Справа № 331/6055/17
Провадження № 2 /331/114/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2018 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі

головуючого судді: Жукової О.Є.

при секретарі: Качан К.К.

за участю представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: ОСОБА_2

розглянув в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_3 до Територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради , ОСОБА_4 Запорізької державної нотаріальної контори , третя особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання права власності в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому , з урахуванням уточнених позовних вимог, просив скасувати в Державному реєстрі прав на нерухоме майно запис про обтяження домоволодіння № 105 по вул. Поштовій у м. Запоріжжі ( запис № 6801119, вид обтяження арешт нерухомого майна); визнати за нею право власності на 1/10 частину домоволодіння № 105 по вул. Поштовій в м. Запоріжжя .

Позовні вимоги позивачка обґрунтувала тим, що вона є спадкоємцем після смерті батька ОСОБА_6, померлого 06 грудня 2015 року. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину вона звернулася до нотаріальної контори, однак постановою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину 1/10 частину домоволодіння № 105 по вул. Поштовій в м. Запоріжжя з тих підстав, що до Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна ОСОБА_4 Запорізькою державною нотаріальною конторою здійснено запис про обтяження домоволодіння № 105 по вул. Поштовій у м. Запоріжжі ( запис № 6801119, вид обтяження арешт нерухомого майна) на підставі повідомлення б/н виданого 09.12.1970 Жовтневим райвиконкомом м. Запоріжжя. Оскільки вказаний арешт не має відношення ані до її батька , ані до належного йому майна, а арешт зареєстровано відносно ОСОБА_7 і 1970 році, вимушена звернутися до суду.

У вступному слові представник позивача уточнені позовні вимоги підтримав, наполягав на задоволенні позову.

Представник Запрізької міської ради просив спір в частині скасування запису про обтяження вирішити на розсуд суду, натомість в задоволенні позову в частині визнання права власності на спадкове майно просила відмовити з тих підстав, що єдиною перешкодою в отриманні позивачкою свідоцтва про права на спадщину після смерті батька є виключно наявність арешту на майно .

Представник відповідача ОСОБА_4 Запорізької державної нотаріальної контори належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, до судового засідання не з»явивя, про причини неявки суд не повідомив відзив на позов не надав , зв»язку з чим на підставі ч.3 ст. 223 ЦПК України справу розглянуто у його відсутність на підставі доказів наявних в матеріалах справи.

Третя особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 в наданому суду клопотанні просив справу розглядати у його відсутність.

Суд, вислухавши вступне слово учасників справи , дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено наступні обставини на відповідні ним правовідносини.

06 грудня 2015 р. помер батько позивачки ОСОБА_3 ОСОБА_6, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії І-ЖС № 344392 від 07.12.2015 р., виданим Міським відділом РАЦС Запорізького міського управління юстиції.

На момент відкриття спадщини ОСОБА_6 належала на праві власності 1/10 частка домоволодіння з відповідною частиною господарчих будівель і споруд по вул. Горького, буд. 105, на підставі договору купівлі-продажу від 23.03.1998 р., укладеного з ОСОБА_8, посвідченого старшим державним нотаріусом 4-ї Запорізької державної нотаріальної контори ОСОБА_9, зареєстровано в реєстрі за № 1-1384. Право власності на 1/10 частку домоволодіння зареєстроване в Запорізькому міжміському БТІ 16.05.1988 р., що підтверджується реєстраційним написом на договорі купівлі-продажу.

Після смерті батька, в межах 6-місячного строку з дня відкриття спадщини, позивач звернулася до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 із заявою про прийняття спадщини, внаслідок чого нотаріусом була відкрита спадкова справа № 23 за 2016 р., про що виданий витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.05.2017 р. нотаріус відмовив ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину з тих підстав, що на спадкове майно накладено арешт.

В ході розгляду справи встановлено, що в Державному реєстрі речових на нерухоме майно зареєстровано арешт вказаного будинку № 105 по вул. Горького в м. Запоріжжя. Наявність арешту підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна. У відповідності до вказаної довідки до складу домоволодіння входить: житловий будинок А, загальною площею 170,4 кв.м., житловою площею 86,8 кв.м.; житловий будинок Б, загальною площею 182,7 кв.м., житловою площею 113 км.м.; житловий будинок В, загальною площею 93,2 кв.м., житловою площею 62,9 кв.м..

Також, згідно цієї ж Інформаційної довідки, в Реєстрі наявний запис про обтяження з наступним описом: запис № 6801119; дата реєстрації 27.10.2005 р.;державний реєстратор ОСОБА_10, Запорізьке міське управління юстиції ; підстава обтяження : повідомлення б/н, виданий 09.12.1970 Жовтневим райвиконкомом м. Запоріжжя ; підстава запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень: індексний номер 15386743 від 27.08.2014, ОСОБА_10, Запорізьке міське управління юстиції ; вид обтяження: арешт нерухомого майна; особа, майно/права якої обтяжуються: ОСОБА_11; відомості про реєстрацію до 01.01.2013 р.: Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, 27.10.2005 р., реєстратор ОСОБА_4 запорізька державна нотаріальна контора; зміст, характеристика обтяження: архівний запис № 15378-93 від 01.01.1970 року.

