Справа № 444/2876/17 Головуючий у 1 інстанції: Мікула В.Є.
Провадження № 22-ц/783/7421/17 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Цапа П.М.

з участю: представника ОСОБА_2- ОСОБА_3,

представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Жовківського районного суду Львівської області від 08 грудня 2017 року, -

ВСТАНОВИЛА:

08.12.2017 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення 513 024 грн. інфляційних втрат.

ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову та просив постановити ухвалу, якою накласти арешт на будівлю овочесховища, вагової, кузні та площадки, огорожі, пожежного водозабірника, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та належать ОСОБА_2 на праві приватної власності.

Оскаржуваною ухвалою заяву позивача про забезпечення позову задоволено, з метою забезпечення позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат накладено арешт на будівлю овочесховища, вагової, кузні та площадки, огорожі, пожежного водозабірника за адресою: АДРЕСА_1, в межах суми позову, а саме: 513024.00 грн., які належать ОСОБА_2.

Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_2, в апеляційній скарзі просить ухвалу суду скасувати. Зазначає, що задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції не взяв до уваги роз»яснення п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», не врахував те, що позивач звернувся з позовом про стягнення інфляційних втрат у розмірі 513024 грн., що виникли у зв'язку із невиконанням рішення Жовківського районного суду Львівської області від 24.09.2012 року у справі №1308/1786/2012, невиконання якого в основному викликане неможливістю продати об'єкт арешту - будівлі овочесховища, вагової, кузні та площадки, огорожі, пожежного водозбірника, розташованих за адресою: АДРЕСА_1. Суд не врахував, що накладення арешту на майно призведе до неможливості його відчуження та повернення заборгованості позивачу, оскільки відповідач, 07.08.2017 року, уклав попередній договір купівлі-продажу об'єкту арешту за ціною еквівалентною 106500,00 доларів США, що еквівалентно 2 752 268 грн., і відчуження арештованого майна сприяло б погашенню заборгованості відповідача перед позивачем. Суд першої інстанції не врахував співмірність заборгованості з вартістю арештованого майна, яке попередньо коштує більш ніж 2.7 млн. грн. Також апелянт зазначає, що судом не була встановлена реальна загроза невиконання відповідачем можливого рішення суду про задоволення позову, оскільки укладаючи попередній договір купівлі-продажу ОСОБА_2, в першу чергу, переслідував за мету виконання рішення Жовківського районного суду Львівської області від 24.09.2012 року у справі №1308/1786/2012.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає до задоволення з врахуванням наступного.

Забезпечення позову - це заходи припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим, і повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову, які направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення суду.

У відповідності до вимог ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з п. п. 1, 2 ч.1 ст.152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Відповідно до роз»яснень п. п. 1, 4 Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь - якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого п.4 ст. 151 ЦПК, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З виділених матеріалів вбачається, що рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 24.09.2012 року у справі №1308/1786/2012, задоволено позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_4 409873,00 грн. за договором позики, 125545 грн. 91 коп. інфляційних втрат, та 34092 грн. 26 коп. 3% річних від простроченої суми.

В грудні 2017 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення 513 024 грн. інфляційних втрат з підстав невиконання вказаного рішення суду від 24.09.2012 року.

Довідкою Жовківського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Львівській області від 08.12.2017 року за №10131 підтверджується відкриття виконавчого провадження ВП 39555945 щодо виконання виконавчого листа, виданого Жовківським районним судом Львівської області №1308/1786/2012 від 20.06.2013 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 409 873,00 грн. за договором позики, 125 545 грн. 91 коп. інфляційних втрат та 34 092 грн. 26 коп. 3% річних від простроченої суми та 1700,00 грн. сплаченого судового збору та 120,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, виконавчий лист перебуває на виконанні, боржником борг не погашено, заборгованість становить 571 331.17 грн.

Звертаючись із заявою про забезпечення позову, ОСОБА_4 зазначив, що існує ризик вчинення відповідачем дій, які унеможливлять виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Постановляючи оскаржувану ухвалу та задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачу ОСОБА_2 належать: будівля овочесховища, вагової, кузні та площадка, огорожа, пожежний водозабірник за адресою АДРЕСА_1, та з огляду на те, що зазначене вище майно виставлене на продаж, а відтак є підстави вважати, що відповідач може відчужити вищезазначене майно на користь інших осіб з метою ухилення від виконання рішення суду, а відтак невжиття таких заходів може утруднити виконання рішення суду в майбутньому у даній цивільній справі.

Частина 3 ст. 152 ЦПК України (в редакції від 18.03.2004 року) імперативно встановлює, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

По суті забезпечення позову є встановлення судом обмежень суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення претензій позивача (заявника).

При зверненні до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно позивач повинен, по - перше, аргументовано обґрунтувати причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов та необхідність у цьому, по - друге, довести, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Таким чином, забезпечення позову - це заходи припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим, і повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову, які направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення суду.

В свою чергу, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України (в редакції від 18.03.2004 року) позов забезпечується зокрема накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, аналогічні положення закону містяться в роз'ясненнях п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову».

В свою чергу, загроза утруднення або неможливості виконання рішення суду наявні тоді, коли у сторони спору до його вирішення є можливість розпорядитися об'єктом прав, що став предметом спору.

Невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам.

На підтвердження належності на праві власності ОСОБА_2 будівлі овочесховища, вагової, кузні та площадки, огорожі, пожежного водозабірника, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, позивач надав свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане виконавчим комітетом Заставнянської сільської ради від 28.09.2005 року, а також витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 15,16).

Належність відповідачу на праві власності будівлі овочесховища, вагової, кузні та площадки, огорожі, пожежного водозабірника, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, підтверджується також попереднім договором купівлі - продажу зазначеного майна від 07.08.2017 року.

Доводи апелянта щодо неспівмірності виду забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами спростовуються тим, що оскаржуваною ухвалою накладено арешт на майно, яке належить відповідачу в межах заявленого позову, а саме, на суму 513024.00 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що укладаючи попередній договір купівлі-продажу від 07.08.2017 року (із змінами від 28.09.2017 року і 30.11.2017 року) об'єктів арешту за ціною еквівалентною 106500.00 дол. США з оплатою цієї суми у гривнях за курсом, встановленим сторонами на день укладення договору купівлі-продажу, ОСОБА_2 в першу чергу, переслідував за мету виконати рішення Жовківського районного суду Львівської області від 24.09.2012 року, є надуманими та голослівними, оскільки, як вбачається з договорів, ОСОБА_2 отримав забезпечувальні платежі грошима шляхом перерахування на розрахунковий рахунок від ОСОБА_6 в сумі 258 429 грн. - за договором від 07.08.2017 року, 800 000 грн. - за договором від 28.09.2017 року, та 800 000 грн. - за договором від 30.11.2017 року, проте заборгованості перед ОСОБА_4 так і не погасив, жодні платежі на виконання рішення суду ним не були сплачені, з метою уникнення загрози відчуження відповідачем будівлі овочесховища, вагової, кузні та площадки, огорожі, пожежного водозабірника, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, колегія суддів вважає вірним висновок суду щодо наявності підстав для забезпечення позову, оскільки зважаючи на вищенаведені обставини існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Інші доводи апелянта не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи те, що оскаржувана ухвала постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, така є законною, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374,ст. ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Жовківського районного суду Львівської області від 08 грудня 2017 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 22.03.2018 року.

Головуючий: Шеремета Н.О.

Судді: Ванівський О.М.

Цяцяк Р.П.