЦПК України, знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду.

У зв'язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржену ухвалу без змін.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу апеляційного суду Одеської області від 26 липня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:І. М. Фаловська В. С. Висоцька В. В. Пророк