Згідно ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч.1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Згідно ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Право власності в Україні повинно спиратися на певний титул (правовстановлюючий документ), для того, щоб бути доведеним перед іншими особами.

Неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину позбавляє позивача можливості здійснювати права власника та порушує ч. 1ст. 317 ЦК України, ч. ч. 1,2 ст. 319 ЦК України.

Постановою Верховного Суду України від 23.01. 2013 року визначено, що у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння, та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України, зокрема і шляхом звільнення спадкового майна з-під арешту.

Статтею 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції, чинній на 27.10.2005 р., передбачено перелік документів, які є підставою для державної реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав, серед яких - інші акти органів державної влади або органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, прийнятих у межах повноважень, визначених законом.

Згідно ч. 1-3 ст. 20 цього ж закону в редакції станом на 27.10.2005 р., документи, що встановлюють виникнення, припинення, перехід прав на нерухоме майно і подаються для державної реєстрації прав на нерухоме майно, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом, Цивільним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами. Тексти документів, що подаються для державної реєстрації прав, мають бути написані розбірливо, найменування юридичних осіб - без скорочення та із зазначенням їх місцезнаходження. Прізвище, ім'я, по батькові фізичних осіб та їх поштова адреса мають бути написані повністю. Не приймаються на державну реєстрацію прав документи з підчищеннями або дописками, закресленими словами та іншими не обумовленими в них виправленнями, заповнені олівцем, а також із пошкодженнями, які не дають змоги однозначно тлумачити їх зміст. Чинність таких документів може бути встановлена рішенням суду, яке буде підставою для повторного звернення особи щодо державної реєстрації права.

Відтак, згідно Інформаційної довідки та листа від 21.11.2017 р., 27.10.2005 р. ОСОБА_4 Запорізька державна нотаріальна контора зареєструвала обтяження у вигляді арешту нерухомого майна (архівний запис), при цьому: у зв'язку зі спливом трирічного строку зберігання, повідомлення, на підставі яких видавались арешти (заборони) у 1970 році були відсутні (знищені); відомості щодо обтяження містять розбіжності в даті його виникнення (в графі «Підстава виникнення обтяження» вказано повідомлення від 09.12.1970, а в графі «Зміст, характеристика обтяження - архівний запис від 01.01.1970 р.); неможливо ідентифікувати особу, права якої обтяжуються (ОСОБА_11); неможливо ідентифікувати обсяг та об'єкт речових прав ОСОБА_11, що обтяжуються.

Отже, на момент реєстрації обтяження, тобто 27.10.2005 р., реєстратором ОСОБА_4 Запорізькою державною нотаріальною конторою не було дотримано вимог ст. 19, 20 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Крім того , судом встановлено, що арешт накладено на майно особи ОСОБА_7, яку неможливо ідентифікувати, в 1970 році, тобто до моменту набуття спадкодавцем права власності на спірне нерухоме майно, а тому встановлені судом обставини справи дають суду підстави дійти висновку, що вимоги позивача в частині скасування запису про обтяження є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи позовні вимоги в частині визнання за ОСОБА_3 права власності на спадкове майно, суд виходить з наступного.

У відповідності до вимог п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Відповідно до ст. 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Судом встановлено, що єдиною перешкодою в отриманні позивачкою свідоцтва про право на спадщину на 1/10 частину домоволодіння № 105 по вул. Поштовій в м. Запоріжжя є наявність арешту на майно.

З огляду на те, що судом задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 та скасовано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про обтяження домоволодіння № 105 по вул. Поштовій у м. Запоріжжі ( запис № 6801119, вид обтяження арешт нерухомого майна) , будь-яких інших перешкод для одержання позивачем в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не встановлено, суд приходить до висновку, що позов в цій частині є необґрунтованим за задоволенню не підлягає.

Керуючись 3,4,11-13, 19, 259, 263, 265,279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до Територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради , ОСОБА_4 Запорізької державної нотаріальної контори , третя особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити частково.

Скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про обтяження домоволодіння № 105 по вул. Поштовій у м. Запоріжжі ( запис № 6801119, вид обтяження арешт нерухомого майна).

В задоволенні позовних вимог в частині визнання за ОСОБА_3 права власності на 1/10 частину домоволодіння № 105 по вул. Поштовій в м. Запоріжжя відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст судового рішення складено 12 лютого 2018 року .

Суддя :

09.02.2018