Справа № 558/30/18
номер провадження 2/558/33/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2018 року смт. Демидівка

Демидівський районний суд Рівненської області, в складі судді одноособово ОСОБА_1, при секретарі Ковальській Л.С., з участю позивача ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, -

в с т а н о в и в:

15 січня 2018 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Згідно позовної заяви позивач ОСОБА_2 зазначає про те, що з відповідачем ОСОБА_4 перебуває у шлюбі, що зареєстрований Малівською сільською радою Демидівського району Рівненської області 17 червня 1995 року, актовий запис № 6. З відповідачем мають чотирьох дітей: двох повнолітніх ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, і ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, та двох неповнолітніх ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, і ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4. Вона з відповідачем та неповнолітніми дітьми проживають спільно. Проте, діти перебувають на її утриманні. Крім цього, дочка ОСОБА_9 є ученицею 10 класу Малівської ЗОШ 1-3 ступенів, потребує додаткових витрат на утримання. Відповідач ОСОБА_4 є інвалідом 2 групи по зору, оскільки отримав поранення в зоні АТО, щомісячно отримує пенсію з доплатою на двох неповнолітніх дітей, інших утриманців не має, а тому може надавати допомогу на утримання неповнолітніх дітей.

З вказаних підстав у позовній заяві позивач ОСОБА_2 просить стягнути з відповідача ОСОБА_4 на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, і ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, у твердій грошовій сумі, в розмірі по 1500,00 гривень, щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня звернення до суду з позовною заявою та до досягнення дітьми повноліття.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала, з підстав вказаних у позовній заяві, просила позовні вимоги задовільнити. Крім того, позивач пояснила, що з чоловіком проживають в одному будинку, шлюб між ними не розірвано, однак, домовленості щодо витрат на неповнолітніх дітей між ними не досягнуто. Відповідач ОСОБА_4 не надає коштів на утримання дітей. Лише на прохання дочки ОСОБА_9, відповідач інколи може дати їй гроші на придбання одягу. Навіть тих коштів, що відповідачеві доплачують до пенсії на двох неповнолітніх дітей, відповідач їй не надає та сам не витрачає на потреби дітей. Фактично все необхідне для дітей вона купляє за рахунок допомоги при народжені дитини та за кошти, що отримує від продажу сільськогосподарської продукції.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_3 позовні вимоги позивача підтримав, просив їх задовільнити.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги позивача ОСОБА_2 не визнав та пояснив, що з позивачем проживають в одному будинку та шлюб між ними не розірвано, а тому, вважає, що не можуть з нього стягуватися аліменти на користь дружини на утримання дітей.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі та оцінивши їх, як кожен окремо, так і в їх сукупності, за внутрішнім переконанням, приходить до наступного висновку.

В ході розгляду справи сторони (їх представники) заяв та/чи клопотань до суду не подавали.

Судом не вирішувалося питання про забезпечення доказів, не вживалися заходи забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо.

Під час розгляду справи судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно Свідоцтва про народження серії І-ГЮ № 129802 (а.с. 9) встановлено, що ОСОБА_8, народилась 9 травня 2002 року, її батьком вказаний відповідач ОСОБА_4, а матірю позивач ОСОБА_2.

Згідно Свідоцтва про народження серії І-ГЮ № 234484 (а.с. 8) встановлено, що ОСОБА_7 народився 15 липня 2015 року, його батьком вказаний відповідач ОСОБА_4, а матірю позивач ОСОБА_2.

В силу вимог ст. 180 Сімейного кодексу України (далі по тексту СК України) батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

П. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів передбачає, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

З пояснень сторін по справі встановлено, що їх неповнолітні діти проживають з позивачем та відповідачем спільно, проте, діти перебувають на утриманні позивача ОСОБА_2 Домовленості щодо утримання та матеріального забезпечення неповнолітніх дітей між сторонами не досягнуто.

