Справа № 495/5933/17
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

21 березня 2018 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого одноособово - судді Боярського О.О.,

при секретарі Рачицькій І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Білгород-Дністровському Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Червонослобідської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області про встановлення факту проживання однією сімєю та визнання права власності в порядку спадкування на земельну ділянку, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду з позовом до відповідачів та просить суд:

- встановити факт проживання однією сімєю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 більше пяти років до дня відкриття спадщини, а саме до дня смерті ОСОБА_3, тобто до 16 серпня 2016 року;

- визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування на земельну ділянку площею 6,35 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно з державним актом на право приватної власності на землю серії І-КР № 000628, виданий на підставі розпорядження Компаніївської районної державної адміністрації від 12.03.2002 року № 96-р, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 128;

- визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування на житловий будинок будівля літ. «А» загальною площею 141,6 кв.м., житловою площею 51,5 кв.м., за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул.. 30 років Перемоги, 27-а.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 перебувала у шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 більше 30 років та до самої смерті ОСОБА_3 вона проживала з ним однією сімєю в будинку № 5 по вул.. Лісна в селі Грізне Компаніївського району Кіровоградської області.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на належну йому земельну ділянку площею 6,35 га та житловий будинок № 5 по вул.. Лісна в селі Грізне. Інші спадкоємці окрім ОСОБА_1 відсутні.

Позивач в судове засідання не зявилася, надала заяву з проханням судове засідання провести без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, надав до суду заяву з проханням справу розглянути за його відсутністю, позовні вимоги визнає.

Представник Червонослобідської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської областіу судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи сповіщався. До суду надійшло клопотання від сільського голови ОСОБА_4 з проханням справу розглянути без їх участі, проти позову не заперечує і визнає його в повному обсязі.

Згідно з частинами 3-4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи факт визнання відповідачами позову, суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження без призначення судового засідання для розгляду справи по суті.

Дослідивши матеріали справи, надавши правову оцінку представленим доказам та встановивши характер і особливості правовідносин, що склалися між сторонами, суд приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з копії актового запису про смерть № 84, складений виконавчим комітетом Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області, 16 серпня 2016 року помер ОСОБА_3. Місцем проживання померлого зазначено Черкаська область, Черкаський район, с. Червона Слобода, вул.. Жовтнева, 41.

28 березня 2002 року Компаніївською райдержадміністрацією ОСОБА_3, мешкаючого в с. Грізне, на підставі розпорядження Компаніївської районної державної адміністрації від 12.03.2002 року № 96-р, був виданий державний акт на право приватної власності на землю серії І-КР № 000628, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 128. За вказаним державним актом ОСОБА_3 була передана земельна ділянка площею 6,35 га, розташована на території Червонослобідської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :02:000:0138.

За життя померлий заповіт не складав.

Черкаська районна державна нотаріальна контора на запит суду своїм листом від 24.01.2018 року за № 170/01-16 повідомила суд, що спадкова справа до майна померлого ОСОБА_3 не заводилась.

З паспортних даних позивача ОСОБА_1 вбачається, що з 19.08.1981 року вона була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1. В 2002 році Компаніївським РВ УМВС України в Кіровоградській області позивачці був виданий паспорт громадянина України. В тому ж районі позивачці був виданий ідентифікаційний номер.

В подальшому, 03.10.2012 року позивач була знята з реєстрації місця проживання в селі Грізне та 10.10.2012 року була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_2, а 10.12.2014 року знята з реєстрації за вказаною адресою.

27.01.2015 року місце проживання позивача було зареєстроване за наступною адресою: Черкаська область, Черкаський район, с. Червона Слобода, вул.. Жовтнева, 41. Після смерті ОСОБА_3, а саме 25.01.2017 року позивач була знята з реєстрації місця проживання в Черкаській області та переїхала до сина ОСОБА_2 в м. Білгород-Дністровський Одеської області по вул.. 30 років Перемоги, 27-а, де була зареєстрована та по сьогоднішній день проживає.

За довідкою Червонослобідської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області від 14.02.2018 року № 48, згідно з по господарськими книгами № 6 за 1967-1969 роки, № 3 за 2011-2015 року, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, були зареєстровані та проживали разом з 1967 року по 18.10.2012 року за адресою: вул.. Лісна, 5, с. Грізне, Компаніївський район Кіровоградської області.

Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 надали до суду свої письмові пояснення, що були посвідчені секретарем Червонослобідської сільської ради Копманіївського району Кіровоградської області ОСОБА_7 (реєстрові номери 3 та 4), в яких зазначили, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали разом в ІНФОРМАЦІЯ_5 до 2012 року.

Виходячи з викладеного, суд вважає повністю доведеними та підтвердженими доводи позивача про те, що вона понад 30 років і до самої смерті ОСОБА_3 проживала з ним однією сімєю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. Тому позивач має право прийняття спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_3 як спадкоємець четвертої черги.

Однак, отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про прийняття спадщини за законом позивач не може без встановлення вказаного факту проживання однією сімєю з спадкодавцем.

Згідно з ст.. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до п.21 постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі статті 1261 ЦК.

Крім того, з встановлених судом обставин, суд вважає ОСОБА_1 такою, яка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3, оскільки постійно проживала з ним на момент відкриття спадщини.

Частинами 1, 3 ст.1268, ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст. 1268 ЦК України).

Отже, позивач є спадкоємцем четвертої черги померлого ОСОБА_3 та має право на прийняття його спадщини.

Вище судом було встановлено, що за життя померлому ОСОБА_3 належала вищезазначена земельна ділянка, що підтверджується відповідним державним актом.

Одночасно, суд не може включити житловий будинок № 27а по вул.. 30 років Перемоги в м. Білгород-Дністровському до спадкової маси померлого та визнати за позивачем право власності на нього як на спадкове майно, оскільки відсутні докази наявності зареєстрованого речового права у померлого на вказаний будинок.

Відповідно до ст.. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з п.4.15. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства № 296/5 від 22.02.2012 року, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації проводиться нотаріусом після подання установчих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони та арешту вказаного майна.

Враховуючи вищевикладені обставини справи та аналізуючи наведені норми законодавства, суд вважає за необхідне задовольнити частково позовні вимоги ОСОБА_1, а саме в частині встановлення факту проживання однією сімєю з спадкодавцем та визнання права власності на спадщину у вигляді земельної ділянки, оскільки ці вимоги знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, вони не порушують права інших осіб, спрямовані виключно на захист спадкових прав самої ОСОБА_1

Керуючись ст..ст. 1218, 1264, 1268, 1296 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 5, 10, 12, 140, 141, 200, 247, 258, 259, 263, 264, 277 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Червонослобідської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області про встановлення факту проживання однією сімєю та визнання права власності в порядку спадкування на земельну ділянку задовольнити частково.

Встановити факт проживання однією сімєю ОСОБА_1 та ОСОБА_3, який помер 16.08.2016 року, більше пяти років до дня відкриття спадщини, а саме до дня смерті ОСОБА_3, тобто до 16 серпня 2016 року.

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1) право власності в порядку спадкування на земельну ділянку площею 6,35 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :02:000:0138, згідно з державним актом на право приватної власності на землю серії І-КР № 000628, виданий на підставі розпорядження Компаніївської районної державної адміністрації від 12.03.2002 року № 96-р, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 128.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя