Справа №: 398/4185/17
провадження №: 2/398/804/18
"14" березня 2018 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі головуючого судді Соколової Р.І.,
за участю секретаря - Лісовської Л.М.,
представника позивача - ОСОБА_2
представника третьої особи - ТурбаєвськоїРощенко О.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - орган опіки та піклування Олександрійської міської ради Кіровоградської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав відносно дочки останньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання дочки.
Свої вимоги мотивує тим, що відповідач ОСОБА_4 є її рідною дочкою та матір'ю двох неповнолітніх дітей сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, та дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3. В зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх батьківських обов'язків по вихованню дітей та піклуванню про них, вона вже зверталась до суду з позовом про відібрання дітей у останньої. Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11.05.2017 року її позовні вимоги було задоволено частково: старшого сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, відібрано та передано на виховання бабусі, а також стягнуто аліменти на її користь на утримання останнього. В задоволені позовних вимог відносно ОСОБА_5 їй було відмовлено, оскільки протягом розгляду справи відповідачка покращила своє відношення до дитини, почала належним чином виконувати свої батьківські обов'язки, влаштувала дитину у відповідну школу, придбала необхідне шкільне приладдя». На підставі цього суд прийшов до висновку,що відібрання дитини від матері не відповідає інтересам дитини.
Дійсно, в ході розгляду справи відповідач покращила своє відношення до дітей, однак, після ухвалення судового рішення, інших змін не відбулося. Починаючи з літа 2017 року ОСОБА_5 постійно проживає з позивачем, вона займається її вихованням та утриманням. Відповідач з донькою практично не спілкується, її вихованням не займається, станом здоров'я не цікавиться, участі в житті дочки не бере, навчальний заклад, де навчається ОСОБА_5, не відвідує та участі у навчально-виховному процесі не приймає (успішністю не цікавиться, класні заходи та батьківські збори не відвідує), крім того, жодної матеріальної допомоги на утримання дочки не надає. В жовтні 2017 року ОСОБА_5 два тижні проходила обстеження в умовах стаціонару Олександрійської дитячої лікарні, мати жодного разу не відвідали її, не зателефонувала та не поцікавилася станом здоров'я.
В зв'язку з тим, що відповідач самоусунулась від участі в житті дитини рішенням виконавчого комітету Олександрійської міської ради від 09.11.2017 року № 695 ОСОБА_5 надано статус дитини позбавленої батьківського піклування, встановлено опіку а її призначено опікуном.
Крім того, відповідач неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності за невиконання батьківських обов'язків. Рішенням Олександрійського міськрайонного суду від 11.05.2017 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання ОСОБА_8, однак відповідач рішення суду не виконує, аліменти не сплачує. Інших осіб на утриманні відповідача немає.
Оскільки вихованням та утриманням ОСОБА_5 займається вона, позивач вважає за доцільне позбавити ОСОБА_4. батьківських прав відносно дочки та стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 на користь позивача.
До розгляду справи по суті вимог, 14.02.2018 року через канцелярію суду від представника третьої особи органу опіки та піклування Олександрійської міської ради надійшли пояснення з приводу заявлених позивачем вимог. Відповідно до зазначених пояснень 14.12.2017 року відбулося засідання комісії з питань захисту прав дитини, на якому стало відомо, що ОСОБА_4 не виконує батьківські обов'язки по відношенню до дочки, а саме: не приділяє їй належної уваги, не займається вихованням, матеріально дитину забезпечують бабуся та дідусь, з якими мати залишає дитину на тривалий час, а сама зникає не повідомивши про місце свого перебування. Працівниками служби у справах дітей з ОСОБА_4 неодноразово проводились бесіди щодо невиконання нею батьківських обов'язку, вона викликалась на засідання комісії з питань захисту прав дитини, де запевняла членів комісії, що вже наступного дня почне жити по іншому та відбудуться позитивні зміни. В 2016 році комісією вже надався до суду висновок про доцільність відібрання дочки у ОСОБА_4, але в судовому засідання представник служби змінив свою думку, оскільки мати почала піклуватись про дитину, забрала до себе, придбала канцелярське приладдя для школи. Однак, невдовзі після винесення судом рішення, ОСОБА_4 повернулась до попереднього способу життя.
В судовому засідання позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали в повному обсязі з наведених в позові підстав, просили його задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечували.
Представник третьої особи ОСОБА_9 підтримала заявлені позивачем вимоги та пояснила, що в серпні 2017 року до органу опіки прийшла позивач разом з онучкою ОСОБА_5 та повідомила, що їй невідомо про місце перебування дочки, на дзвінки остання не відповідає. Відповідач на засідання комісії більше не з'явилась. На даний час дитина перебуває під опікою бабусі, тому вважає, за необхідне позбавити ОСОБА_4 батьківських прав та стягнути аліменти на утримання дочки.
Відповідач в судові засідання, призначені на 24 січня 2018 року, 16 лютого 2018 року та 14 березня 2018 року, жодного разу не з'явилася. Повістки про виклики в судові засідання, які було направлено відповідачу на адресу, вказану в позовній заяві, а саме: АДРЕСА_1, повернулись на адресу суду: на 24.01.2018 року з відміткою «за закінченням терміну зберігання», на 16.02.2018 року та 14.03.2018 року - «інші причини, що не дали змоги виконати обов'язки щодо пересилання поштового відправлення». При цьому, згідно довідки управління дозвільно-погоджувальних процедур та адміністративних послуг Олександрійської міської ради від 21.12.2017р. відповідач зареєстрована за вказаною адресою. Крім того, виклик відповідача в судове засідання, призначене на 14.03.2018 року, було здійснено через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.
Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
Згідно з ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за 10 днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.
Враховуючи викладене, відповідач вважається таким, що про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Вислухавши пояснення позивача та її представника, представника третьої особи, думку малолітньої ОСОБА_5, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до таких висновків.
Згідно із ч. 1 ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Відповідно до частин 2 та 3 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Відповідач ОСОБА_4 є матір'ю малолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2, виданим Олександрійським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області 22 листопада 2017 року, актовий запис №113.
Згідно рішення виконавчого комітету Олександрійської міської ради Кіровоградської області від 9 листопада 2017 року №695 ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування.
Згідно довідки спеціального загальноосвітнього навчального закладу І-ІІ ступенів №4 ім.М.Олефіренка Олександрійської міської ради від 27.11.2017 року №48 ОСОБА_4 мати ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, учениці 3 класу з 1 вересня 2017 року навчальний заклад з метою контролю за навчанням дитини не відвідувала, на батьківських зборах була відсутня.
Як свідчить висновок про стан здоров'я, фізичний та розумовий розвиток дитини від 19.10.2017 року ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, встановлено діагноз: міопія середнього ступеня, астигматизм слабкого ступеня.
Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11.05.2017 року у ОСОБА_4 відібрано сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_6, якого передано для проживання та виховання бабусі ОСОБА_1, та стягнуто на користь останньої аліменти на утримання ОСОБА_8, в задоволені позовних вимог щодо відібрання у ОСОБА_4 дочки ОСОБА_5 було відмовлено.

