Справа № 159/4939/18
Провадження № 2/159/1377/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2018 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді Лесика В.О.,

за участю секретаря Жукової Ю.В..,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковель цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод користування майном шляхом виселення,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод користування майном шляхом виселення.

Обґрунтовуючи вимоги позовної заяви посилається на наступні обставини: 28 березня 2002 року вона купила будинок №22 по вул.Колгоспній в с.Ворона Ковельського району Волинської області. У вказаному будинку, без реєстрації, до теперішнього часу проживає відповідач, який вселився до належного їй на праві приватної власності будинку у 2005 році. Відповідач зареєстрований у будинку своїх батьків, по по вул.Шевченка,53 в с.Білашів Ковельського району, однак продовжує проживати у належному їй будинку. Проживаючи у належному їй будинку, відповідач не працює, не вживає заходів для працевлаштування. Крім цього, постійно порушує та продовжує порушувати правила сумісного проживання. Зокрема, на ґрунті зловживання спиртними напоями, відповідач постійно влаштовує сварки, погрожує їй та членам її сімї фізичною розправою, за що неодноразово його було притягнуто до адміністративної відповідальності. Оскільки відповідач не є власником житла, не несе будь-яких обов'язків користувача житловим приміщенням, а також систематично порушує правила співжиття, спільне проживання позивача та членів її сім'ї в одному будинку з відповідачем є неможливим та небезпечним. З посиланням на норми чинного законодавства, позивач прохає позов задовольнити.

У ході судового розгляду позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позов підтримали з підстав зазначених у позовній заяві і прохають його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 у ході судового розгляду позов визнали повністю , не заперечили проти його задоволення.

Згідно ч. ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд, в силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України ухвалює рішення про задоволення позову.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Згідно ч.1 ст. 82 ЦК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню,якщо суд не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Договором купівлі-продажу будинку від 28 березня 2002 рокудоводиться та обставина, що позивач ОСОБА_1 є власником будинку №22 по вул. Молодіжній в с.Ворона Ковельського району Волинської області.

Позивачем визнається та обставина, що відповідач ОСОБА_3 вселився до належного позивачеві житлового будинку, як член сім'ї позивача (співмешканець) у 2005 році, користувався жилим приміщенням нарівні з власником приміщення, будь-якої угоди між сторонами про порядок користування житловим приміщенням укладено не було.

Відповідно до ч.1 ст. 156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку ( квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно.

До членів сім'ї власника будинку належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу.

У ході судового розгляду встановлено, що відповідач ОСОБА_3 не несе будь-яких витрат, пов'язаних з утриманням будинку, не оплачує комунальних послуг, якими користується нарівні з іншими мешканцями будинку.

У ході розгляду справи також встановлено, що відповідач проживає у будинку, належному позивачеві, без реєстрації, що підтверджується даними довідки, виданою Любитівською сільською радою Ковельського району.

У позовній заяві позивач прохає суд усунути перешкоди у здійсненні її прав власника, пов'язаних з користуванням та розпорядженням нерухомим майном, шляхом виселення відповідача з належного позивачеві житлового приміщення - житлового будинку, розташованого за адресою:по вул. Молодіжній,22 в с.Ворона Ковельського району Волинської області

Підстави та порядок позбавлення членів сім'ї власника права користування жилими приміщеннями визначені у ст. 157 ЖК України, якою встановлено, що членів сім'ї власника жилого будинку може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

За змістом ст. 116 ЖК України, виселення члена сім'ї наймача (власника) будинку та інших осіб, які проживають разом з ним, можливо в тому випадку, коли вони систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематично порушують правила співжиття та роблять неможливим для інших проживання з ними в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними.

У ході розгляду справи встановлено та не заперечується відповідачем, що останній проживаючи у будинку, належному позивачеві відмовляється оплачувати витрати, пов'язані з обслуговуванням будинку та комунальні послуги, продовжує користуватися належним позивачеві майном. Відповідач не працює, не вживає заходів для працевлаштування, постійно порушує та продовжує порушувати правила сумісного проживання. Зокрема, на ґрунті зловживання спиртними напоями, відповідач постійно влаштовує сварки, погрожує позивачеві та її чланам сімї фізичною розправою.

Обставини, зазначені позивачем у обґрунтування вимог позову підтверджуються характеристикою виданою дільничим офіцеро поліцї ОСОБА_5 ГУНП у Волинській області ОСОБА_6проте що, відповідач ОСОБА_3неоноразово притягався до адміністравтиної відповідальності за вчинення домашнього насильства по відношенню до співмешканки ОСОБА_1 та її дітей. З даного приводу перебуває на профілактичному обліку, як сімений дебошир, в секторі превенції ОСОБА_5 На заходи профілактичного характеру не реагує, потребує постійного контролю з боку правоохоронних органів.

Відтак, суд приходить до висновку, що вживані працівниками поліції заходи запобігання протиправній поведінці відповідача є безрезультатними.

У ст. 41 Конституції України , ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне право користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

У ході судового розгляду судом встановлені обставини, зазначені у ч.1 ст. 116 ЖК України.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 проживаючи в будинку належному позивачеві ОСОБА_1, систематично порушує правила сумісного проживання, поводиться агресивно по відношенню до власника житла та членів її сім'ї, влаштовує сварки, поведінка відповідача є небезпечною для оточуючих. Заходи запобігання і громадського впливу - не впливають на відповідача.

Відтак суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову з урахуванням обраного позивачем способу захисту порушених прав.

Керуючись ст.ст. 10-13, 77, 81,82, 141, 197, 206, 247, 263, 265 ЦПК України, ст. ст. 15,319, 321, 383,391 ЦК України, ст. 150,157,116 ЖК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити повністю.

Виселити відповідача ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1 з житлового приміщення, а саме будинку №22 по вул.Молодіжній в с.Ворона Ковельського району Волинської області, що належить на праві приватної власності позивачу.

Судові витрати залишити за позивачем.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ковельський міськрайонний суд Волинської області.

Повний текст рішення складено 15 листопада 2018 року.

Головуючий: В.О.Лесик