Номер провадження: 22-ц/785/217/18
Номер справи місцевого суду: 520/6156/17
Головуючий у першій інстанції Васильків О. В.
Доповідач Журавльов О. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.03.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Журавльова О.Г.,

суддів: Комлевої О.С., Сегеди С.М.,

при секретарі Ліснік Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору нікчемним та стягнення коштів, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на ухвалу судді Київського районного суду м. Одеси від 12 вересня 2017 року (суддя Васильків О.В.),

встановила:

У травні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом, просить визнати нікчемним попередній договір від 23.03.2017 року щодо купівлі-продажу об'єкта нерухомості за адресою: АДРЕСА_1, який укладений між сторонами; стягнути з ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 54 000,00 грн., які передані як аванс; вирішити питання судових витрат.

07.09.2017 року сторона позивача надала клопотання про забезпечення позову, просила накласти арешт на 1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_2. Мотивуючи клопотання тим, що невжиття вказаних заходів може унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 12 вересня 2017 року заяву про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2, у межах ціни позову до вирішення спору по суті.

Зазначену ухвалу суду оскаржує в апеляційному порядку ОСОБА_3 через представника - ОСОБА_4 В скарзі ставиться питання про скасування оскаржуваної ухвали суду. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що засоби забезпечення позову неспівмірні з позовними вимогами.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що предметом позову є визнання нікчемним договору купівлі-продажу об'єкта нерухомості за адресою: АДРЕСА_1, який укладений між сторонами; стягнення з відповідача ОСОБА_3 грошових коштів у розмірі 54 000,00 грн., які передані як аванс.

З Інформаційної довідки із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 08.06.2017 року, вбачається, що відповідач ОСОБА_3 є власником 1/2 частини квартири АДРЕСА_2, на підставі договору купівлі-продажу №4-673 від 11.05.2017 року, власником квартири АДРЕСА_3 та власником 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 (яка була предметом попереднього договору купівлі-продажу).

Згідно ст. 151, 152, 153 ЦПК України (в редакції Закону, що діяла станом на час розгляду справи судом першої інстанції), суд може за заявою позивача вжити заходів забезпечення позову, які повинні випливати із суті заявлених позовних вимог. При цьому забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Позов забезпечується, зокрема накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; встановленням заборони вчиняти певні дії.

Аналогічна норма міститься і в ст. 149, 150 ЦПК України, діючого на час розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Отже, таким заходом забезпечення позову, як арешт, суд захищає законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і зберігають свою дію до фактичного виконання рішення суду, яким закінчується вирішення спору по суті.

Таким чином, накладання арешту - забезпечення позовних вимог позивача по справі не носять дискримінаційного характеру по відношенню до відповідача по справі.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. (п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

Враховуючи встановлене, суд першої інстанції, з'ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви про застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2, у межах ціни позову до вирішення спору по суті, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, якщо позов буде задоволений. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги про порушення прав відповідача є необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальної частині оскаржуваного рішення.

Доводи апеляційної скарги як на підставу скасування ухвали що заявлені вимоги клопотання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на 1/2 частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2, є неспівмірними з позовною вимогою є безпідставними та висновків суду першої інстанції не спростовують.

Інших доводів про неправильність судового рішення апелянтом в скарзі не зазначено.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Таким чином, всупереч твердженню скарги, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та постановив ухвалу з додержанням вимог закону, тому у відповідності зі ст. 375 ЦПК України, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 268, п. 1 ч. 1 ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, судова колегія,

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу судді Київського районного суду м. Одеси від 12 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст Постанови складено 29 березня 2018 року.

Головуючий О.Г.Журавльов

Судді О.С.Комлева

С.М.Сегеда