АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_____________________________________
Апеляційне провадження
№22-ц/796/2561/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого - судді Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Музичко С.Г.

при секретарі Іванову В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на ухвалу Солом'янського районного суду міста Києва від 13 грудня 2017 року (суддя Шереметьєва Л.А.) у цивільній справі за скаргою комісії з ліквідації Державної пенітенціарної служби України на дії державного виконавця, заінтересовані особи: відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, інститут кримінально-виконавчої служби, ОСОБА_1 про визнання дій неправомірними, визнання неправомірною та скасування постанови,

встановила:

у червні 2017р. комісія з ліквідації Державної пенітенціарної служби України звернулася до суду зі скаргою, в якій просила визнати неправомірними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рагімової А.Н. щодо накладення штрафу на Державну пенітенціарну службу України у розмірі 5 100грн., визнати неправомірною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рагімової А.Н. по виконавчому провадженню № 52371417 від 25 травня 2017р. про накладення штрафу на Державну пенітенціарну службу України у розмірі 5 100грн.

Мотивуючи вимоги, скаржник зазначав, що 6 червня 2017р. було отримано вимогу головного державного виконавця щодо виконання рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 20 вересня 2016 року у справі № 760/10666/15-ц про поновлення ОСОБА_1 на посаді завідувача кафедри спеціальної підготовки інституту кримінально-виконавчої служби з 1 травня 2015р. та постанову про накладення штрафу, при цьому і вимога і постанова винесені 25 травня 2017р.

Скаржник посилався на те, що 20 вересня 2016р. Солом'янським районним судом м. Києва рішення за позовом ОСОБА_1 не приймалося, а постанова про відкриття виконавчого провадження № 52371417 від 27 вересня 2016р. винесена після фактичної ліквідації Державної пенітенціарної служби України та покладання її функцій і повноважень на Міністерство юстиції України.

Також, заявник зазначав, що ухвалою Солом'янського районного суду міста Києва від 13 грудня 2016 року задоволено заяву головного державного виконавця відділу примусового

- 2 -

виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рагімової А.Н. про заміну сторони виконавчого провадження Державної пенітенціарної служби України на Міністерство юстиції України. Вказана ухвала скасована ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 26 квітня 2017 року з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції і на даний час не розглянута, тому державний виконавець не мав права виносити постанову про накладення штрафу на Державну пенітенціарну службу України.

Ухвалою Солом'янського районного суду міста Києва від 13 грудня 2017 року скаргу задоволено. Визнано неправомірними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України РагімовоїА.Н. про накладення штрафу; визнано неправомірною та скасовано постанову про накладення штрафу на Державну пенітенціарну службу України від 25 травня 2017р., винесену головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України РагімовоюА.Н. у виконавчому провадженні № 52371417.

У поданій апеляційній скарзі Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України просить ухвалу суду скасувати та відмовити у задоволенні скарги комісії з ліквідації Державної пенітенціарної служби України у повному обсязі.

Суб'єкт оскарження посилається на порушення судом норм матеріального права, оскільки державний виконавець діяв відповідно до ст.ст. 63, 65, 75 Закону України «Про виконавче провадження», так як станом на момент винесення постанови про накладення штрафу рішення суду боржником не виконано.

У письмових відзивах на апеляційну скаргу комісія з ліквідації Державної пенітенціарної служби України та інститут кримінально-виконавчої служби, посилаючись на законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, просили апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Комісія з ліквідації Державної пенітенціарної служби України, будучи належним чином повідомленою про день та час розгляду апеляційної скарги (с.с.178), у судове засідання направила свого представника ОСОБА_4, яка не мала повноважень на представлення інтересів скаржника, тому не була допущена до участі у судовому засіданні.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_5, який підтримав апеляційну скаргу, пояснення представника інституту кримінально-виконавчої служби ОСОБА_6, яка просила залишити ухвалу суду без змін, пояснення ОСОБА_1, який просив задовольнити апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 27 січня 2016р., яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 14 квітня 2016р., поновлено ОСОБА_1 на посаді завідувача кафедри спеціальної підготовки Інституту кримінально-виконавчої служби України з 1 травня 2015р.

На виконання вказаного рішення суду Солом'янським районним судом м. Києва 20 вересня 2016 року виданий виконавчий лист, де боржником зазначена Державна пенітенціарна служба України.