В зв'язку з неналежним виконанням батьківських обов'язку ОСОБА_4 було притягнуто до адміністративно відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП, що підтверджується постановою Олександрійського міськрайонного суду від 26.09.2016 року.

Згідно акту обстеження житлово-побутових умов сім'ї, проведеного 01.12.2017 року за адресою АДРЕСА_1, де проживає неповнолітня ОСОБА_5 разом з дідусем та бабусею (позивачем по справі): санітарні умови задовільні, окремого ліжка дитина немає - спить з бабусею, має письмовий стіл, забезпечена шкільним приладдям. Мати дитини проживає окремо, вихованням не займається. Бабуся та дідусь піклуються про онуку, забезпечують її усім необхідним.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Олександрійської міської ради Кіровоградської області №469/9/10/3 від 29.12.2017 року про доцільність позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав та стягнення з неї аліментів, встановлено, що на засіданні комісії з питань захисту прав дитини, точку зору ОСОБА_4, з приводу зазначеного питання, встановити не виявилось можливим в зв'язку з тим, що місце проживання останньої не відоме. Комісія вважає за доцільне позбавити ОСОБА_4 батьківських прав відносно малолітнього дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, та стягнути з неї аліменти на виховання та утримання дочки, на користь опікуна над дитиною - ОСОБА_1.

Висновок комісії було направлено відповідачу на адресу реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1, що підтверджується квитанцією про оплату послуг поштового зв'язку та описом вкладення.

В судовому засіданні було заслухано думку малолітньої ОСОБА_5, яка розповіла, що вона проживає з бабусею, дідусем та старшим братом ОСОБА_8. Маму востаннє бачила невдовзі після нового року. Вона приходила декілька разів п'яна, жодних подарунків не приносила. В неї є мобільний телефон, але мама ніколи не телефонувала. Їй подобається жити з бабусею, дідусем та братом. Вона ходить до школи, вчиться непогано, з уроками допомагає дідусь. Хоче й надалі проживати таким складом сім'ї.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно з пунктами 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Судом встановлено, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток своєї малолітньої дочки, не забезпечує її матеріально, не спілкується з неї, тобто фактично самоусунулася від виконання своїх батьківських обов'язків.

Вирішуючи даний спір, суд враховує рішення Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», яким встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Таким чином, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності приходить до висновку що відповідач ухиляється від виховання та утримання своєї малолітньої дочки, фактично переклавши цей обов'язок на позивача та свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, передбаченими ст.150 СК України.

З наведених вище обставин, суд вважає, що наявні підстави, передбачені п. 2 ч.1 ст.164 СК України для позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав відносно ОСОБА_5, що сприятиме захисту інтересів дитини.

Водночас, згідно ч. 4 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов'язку утримувати дітей. Згідно з ч. 4 ст. 170 Сімейного кодексу України при задоволені позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.3ст.181 Сімейного кодексу України). Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 2 статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Враховуючи викладене, відповідач зобов'язана утримувати свою дитину незалежно від факту позбавлення її батьківських прав та сплачувати визначені судом аліменти, тому позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання дочки ОСОБА_5 на користь опікуна ОСОБА_1 також підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір: на користь держави в сумі 640,00 грн. та на користь позивача в сумі 640,00 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, ст.ст. 264, 265, 273, 280 - 282 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Позбавити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_8, батьківських прав відносно дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_9

Стягнути з ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_8, зареєстрована АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_11, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) аліменти на утримання ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_3 р.н.) в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 12.12.2017 року та до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_8, зареєстрована АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_11, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) судовий збір в розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_8, зареєстрована АДРЕСА_1) судовий збір в дохід держави в розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне рішення складено 23 березня 2018 року

Суддя Соколова Р.І.