Справа № 510/1833/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.02.2018 року Ренійський районний суд Одеської області

У складі: головуючого судді - Сорокіна К.В.,

при секретарі - Івановій Н.С.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду в місті Рені справу за позовом ОСОБА_1 до Новосільської сільської ради Ренійського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулась до суду із позовом до Новосільської сільської ради Ренійського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно у вигляді майнового паю та земельної ділянки, після смерті батька ОСОБА_2. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є спадкоємцем першої черги за законом, у встановлений

законодавством строк звернулась із заявою про прийняття спадщини, інших спадкоємців не має. Пізніше, 19.10.2016 р., позивачка звернулась до державної нотаріальної контори за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено у звязку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно.

Позивачка та її представник ОСОБА_3 (ордер серії ОД № 081307 від 16.07.2016 р.) у підготовче судове засідання не зявились, направили до суду заяву з проханням розглянути справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Представник відповідача, у підготовче судове засідання не зявився, направив до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть ОСОБА_2, помер 15.04.2016 р.; копія свідоцтва про народження ОСОБА_1, батько ОСОБА_2, мати ОСОБА_4; копія заяви ОСОБА_1 про прийняття спадщини від 06.05.2015 р.; копія державного акту на право на земельну ділянку площею 2,92 га (кадастровий номер :01:0010112; :01:0050381), цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, власник ОСОБА_2; довідка про нормативну грошову оцінку земельну ділянку площею 2,92 га, розташовану на території Новосільської сільської ради Ренійського району Одеської області, вартість складає 108033,28 грн.; копія свідоцтва про право власності на майновий пай СВК «Новосільське», власник ОСОБА_2; копія постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії, підстава відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на нерухоме майно.

Дослідивши надані докази, судом було встановлено, що 16.04.2016 року помер ОСОБА_2. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 2,92 га, яка розташована на території Новосільської сільської ради Ренійського району, (кадастровий номер :01:0010112; :01:0050381), цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 438905 та майнового паю СВК «Новосільське» на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай серії ОД-ХХ № 07102.

Під час життя ОСОБА_2 заповідального розпорядження не залишив, у звязку з чим спадкоємство здійснюється за законом. Спадкоємцем першої черги є донька ОСОБА_1, яка є позивачем по справі.

У встановлений законодавством строк, 06.05.2016 р. позивачка звернулась до Ренійської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що підтверджується заявою, яка міститься в матеріалах справи.

19.10.2016 р. ОСОБА_1 звернулась до нотаріуса за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину, їй було відмовлено, у звязку із відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на нерухоме майно, що підтверджується постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії. Ця обставина змусила позивачку звернутися до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно.

Таким чином, позивачка прийняла спадщину, що залишилася після смерті батька, шляхом звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інших спадкоємців, не має.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у звязку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України).

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Як було встановлено судом, позивачка у справі є спадкоємцем за законом першої черги (ст. 1261 ЦК України). Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивачка прийняла спадщину, шляхом звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Інших спадкоємців не має.

Таким чином, позивачка прийняла спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, оскільки звернулась до нотаріуса у встановлений законодавством строк із заявою про прийняття спадщини, однак оформити її не може у звязку з обставинами, які не залежать від неї.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, суд вважає, що позивачка є субєктом набуття права власності на земельну ділянку та майновий пай з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч.1 ст. 1269 ЦК України.

З урахуванням викладених позивачкою та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за нею права власності на спадкове майно.

Керуючись ст. ст. 328, 1217, 1218, 1222, 1225, 1233, 1268, 1270 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 81, 89, 133, 141, 200, 206, 223, 259, 263-265, 268 ЦПК України суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 2,92 га, яка розташована на території Новосільської сільської ради Ренійського району Одеської області, (кадастровий номер :01:0010112; :01:0050381), цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 438905, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на свідоцтво про майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства, серії ОД-ХХ № 07102, виданого 20.12.2005 р., головою Новосільської сільської ради, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя К.В. Сорокін