За заявою ОСОБА_1 від 21 вересня 2016р. постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рагімової А.Н. від 27 вересня 2016р. відкрито виконавче провадження № 52371417 за вказаним виконавчим листом.

У зв'язку із прийняттям постанови Кабінету Міністрів України від 18 травня 2016 року № 343 «Деякі питання оптимізації діяльності центральних органів виконавчої влади системи

- 3 -

юстиції» та розпорядження Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2016 року № 697-р «Питання Міністерства юстиції», 11 жовтня 2016р. Державна пенітенціарна служба України направила лист до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якому просила звернутися до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником, посилаючись на ліквідацію Державної пенітенціарної служби України та покладення її функцій і повноважень на Міністерство юстиції України.

8 листопада 2016р. головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рагімова А.Н. звернулася до Солом'янського районного суду м. Києва із заявою про заміну сторони виконавчого провадження.

Ухвалою Солом'янського районного суду міста Києва від 13 грудня 2016 року заяву задоволено, замінено Державну пенітенціарну службу України на правонаступника - Міністерство юстиції України.

4 січня 2017р. постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України РагімовоїА.Н. замінено сторону виконавчого провадження № 52371417 боржника Державну пенітенціарну службу України на правонаступника - Міністерство юстиції України.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 26 квітня 2017 року скасовано ухвалу Солом'янського районного суду міста Києва від 13 грудня 2016 року з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

25 травня 2017р. постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України РагімовоїА.Н. скасовано постанову від 4 січня 2017р. про заміну сторони виконавчого провадження, винесено постанову про накладення штрафу на Державну пенітенціарну службу України за невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення суду у розмірі 5 100грн. та направлено вимогу про виконання рішення суду.

Задовольняючи скаргу, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави вважати, що боржником не виконано рішення суду без поважних причин.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду відповідає обставинам справи, наданим сторонами доказам та ґрунтується на нормах матеріального права.

Частиною 2 статті 387 ЦПК України, редакція якої діяла на момент постановлення ухвали, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом (п. 16 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

- 4 -

Відповідно до ч. 2 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Частиною 1 статті 75Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

З матеріалів справи вбачається, що погодившись із пропозицією боржника, головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України РагімоваА.Н. звернулася до Солом'янського районного суду м. Києва із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, а 4 січня 2017р. на підставі ухвали суду від 13 грудня 2016 року прийняла постанову про заміну сторони виконавчого провадження з Державної пенітенціарної служби України на Міністерство юстиції України.

За таких обставин, Державна пенітенціарна служба України не мала підстав вважати, що вона є боржником за вищезазначеним виконавчим провадженням та зобов'язана була виконати рішення суду про поновлення ОСОБА_1 на роботі.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 26 квітня 2017 року ухвалу Солом'янського районного суду міста Києва від 13 грудня 2016 року було скасовано, а питання передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України РагімовоїА.Н. від 4 січня 2017 року була скасована постановою головного державного виконавця від 25 травня 2017р. і саме з вказаної дати був поновлений обов'язок Державної пенітенціарної служби України виконати рішення суду про поновлення ОСОБА_1 на роботі, який повинен був бути виконаний боржником протягом трьох робочих днів, про що боржник не був повідомлений належним чином, а відтак державний виконавець не мав правових підстав в цей же день накладати на боржника штраф за невиконання рішення суду без поважних причин.

Доводи апеляційної скарги про те, що державний виконавець діяв відповідно до вимог ст.ст. 63, 65, 75 Закону України «Про виконавче провадження», колегія суддів вважає безпідставними, так як вказані норми закону передбачають відповідальність за невиконання рішення суду без поважних причин, а на час винесення державним виконавцем постанови про накладення штрафу на Державну пенітенціарну службу України, боржник не був належним чином повідомлений про скасування постанови головного державного виконавця про заміну сторони у виконавчому провадженні.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції повно з'ясовані обставини справи, правильно застосовані норми матеріального права, не допущено порушень норм процесуального права, висновки суду відповідають обставинам справи та наявним у справі доказам, тому підстав для скасування ухвали суду та задоволення апеляційної скарги не встановлено.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381- 383 ЦПК України, колегія суддів

- 5 -

постановила:

апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України залишити без задоволення, ухвалу Солом'янського районного суду міста Києва від 13 грудня 2017 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 26 березня 2018 року.

Головуючий:

Судді: