ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2018 року

м. Харків

Справа № 645/5313/17

Провадження № 22-ц/818/383/18

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

Учасники справи :

Позивач: ОСОБА_1

Відповідач: ОСОБА_2

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні суду в місті Харкові

апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харків від 30 серпня 2018 року, ухвалене суддею Ульяніч І.В.

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія ЮНІВЕС» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом в якому просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь матеріальну шкоду спричинену внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 21843 грн. 67 коп., та моральну шкоду у розмірі 10000 грн. 00 коп., а також понесені судові витрати в розмірі 3640,00 грн..

Позов мотивовано тим, що 09 березня 2016 року ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки «ВАЗ 21114», державний номер НОМЕР_1, в районі перехрестя вул. Харківських Дівізій та вул.. Маршала Рибалко в м. Харкові здійснив зіткнення з її автомобілем «GEELY CK», державний номер НОМЕР_2.

Постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14 квітня 2017 року ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 340 грн. Внаслідок дорожньо - транспортної пригоди позивачу було завдано матеріальних збитків на суму 40372,20 грн.

Рішенням Фрунзенського районного суду міста Харкова від 30 липня 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування майнової шкоди 20627 (двадцять тисяч шістсот двадцять сім) гривень 29 копійок, в рахунок відшкодування моральної шкоди в розмірі 3000 гривень. Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 640 гривень, а також витрати на оплату правової допомоги в розмірі 3000 гривень.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що вимоги позивача обґрунтовані наданими актами виконаних робіт, які стороною відповідача не спростовані жодним належним доказом, крім того вина відповідача встановлена постановою суду, яка не скасована, тому сума відшкодування має бути стягнута саме з нього в розмірі зазначених витрат позивача на ремонт автомобіля позивача,згідно актів виконаних робіт від 29 грудня 2016 року в розмірі 9969,24 грн., від 30.01.2017 року в розмірі 26002,02 грн., від 2513,58 грн. в розмірі 2513,58 грн., від 10.11.2017 року в розмірі 1887,36 грн., із відрахуванням суми раніше сплаченої позивачу страховою компанією в розмірі 18619,74 грн..

Не погоджуючись з рішенням ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, суд неповно з'ясував обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не сприяв повному та об'єктивному її розгляду.

Висновок суду першої інстанції не відповідає фактичним обставинам справи. Суд ухвалюючи рішення не взяв до уваги висновки викладені у рішенні Апеляційного суду Харківської області. Як вбачається із наданого позивачем висновку № 2849 від 14.04.2016, визначаючи розмір матеріальної шкоди, експертом враховано вартість заміни бамперу переднього та панелі приладів автомобіля. При цьому у висновку не зазначено, що мають місце порушення цілісності (розрив, деформація тощо) бамперу, у зв'язку з чим його ремонт (фарбування) неможливий, натомість в таблиці № 1 цього ж висновку вказано про те, що бампер пошкоджено з утворенням подряпин матеріалу у правій частині. Не підтверджується матеріалами справи також пошкодження внаслідок ДТП панелі приладів.

Крім того, слід звернути увагу, що розмір завданої шкоди Позивачем безпідставно збільшено на суму 20% податку на додану вартість, що також не враховано судом при вирішенні справи.

До Харківського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому позивач просить апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін. Вважає рішення суду законним і обгрунтованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що 09 березня 2016 року ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки «ВАЗ 21114», державний номер НОМЕР_1, в районі перехрестя вул. Харківських Дівізій та вул.. Маршала Рибалко в м. Харкові здійснив зіткнення з її автомобілем «GEELY CK», державний номер НОМЕР_2.

Постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14 квітня 2017 року ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 340 грн. Внаслідок дорожньо - транспортної пригоди позивачу було завдано матеріальних збитків на суму 40372,20 грн.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент вчинення ДТП була застрахована ПрАТ «СК Юнівес».

Згідно з висновком автотоварознавчого дослідження від 20 травня 2016 року, виконаного консультативно-експертним бюро «Стандарт-Сервіс» на замовлення ПрАТ «СК Юнівес», вартість матеріальної шкоди, завданий власнику транспортного засобу «GEELY CK», державний номерний знак НОМЕР_2, в результаті ДТП становить 19 619 грн. 74 коп.

За змістом ст. 12 Закону N 1961-IV страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розмір якої при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми.

У липні 2016 року ПрАТ «СК «Юнівес» виплачено ОСОБА_3 страхове відшкодування з урахуванням витрат на евакуацію пошкодженого автомобіля, зменшене на суму франшизи, у розмірі 18 619 грн. 74 коп.

З Висновку експертного автотоварознавчого дослідження за № 2849, складеного 14.04.2016 року судовим експертом Харківського НДІ судових експертиз ім.. Засл. проф.. М.С. Бокаріуса вбачається, що вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля GEELY CK, державний знак НОМЕР_2, пошкодженого в результаті ДТП (09.03.2016 року) становить 37441 грн. 52 коп.

Таким чином, з відповідача підлягає стягненню різниця суми страхового відшкодування у розмірі 37441,52 грн. (матеріальна шкода за висновком експертизи) - 19069,74 грн. (відшкодована шкода страховою компанією) =18371,78 грн. (різниця) отже ОСОБА_2, як володілець транспортного засобу, зобов'язаний відшкодувати шкоду, (різницю) спричинену внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Проте погодитись з такими висновками не можна з наступних підстав.

Загальні підстави цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду в деліктних (позадоговірних) відносинах передбачені ч. 1 ст.1166, ч. 1 ст. 1167 ЦК України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

З огляду на зазначені положення ЦК України факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов'язане з виконанням цими особами обов'язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов'язання.

Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобов'язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Разом з тим правила регулювання деліктних зобов'язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов'язок.

При цьому в Законі № 1961-IV визначено порядок розрахунку шкоди, пов'язаної з пошкодженням транспортного засобу. Так, відповідно до статті 29 цього Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Такий розрахунок здійснюється згідно з Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженоїнаказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика).

Відповідно до пунктів 1.6, 8.1 та 8.3 Методики відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісного транспортного засобу чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту.

Вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників колісного транспортного засобу та величини втрати товарної вартості.

Тому вартість відновлювального ремонту пошкодженого у ДТП транспортного засобу більша за вартість матеріального збитку, а вартість матеріального збитку - це та сума, яку за Законом № 1961-IV має сплатити страховик як страхове відшкодування.

ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» за ремонт автомобілю «GEELY CK», державний номер НОМЕР_2 сплачено 18619,74 грн. розмір визначено з оглядом транспортного засобу, безпосередньо зі страховою компанією.

Розмір матеріального збитку та вартості відновлювального ремонту згідно експертного висновку становить 37441,52 грн.

Таким чином, оскільки ПрАТ СК «ЮНІВЕС» сплачено позивачеві суму страхового відшкодування у розмірі 18619,74 грн. то з відповідача підлягає стягненню 18821 грн. 78 коп., що є різницею між сумою страхового відшкодування та сумою матеріального збитку спричиненого автомобілю позивача в наслідок ДТП.

Так, рішення в частині суми відшкодування майнової шкоди підлягає зміні, а саме в рахунок відшкодування майнової шкоди підлягає стягненню сума у розмірі 18 821,78 грн., що становить різницю.

В іншій частині рішення суду підлягає залишенню без змін.

На підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам. Так, позов про відшкодування майнової шкоди було пред"явлено на суму 21843,67 грн., задоволено 18821,78 грн, тобто 86,1%. Судовий збір було сплачено позивачем в сумі 640 грн., стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 551,04 грн.

Позов про відшкодування моральної шкоди заявлено на 10000 грн, задоволено на 3000 грн., тобто на 30%. Позивачем судовий збір за немайнові позовні вимоги сплачено не було, тому з позивача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 448 грн. (70% від 640 грн.), а з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 192 грн. (30% від 640 грн).

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для зміни судового рішення є неправильне застосування норм процесуального та матеріального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390, 391 ЦПК України суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 30 серпня 2018 року змінити в частині стягнення майнової шкоди в сумі 20 627,29 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування майнової шкоди 18 821 (вісімнадцять тисяч вісімсот двадцять одну) грн 78 коп. та судовий збір в сумі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна гривня) 04 коп., всього 19 372 (дев'ятнадцять тисяч триста сімдесят дві гривні) 82 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 448 (чотириста сорок вісім гривень) та стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 192 (сто дев'яносто дві гривні).

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття. В силу ст.389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий С.С. Кругова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук

Повний текст постанови

складено 12 листопада 2018 року