Справа № 183/4172/17
№ 2-о/183/14/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 січня 2018 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Сороки О.В.,

секретаря Дем'яненка Р.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа - Новомосковська районна державна нотаріальна контора, про встановлення факту проживання однією сім'єю, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт спільного проживання з ОСОБА_2, померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 року, однією сім'єю не менше п'яти років до часу відкриття спадщини.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_2. Після його смерті залишилася спадщина, яка складається з житлового будинку з надвірними побудовами та земельної ділянки, площею 0,134 га, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1. Звернувшись до нотаріуса, заявник отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яка складалася з житлового будинку АДРЕСА_1, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом - на земельну ділянку, площею 0,134 га, ОСОБА_1 було відмовлено, оскільки нею не були представлені до нотаріальної контори документи, що стверджують факт родинних відносин між нею та ОСОБА_2. Між тим, заявник зазначає, що сімейні стосунки між нею та спадкодавцем виникли з 1975 року, коли її двоюрідна тітка, яка на той час була цивільною дружиною ОСОБА_2 забрала її проживати до себе. Проживання в сім'ї ОСОБА_2 було обумовлено тим, що матір заявника - ОСОБА_3 тяжко хворіла, постійно знаходилася на лікарняних та мала психічний розлад. Постійно проживаючи з ОСОБА_2 вона ставилася до нього як до батька, а він до неї як до доньки, виконуючи не тільки обов'язки з її навчання, виховання, утримання, а й розподіляв не неї певні обов'язки по веденню господарства в будинку, в якому вони проживали. У ОСОБА_2 не було власних дійте, він всім казав, що вона його донька, а в грудні 1987 року, на прохання ОСОБА_2, заявник змінила своє прізвище та по-батькові на ОСОБА_4. У травні 1995 року ОСОБА_2 зареєстрував її у своєму будинку та склав заповіт, у якому заповідав будинок АДРЕСА_1, в якому вони проживали, як одна родина. У квітні 2010 року заявник, знявшись з реєстрації, продовжувала проживати разом з ОСОБА_2, а після смерті, виконуючи сімейні обов'язки поховала його за власний рахунок. ОСОБА_1 вважає себе спадкоємцем четвертої черги за законом після померлого ОСОБА_2, тому звернулася до суду з зазначеною заявою, просить встановити факт проживання однією сім'єю разом зі спадкодавцем понад п'ять років до часу відкриття спадщини.

Заявник в судове засідання не з'явилася, надавши суду заяву про розгляд справи у її відсутність, заяву про встановлення факту підтримала.

Представник заінтересованої особи Новомосковської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, надавши заяву про слухання справи у його відсутність.

Справа, у відповідності до положень п.9 ч.1 ст.1 Розділу ХІІІ ЦПК України в редакції, встановленій Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII розглянута за правилами загального позовного провадження, з урахуванням вимог до заяви, в редакції ЦПК України, що діяли до набрання чинності Законом України № 2147-VIII.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.

Суду надана копія Державного Акту на право приватної власності на землю серії ДП Нв НОМЕР_2, виданого 14 травня 1998 року на підставі рішення виконкому Перещепинської селищної ради народних депутатів № 307 від 21.10.1997 року, зареєстрованого в реєстрі за № 9894, у відповідності до якого ОСОБА_2 належала земельна ділянка площею 0,134 га, кадастровий номер НОМЕР_1, в межах згідно з планом, що розташована на території АДРЕСА_1, для будівництва та обслуговування житлового будинку (а.с. 16), що також підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 27.07.2015 року (а.с.17-19)

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року в м. Перещепине Новомосковського району Дніпропетровської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 10).

У відповідності до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини.

В судовому засіданні встановлено, що єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 є ОСОБА_1, про що свідчить свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане державним нотаріусом Новомосковської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_5 на інше спадкове майно(а.с.12,14), а також витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі, даних про інших спадкоємців суду не представлено. Цим же нотаріусом 05.07.2016 року заявнику відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом - на земельну ділянку площею 0,134 га, кадастровий номер НОМЕР_1, оскільки нею не були представлені до нотаріальної контори документи, що стверджують факт родинних відносин між нею та ОСОБА_2 (а.с. 20).

В матеріалах справи міститься довідка, видана завідувачем відділу реєстрації місця проживання осіб Перещепинської міської ради, у відповідності до якої ОСОБА_1 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, з 18 травня 1992 року по 06 квітня 2010 року разом з ОСОБА_2, померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а.с.21), а також довідка про те, що ОСОБА_1, у період з 06.04.2010 року по 16.07.2013 року, будучи зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_2, фактично проживала без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 сумісно з ОСОБА_2 і вели з ним спільне господарство (а.с.23), після смерті останнього здійснила поховання за власний рахунок (а.с.22).

Постанова Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», надає роз'яснення, що при вирішені спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК України, про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільними побутом, мають взаємні права та обов'язки.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також, інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, та мали взаємні права та обов'язки.

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 обґрунтована та підлягає задоволенню, в судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що ОСОБА_1 проживала однією сім'єю з ОСОБА_2 не менше п'яти років до часу відкриття спадщини, вони були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, на виконання вимог ст.1268 ЦК України, спадкоємець прийняла спадщину після смерті спадкодавця ОСОБА_2, як спадкоємець за заповітом, так і за законом, а інших спадкоємців за законом судом не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12,76,81, 89, 263, 265, 315 ЦПК України, ст.ст. 1217, 1264 ЦК України, суд, -

вирішив:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа - Новомосковська районна державна нотаріальна контора, про встановлення факту проживання однією сім'єю - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання спадкоємця ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_2, померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 року, однією сім'єю з 1975 року по день відкриття спадщини, тобто по ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.В. Сорока.