В судовому засіданні допитана як свідок ОСОБА_10 дала показання про те, що є матірю відповідача ОСОБА_4 Її син ОСОБА_4 проходив службу в зоні АТО та отримав поранення, у зв'язку з чим йому призначена 2 група інвалідності по зору. Він отримує пенсію та доплату до пенсії на двох неповнолітніх дітей. Під час перебування у зоні АТО чи лікування в госпіталі, її син познайомився з іншою жінкою та з того часу не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, не забезпечує сімю та не турбується про добробут сімї. Її внука Вікторія хворіє та потребує медичного обстеження і лікування, однак її син, знаючи про хворобу дитини, взагалі не цікавиться здоровям дитини та не надає коштів на утримання дітей.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При визначенні розміру аліментів, суд враховує майновий стан позивача та неповнолітніх дітей; майновий стан відповідача, стан його здоровя, зокрема, те, що відповідач є інвалідом 2 групи (а.с. 29)

Крім того, суд враховує, що відповідач щомісячно отримує пенсію в розмірі 4500-5000 гривень (з його слів), а обовязок по утриманню дитини є рівним для обох батьків.

За таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення аліментів з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_2, на утримання неповнолітніх дітей сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, і дочки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, у твердій грошовій сумі, в розмірі по 1150,00 гривень, щомісячно на кожну дитину, починаючи з часу звернення позивача до суду з позовною заявою про стянення аліментів та до досягнення дітьми повноліття.

При цьому, суд вважає, що вказаний розмір аліментів, з урахуванням майнового стану відповідача, не буде завищеним в нинішніх умовах проживання, а також з урахуванням віку дітей сторін по справі, їх потреб, та не буде таким, що створить відповідачеві додаткові труднощі матеріального характеру.

Разом з тим, на час розгляду справи 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років складає 930,00 гривень (1860,00 гривень х 50 % = 930,00 гривень), а для дітей віком до 6 років - 746,00 гривень (1492,00 гривні х 50 % = 746 гривень).

Відповідно до ч. 1 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту ЦПК України) судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_4 є інвалідом 2 групи (а.с. 29).

Позивач ОСОБА_2 є постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорії 2, що підтверджується посвідченням серії Б № 037159 (а.с. 29).

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються інваліди I та II груп.

П. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» визначає, що від сплати судового збору звільняються позивачі - громадяни, віднесені до 1 та 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, враховуючи те, що обидві сторони звільнені від оплати судового збору, суд вважає за необхідне компенсувати такі витрати за рахунок держави.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

До позовної заяви позивачем ОСОБА_2 додано довідку № 144 та квитанцію до прибуткового касового ордера № 33 від 15 січня 2018 року (а.с. 11, 12), згідно яких встановлено, що за надання правничої допомоги (складання позовної заяви, надання правової інформації з питань стягнення аліментів) позивачем ОСОБА_2 було сплачено 1000,00 гривень.

Враховуючи вказані обставини справи та правові норми, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_2, понесених позивачем витрат на надання правничої допомоги, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, в розмірі 900,00 гривень.

На підставі ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

У позовній заяві позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, посилалась на положення ст.ст. 180, 181, 182, 184 СК України.

Застосування вказаних правових норм при вирішенні справи, суд вважає обґрунтованим.

На підставі викладеного та відповідно до ст.ст. 180-184 Сімейного кодексу України, ст.ст. 141, 206, 258, 259, 265, 268, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_6), на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, жительки с. Більче, вул. Центральна, буд. 7, Демидівського району Рівненської області), аліменти на утримання неповнолітніх дітей дочки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, та сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, у твердій грошовій сумі в розмірі по 1150,00 (Одна тисяча сто п'ятдесят) гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з 15 січня 2018 року та до досягнення дітьми повноліття.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 900,00 (Девятсот) гривень витрат на надання правничої допомоги.

Звільнити ОСОБА_2 від сплати судового збору на підставі п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року (з наступними змінами).

Звільнити ОСОБА_4 від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року (з наступними змінами).

Судові витрати, а саме: судовий збір в розмірі 704 (Сімсот чотири) гривні 80 копійок компенсувати за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Апеляційного суду Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.С. Феха.

Повний текст рішення складено 22 березня 2018 року.