АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
апеляційне провадження № 22-ц/796/314/2018 Доповідач Заришняк Г.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2018 року Апеляційний суд міста Києва в складі суддів судової палати з розглядуцивільних справ:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Андрієнко А.М., Рубан С.М.

при секретарі - Ткаченко І.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, діючого в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 07 квітня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Акропулус Біосайнес» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористані дні відпустки, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, коштів за участь у ремонті складського приміщення та відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ТОВ «Акропулус Біосайнес» та з урахуванням уточнених позовних вимог просила стягнути з Товариства заборгованість по заробітній платі у сумі 3 207 грн. 37 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 77 434 грн. 50 коп., 7 700 грн. за участь в ремонті складського приміщення, 30 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що вона працювала у відповідача на посаді фармацевта. При звільненні з роботи Товариство не провело з нею повний розрахунок. Оскільки з квітня по травень 2013 року вона брала участь в ремонті складського приміщення аптеки, відповідач заборгував їй за виконання вказаних робіт 7 700 грн. У зв'язку з невиплатою заробітної плати, неможливістю влаштуватись на нову роботу вона також зазнала моральних страждань, у зв'язку з чим просила позов задовольнити.

У лютому 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до відподача, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила стягнути з ТОВ «Акрополус Біосайнсес» заборгованість по заробітній платі у сумі 2 155 грн. 87 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 36 738 грн., 5 700 грн. за участь в ремонті складського приміщення, компенсацію за невикористані дні відпустки - 1300 грн., 30 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що працювала в ТОВ «Акрополус Біосайнсес» на посаді санітарки. На час звільнення відповідач не провів з нею повний розрахунок. Оскільки вона з квітня по травень 2013 року місяць брала участь в ремонті складського приміщення аптеки, відповідач заборгував їй 7 700 грн. У зв'язку з невиплатою заробітної плати, неможливістю влаштуватись на нову роботу вона також зазнала моральних страждань, у зв'язку з чим просила позов задовольнити.

У лютому 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила стягнути з ТОВ «Акрополус Біосайнсес» заборгованість по заробітній платі у сумі 1 766 грн 62 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 36 738 грн., 5 700 грн. за участь в проведенні ремонту складського приміщення, 1 300 грн - компенсації за дні невикористаної відпустки, та 30 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Зазначала, що вона працювала в ТОВ «Акрополус Біосайнсес» на посаді санітарки аптечного складу. На час звільнення з роботи відповідач не провів з нею повний розрахунок. Окрім того, відповідач не виплатив їй зарплату в сумі 5 700 грн. за роботу по ремонту складського приміщення, яку вона виконувала з квітня по травень 2013 року. У зв'язку з невиплатою заробітної плати, неможливістю влаштуватись на нову роботу, вона також зазнала моральних страждань й просила відшкодувати заподіяну їй моральну шкоду.

Ухвалами Солом'янського районного суду м. Києва від 27 квітня 2015 року та від 04 червня 2015 року дані позови об'єднані в одне провадження (т.1, а.с.68, 110).

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 07 квітня 2016 року вказані позови задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «Акрополус Біосайнсес» на користь ОСОБА_2 заборгованість по невиплаченій заробітній платі в сумі 1 766 грн. 62 коп. та компенсацію за невикористані дні відпустки в сумі 1 300 грн., а всього 3 066 грн. 62 коп.

Стягнуто з ТОВ «Акрополус Біосайнсес» на користь ОСОБА_4 заборгованість по невиплаченій заробітній платі в сумі 3 207 грн. 37 коп.

Стягнуто з ТОВ «Акрополус Біосайнсес» на користь ОСОБА_3 заборгованість по невиплаченій заробітній платі в сумі 2 155 грн.87 коп. та компенсацію за невикористані дні відпустки в сумі 1 300 грн., а всього 3 455 грн. 87 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В решті позову відмовлено.

