Справа №200/842/18
Провадження №2/200/576/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2018 року суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Єлісєєва Т.Ю. розглянувши в порядку спрощеного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми авансу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з вказаним позовом. В позові посилається на те, що 02.12.2017 року між нею та ОСОБА_2 був укладений попередній договір про купівлю-продаж квартири. Відповідно до якого позивач передала ОСОБА_2 завдаток 54000,00 грн., що згідно ринкового курсу становило 2000,00 доларів США. Однак, відповідач не з'явилась на укладення та нотаріальне посвідчення основного договору, на телефонні дзвінки не відповідає. Завдаток не повернула. Позивач просить стягнути з ОСОБА_2 грошові кошти, передані в якості авансу, у сумі 54000,0 гривень та судові витрати по справі.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05.02.2018 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження.

Відповідачеві було запропоновано надати відзив на позов, але від нього відзиву на позов не надано. Поштовий конверт з копією позову та додатками до нього повернувся до суду з поштовою відміткою «за закінчення терміну зберігання та неявкою адресата».

Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Судом встановлено, 02.12.2017 року між позивачем та відповідачем укладено в письмовій формі Попередній договір про купівлі - продаж квартири АДРЕСА_1

Відповідно до п.1.1 Договору сторони домовились укласти та нотаріально посвідчити договір купівлі - продажу квартири у строк до 23.12.2017 року.

Згідно п.3.2 Догоовру позивач передала відповідачу у якості завдатку 54 000,00 грн., що на момент передачу грошової суми становило 2000 доларів США за курсом 27,00 грн.

21.12.2017 року на адресу ОСОБА_2 було надіслано повідомлення про укладання основного Договору купівлі - продажу, однак відповідач на укладання та нотаріальне посвідчення договору не з'явилася.

Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Судом встановлено, що договір купівлі-продажу будинку не був укладений.

Згідно із ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно зі ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Тобто, з положень даної статті чітко випливає, що завдаток може існувати лише у тому випадку, коли сторони уклали договір і ним передбачається матеріальне зобов'язання однієї сторони перед іншою стороною.

Відповідно до ст. 571 ЦК України встановлено правові наслідки порушення або припинення зобов'язання, забезпеченого завдатком. Якщо порушення зобов'язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора. Якщо порушення зобов'язання сталося з вини кредитора, він зобов'язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості. Сторона, винна у порушенні зобов'язання, має відшкодувати другій стороні збитки в сумі, на яку вони перевищують розмір (вартість) завдатку, якщо інше не встановлено договором. У разі припинення зобов'язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню.

Правила ст. 571 ЦК України про залишення завдатку особі, яка його одержала, або стягнення з неї подвійної суми завдатку застосовується в таких випадках, коли між сторонами укладено договір, проте він не виконується з вини якоїсь із сторін.

У разі коли сторони лише домовилися укласти договір, але відповідно його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі визнаються авансом і мають бути повернуті в тому розмірі, в якому вони надавалися. Внесення завдатку як способу виконання зобов'язання може мати місце лише у випадку, якщо таке зобов'язання випливає із договору, укладеного сторонами.

Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобов'язання може мати місце лише в разі наявності зобов'язання, яке повинно було виникати на підставі договорів купівлі-продажу будинку та частин земельних ділянок.

Тобто, з положень даної статті чітко випливає, що завдаток може існувати лише у тому випадку, коли сторони уклали договір і ним передбачається матеріальне зобов'язання однієї сторони перед іншою стороною.

В даному випадку між позивачем та відповідачами було укладено угоду про бажання в майбутньому здійснити купівлю квартири. Самого договору купівлі-продажу квартири, який би позивача матеріально зобов'язував перед відповідачами та який би міг забезпечуватися завдатком, укладено не було. А якщо сторони домовились укласти договір купівлі-продажу нерухомості, але не оформили його нотаріально, платежі, внесені в рахунок виконання договору, визнаються авансовими і повертаються в тому розмірі, у якому надавалися, навіть якщо сторони прямо назвали цей платіж завдатком і передбачили відповідні правові наслідки.

Отже, сплачені позивачем грошові кошти не можуть бути визнані завдатком. Отже, 54 0000,00 грн., сплачені ОСОБА_1 в рахунок виконання договору, є авансом і повинні бути повернуті в тому розмірі, в якому вони передавалися.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням задоволення позову в повному обсязі, відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 180-182, 184 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 3,4,11-13,81,209,265,268,280,282 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми авансу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_1, 49000, АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_2, 49000, АДРЕСА_2 грошову суму у розмірі 54 000,00 грн. та судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп., а всього 54 708 (п'ятдесят чотири тисячі сімсот вісім) гривень 80 коп.

Рішення може бути оскаржено сторонами шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Дніпропетровської області або через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Т.Ю. Єлісєєва