Справа № 766/4169/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про забезпечення позову

19 березня 2018 Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Майдан С.І.,

при секретарі Найдишак В.В.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору, стягнення матеріальної та моральної шкоди,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору, стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Разом з позовною заявою від ОСОБА_1 до суду надійшла заява про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2 на підставі договору дарування ВВС 724790 від 27.04.2004 року, посвідчений приватним нотаріусом м.Херсон ОСОБА_3 за реєстраційним №2083.

Згідно ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Суд вважає необхідним відповідно до вимог ч.1 ст.153 ЦПК України розглянути заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.150 ЦПК України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обовязку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобовязання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Згідно ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

З позову ОСОБА_1 вбачається, що предметом позову є розірвання договору про надання послуг та стягнення матеріальної шкоди в сумі 10349,87 гривень та моральної шкоди в сумі 4000,00 гривень.

З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта №113559060 від 10.02.2018 року ОСОБА_2 належить квартира №81 за адресою: м.Херсон, вул.Чорноморська, 28 на підставі договору дарування.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову": єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі (п.1.); розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам; при встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець; вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку з застосуванням відповідних заходів.

Отже, закон пов'язує забезпечення позову з неможливістю чи утрудненням виконання судового рішення.

Згідно п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 26 грудня 2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Фізична особа-підприємець відповідає за своїми зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

З урахуванням викладеного, накладення арешту на квартиру відповідача суд вважає зайвим, оскільки такого запобіжного заходу як заборона відчуження буде достатньо для забезпечення позову. З врахуванням цього, заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково.

У разі задоволення заяви позивача про забезпечення його позову, обов'язок виконання ухвали про це може бути покладений на співробітників органу державної виконавчої служби, до повноважень яких у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження» входить і право на одержання необхідної для проведення виконавчих дій інформації, в тому числі конфіденційної - зокрема, про наявність та місцезнаходження майна і коштів відповідача.

Керуючись ст.ст.151-153, 260 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору, стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Заборонити ОСОБА_2 відчужувати квартиру АДРЕСА_2, що належить йому на підставі договору дарування ВВС №724790 від 27.04.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом м.Херсон ОСОБА_3 за реєстраційним №2083.

В решті заяву залишити без задоволення.

Виконання даної ухвали доручити Дніпровському районному відділу державної виконавчої служби м.Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області.

Відповідно до вимог ст.153 ЦПК України, подання апеляційної скарги не зупиняє виконання ухвали про забезпечення позову.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Херсонської області через Херсонський міський суд Херсонської області, шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її отримання.

Суддя: С.І.Майдан

Ухвала підлягає негайному виконанню з 19.03.2018 року.

Суддя: С.І.Майдан