Рішення в частині стягнення заробітної плати в межах платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 16 червня 2016 року вказане рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди скасовано і ухвалено в цій частині нове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнуто з ТОВ «Акрополус Біосайнсес» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 28 вересня 2013 року по 07 квітня 2016 року у розмірі 39 249 грн. 35 коп. (сума зазначена без урахування податків та обов'язкових платежів) та 1 000 грн.на відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ТОВ «Акрополус Біосайнсес» на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 28 вересня 2013 року по 07 квітня 2016 року у розмірі 79 089 грн. 25 коп. (сума зазначена без урахування податків та обов'язкових платежів) та 1 000 грн.на відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ТОВ «Акрополус Біосайнсес» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 28 вересня 2013 року по 07 квітня 2016 року у розмірі 38 106 грн. 35 коп. (сума зазначена без урахування податків та обов'язкових платежів) та 1 000 грн.на відшкодування моральної шкоди.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 жовтня 2017 року рішення Апеляційного суду м. суду м. Києва від 16 червня 2016 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 до ТОВ «Акропулус Біосайнсес» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку - скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до цього ж суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, діючий в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні апеляційної інстанції позивачі та їх представник підтримали апеляційну скаргу з підстав та доводів, викладених в ній.

Представник відповідача в судове засідання не з»явився, про день та час розгляду справи повідомлений належно.

Відповідно до п.8 ч.1 1 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України в реакції Закону №2147VIII від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Згідно з ч. 6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

За змістом п.3 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402- VIII апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду в порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону №2147- VIII від 03 жовтня 2017 року.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і це було встановлено судом, що ОСОБА_2 з 02 вересня 2010 року працювала у ТОВ «Акропулус Біосайнсес» на посаді санітарки аптечного складу.

Наказом №74-Кк від 27 вересня 2013 року ОСОБА_2 звільнено з займаної посади за ст. 36 КЗпП України. За період роботи з 01 вересня 2013 року по 27 вересня 2013 року наказано виплатити грошову компенсацію за 22 календарних дні невикористаної відпустки (а.с.20 т .1) В день звільнення з ОСОБА_2 не було проведено повного розрахунку.

Згідно довідки ТОВ «Акропулус Біосайнсес» від 24 жовтня 2015 року №21-410/2015 заборгованість відповідача по заробітній платі перед ОСОБА_2 становить 1 766 грн. 62 коп.

Встановлено, що ОСОБА_4 з 01 жовтня 2010 року працювала у ТОВ «Акропулус Біосайнсес» на посаді фармацевта, 01 березня 2012 року - переведена на посаду фармацевта аптечного складу.

Наказом №74-к від 27 вересня 2013 року ОСОБА_4 звільнено з займаної посади за ст. 36 КЗпП України. В день звільнення з ОСОБА_4 не було проведено повного розрахунку.

Судом також встановлено, що ОСОБА_3 з 01 жовтня 2010 року працювала у ТОВ «Акропулус Біосайнсес» на посаді санітарки, 01 березня 2012 року - переведена на посаду санітарки аптечного складу.

Наказом №74-Кк від 27 вересня 2013 року ОСОБА_3 звільнено з займаної посади за ст. 36 КЗпП України. Наказано виплатити ОСОБА_3 грошову компенсацію за 20 календарних днів невикористаної основної щорічної відпустки за період роботи з 01 жовтня 2013 року по 27 вересня 2013 року, проте в день звільнення з ОСОБА_3 не було проведено повного розрахунку.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 07 квітня 2016 року в частині стягнення з ТОВ «Акрополус Біосайнсес» на користь позивачів заборгованості по невиплаченій заробітній платі та компенсаці за невикористані дні відпустки набрало законної сили.

Відмовляючи в задоволенні позову в частині стягнення з відповідача на користь позивачів середнього заробітку за весь час затримки розрахунку по день ухвалення судового рішення, суд першої інстанції виходив з відсутності вини Товариства за невиплату належних працівникам сум при звільнені, оскільки вилучення ГСУ СБ України документів первинного бухгалтерського обліку, а також печатки Товариства унеможливило подальше провадження відповідачем господарської діяльності із оптової торгівлі лікарськими засобами.

Проте колегія суддів не може погодитися з такими висновками районного суду.

Відповідно до ч.1 ст. 47 КЗпП України власник, або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок, у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

За правилом ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 цього Кодексу, за відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Системний аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що передбачений ч.1 ст. 117 КЗпП України обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при цьому визначальним є такі обставини, яка невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, висловленої при розгляді справи 6-76цс14 від 02 липня 2014 року, і яка в силу ч.4 ст.263 ЦПК України провинна враховуватись судами при застосуванні відповідних норм права, порушення процедури про банкрутство роботодавця, наявність тривалого періоду здійснення виконавчих дій органами державної виконавчої служби, незначна частка заборгованості підприємства перед працівником у виплаті компенсації за невикористану відпустку порівняно із сумою середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку не може свідчити про відсутність вини роботодавця в невиплаті працівникові належних коштів і не є підставою для звільнення роботодавця від обов'язку сплатити зазначені кошти.

Згідно з роз'ясненнями, що містяться в п.20 Постанови №13 Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку з затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗПП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Із матеріалів справи вбачається, що спір про розмір належних звільненим працівникам сум був відсутнім, вимоги про стягнення заборгованості задоволені повністю.

Як видно з документів, витребуваних судом апеляційної інстанції за клопотанням представника позивачів від Служби безпеки України, на підставі протоколу обшуку від 01.03.2013 р. старшим слідчим Головного слідчого управління Служби безпеки України було вилучено в ТОВ «Акропулус Біосайнсес» документи первинного бухгалтерського обліку, жорсткі магнітні диски, сервери, системні блоки, печатку Товариства, договори, сертифікати якості лікарських препаратів, лікарські засоби та інше майно Товариства.

Постановами органу досудового слідства від 23.05.2013 р. було виключено майно із числа речових доказів та повернуто відповідачу лікарські засоби.

19.04.2013 р. Товариству повернуті установчі документи, а 30.04.2013 р. представником відповідача були отримані в Службі безпеки України печатка Товариства та договори.

В подальшому протягом травня - вересня 2013 р. відповідачу були повернуті вилучені сервери, системні блоки, жорсткі магнітні диски, печатки дочірніх підприємств, сертифікати якості та висновки щодо лікарських препаратів, а також самі лікарські засоби.

Постановою органу досудового слідства від 13.09.2013р. було закрито кримінальне провадження у зв»язку з відсутністю в діянні складу кримінальних правопорушень та повернуто Товариству всі предмети та документи, вилучені в офісних та складських приміщеннях підприємства.

Відповідно до Податкової декларації з податку на додану вартість та Розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів, відповідач здійснював певну господарську діяльність ( т.2 а.с.227-234).

Отже, станом на час звільнення позивачів з роботи, 27 вересня 2013 року, кримінальну справу було закрито, а вилучене майно та документи були повернуті ТОВ «Акропулус Біосайнсес» і Товариство мало можливість здійснювати свою господарську діяльність із оптової торгівлі лікарськими засобами, і у відповідача в цей період перестали існувати обставини, які виключали виплату позивачам всіх належних при звільненні сум.

Як вбачається з довідки ПАТ «НЕОС БАНК» від 02.11.2015 р. №0605/1-05/1822, в період з 18.02.2013 р. по 17.09. 2013 р., на підставі наданих ТОВ «Акрополус Біосайнсес» у встановленому договором порядку зарплатних відомостей, на відповідні карткові рахунки позивачів періодично зараховувались суми заробітної плати за березень, квітень, травень, червень, липень, серпень 2013 р. (а.с. 228 -236 т.1). Відстність грошових коштів на рахунках відповідача в ПАТ «Банк Фамільний» станом на 06.11.2015 р., в ПАТ КБ «ПриватБанк» станом на 05.11.2015 р., а також залишок грошових коштів на поточному рахунку в ПАТ «Неос Банк» станом на 05.11.2015 р. в сумі 2000 грн., не виключає відповідальності роботодавця у затримці розрахунку (а.с.11 -15 т.1).

Відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 21 січня 2015 року у справі №6-195 цс14, непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, є підставою для відповідальності, передбаченої частиною першою статті 117 цього Кодексу.

Суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку на засадах співмірності тільки в разі одночасного вирішення вимог про стягнення належних при звільненні сум за умови часткового задоволення цих вимог.

Оскільки у справі, яка переглядається, вимоги позивача щодо розміру належних йому при звільненні сум судом задоволені в повному обсязі, то й підстав для застосування принципу співмірності та зменшення розміру відшкодування за час затримки розрахунку при звільненні в суду не було.

Враховуючи ту обставину, що в даній справі непроведення з позивачами розрахунку не було пов'язано зі спором про розмір належних до виплати сум на день їх звільнення, і вказані вимоги були задоволені судом в повному обсязі, а також враховуючи обставини, за яких було встановлено наявність заборгованості, невчинення відповідачем жодної дії з метою її погашення з вересня 2013 року і до часу розгляду справи в суді, колегія суддів дійшла висновку про те, що зменшення розміру відшкодування заробітку за час затримки розрахунку з урахуванням принципу співмірності не буде відповідати вимогам закону та принципу справедливості.

При визначенні суми середнього заробітку за час затримки розрахунку колегія суддів враховує механізм здійснення відповідного розрахунку, який визначено Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 р. №100.

Під час проведення розрахунку колегія суддів використовує формулу, за якою обрахуванню підлягає період затримки за робочі дні з використанням даних про середній заробіток позивачі,в виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана дана виплата.

Так, середньоденна заробітна плата ОСОБА_4 становить 124,55 грн. ( 2740 грн. + 2740 грн. / 44 роб. дні). Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 28.09.2013 р. по 07.04.2016 р. становить 79 089,25 грн. ( 635 роб. дні х 124,55 грн.).

Середньоденна заробітна плата ОСОБА_3 становить 60,01 грн. (1402,22 грн. + 1238, 09 грн. / 44 роб. дні). Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 28.09.2013 р. по 07.04.2016 р. становить 38 106,35 грн. ( 635 роб. дні х 60,01 грн.).

Середньоденна заробітна плата ОСОБА_2 становить 61,81 грн. (1300 грн. + 1419,50 грн. / 44 роб. дні). Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 28.09.2013 р. по 07.04.2016 р. становить 39 249,35 грн. ( 635 роб. дні х 61,81 грн.).

Оскільки неправильне застосування судом першої інстанції зазначених норм матеріального права призвело до неправильного вирішення справи в частині позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, судове рішення в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог, стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 28 вересня 2013 року по 07 квітня 2016 року на користь ОСОБА_2 в сумі 39 249 грн. 35 коп., на користь ОСОБА_4 з 28.09.2013 р. по 07.04.2016 р. у розмірі 79 089 грн. 25 коп. на користь ОСОБА_3 з 28.09.2013 р. по 07.04.2016 р. у розмірі 38 106 грн. 35 коп.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, діючого в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, - задовольнити частково.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 07 квітня 2016 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні - скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Акрополус Біосайнсес» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 28 вересня 2013 року по 07 квітня 2016 року у розмірі 39 249 грн. 35 коп. з урахуванням податків та обов'язкових платежів.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Акрополус Біосайнсес» на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 28 вересня 2013 року по 07 квітня 2016 року у розмірі 79 089 грн. 25 коп. з урахуванням податків та обов'язкових платежів.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Акрополус Біосайнсес» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 28 вересня 2013 року по 07 квітня 2016 року у розмірі 38 106 грн. 35 коп. з урахуванням податків та обов'язкових платежів.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня з дня складання повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повна постанова складена 21 березня 2018 р.

Головуючий:

Судді: