Справа № 750/6291/17 Провадження № 22-ц/795/141/2018 Головуючий у I інстанції - Березовський О. Д. Доповідач - Лакіза Г. П.
Категорія - цивільна
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2018 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді Лакізи Г.П.,

суддів: Скрипки А.А., Харечко Л.К.,

секретар: Поклад Д.В.

за участі: представників позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 та ОСОБА_4, відповідачів - ОСОБА_5 та ОСОБА_6, третьої особи ОСОБА_7,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Городнянського районного суду Чернігівської області в складі судді Березовського О.Д. від 30 листопада 2017 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про усунення від права на спадкування,

- треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_7, ОСОБА_8, Городнянська районна державна нотаріальна контора Чернігівської області, -

В С Т А Н О В И В:

В липні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 та ОСОБА_6, в якому просила усунути відповідачів від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, на підставі ч.5 ст. 1224 ЦК України.

Рішенням Городнянського районного суду від 30 листопада 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено з посиланням на те, що підстав для усунення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_9 судом не встановлено; заявлені позовні вимоги не підтверджені належними і допустимими доказами.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Городнянського районного суду від 30 листопада 2017 року та ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити, посилаючись на те, що оскаржуване рішення суду є незаконним, необґрунтованим та таким, що не відповідає обставинам справи.

ОСОБА_2 вважає, що судом були встановлені всі факти по справі, однак, їм не було надано належної оцінки, внаслідок чого не вірно застосована ст. 1224 ЦК України. Так, позивач зазначає, що суд мав надати відповідну оцінку сукупності доказів і фактів, врахувати фактичну поведінку відповідачів, розуміння ними свого обов'язку щодо надання допомоги спадкодавцю, їх обізнаність про стан здоров'я спадкодавця, необхідність допомоги спадкодавцю, наявність можливості для цього та свідомого невиконання відповідачами встановленого законом обов'язку. ОСОБА_2 вважає, що спадкодавець ОСОБА_9 не зобов'язана була звертатися до суду з позовом чи вимогами до відповідачів про надання допомоги. Має значення їх усвідомлення необхідності надання такої допомоги та їх ставлення до спадкодавця взагалі, їх турбота та зацікавленість в тому, як живе їх родич, після смерті якого вони мають право та претендують на спадкування. Відповідачі ж повністю ігнорували та забули про існування спадкодавця, не цікавилися її життям та потребами більше 7 років. ОСОБА_9 декілька разів зверталася до відповідачів за допомогою, однак, такі прохання залишилися поза їх увагою. Факт ухилення відповідачів від надання допомоги ОСОБА_9, факт обізнаності відповідачів про стан та необхідну допомогу ОСОБА_9 та безпорадний стан останньої було підтверджено в судовому засіданні поясненнями третьої особи та свідків, а також відповідними доказами. Також ОСОБА_2 зазначає, що суд частково погодився з її доводами, однак, відмовляючи в задоволенні позову, обґрунтував своє рішення відсутністю умислу та вини в діях відповідачів, чим порушив вимоги ч.3 ст. 1224 ЦК України.

Розгляд апеляційної скарги було призначено на 22.01.2018 року. В судовому засіданні 22.01.2018 року по справі було оголошено перерву до 12.02.2018 року з повторним повідомленням про час і місце розгляду справи позивача ОСОБА_2, третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог - ОСОБА_7, ОСОБА_8 та Городнянської районної державної нотаріальної контори, які не з'явилися в судове засідання 22.01.2018. В судове засідання 12.02.2018 року з'явилась третя особа ОСОБА_7 Позивач ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_8 та Городнянська райдержнотконтора належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, що підтверджується розписками про вручення їм судових повісток. За наведених обставин згідно ст.372 ЦПК України неявка вказаних осіб не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представників позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 та ОСОБА_4, відповідачів - ОСОБА_5 та ОСОБА_6, третю особу ОСОБА_7, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до приписів ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

По справі встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 87 років померла ОСОБА_9, яка доводилась рідною сестрою позивачу ОСОБА_2 та третім особам ОСОБА_7 і ОСОБА_8, а також рідною тіткою відповідачам ОСОБА_5 і ОСОБА_6, оскільки батько відповідачів - ОСОБА_10, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, був рідним братом ОСОБА_9. Зазначені обставини підтверджуються: копією свідоцтва про смерть ОСОБА_9 (а.с.3,80), рішенням Городнянського районного суду Чернігівської області від 04.05.2017 року про встановлення факту родинних відносин між ОСОБА_2 і ОСОБА_9 (а.с.8-9), витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження ОСОБА_10 (а.с.62,96), копією свідоцтва про смерть ОСОБА_10 (а.с.61), матеріалами спадкової справи № 142/2014 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 (а.с.78-98).

Після смерті ОСОБА_9 відкрилася спадщина за законом на все належне їй майно, що знаходиться на території АДРЕСА_1, що підтверджується довідками виконкому Івашківської сільської ради Городнянського району Чернігівської області від 23.05.2017 року № 575 та № 514, копією облікової картки об'єкта погосподарського обліку за 2011-2015 роки ( а.с. 10-15 ), матеріалами спадкової справи (а.с.78-98).

У визначений законом шестимісячний строк після смерті спадкодавця ОСОБА_9 із заявами про прийняття спадщини за законом звернулись: позивачка ОСОБА_2 як спадкоємець за законом другої черги після смерті ОСОБА_9 - як її рідна сестра (а.с.79), а також відповідачі ОСОБА_5 і ОСОБА_6 - як спадкоємці за законом другої черги за правом представлення в порядку ч. 1 ст. 1266 ЦК України, оскільки їх батько ОСОБА_10, який був рідним братом спадкодавця ОСОБА_9, помер ІНФОРМАЦІЯ_3, тобто до моменту смерті його сестри ОСОБА_9 (а.с.95,97).

Рідні сестри спадкодавця ОСОБА_9 - ОСОБА_12 та ОСОБА_7, а також рідні брати спадкодавця ОСОБА_9 - ОСОБА_8 та ОСОБА_13 у визначний законодавством 6-ти місячний строк після смерті сестри не звернулись до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини, а тому вважаються такими, що не прийняли спадщину. ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_12, а ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ОСОБА_13, що підтверджується актовими записами про смерть (а.с.116,117).

Таким чином, спадкоємцями другої черги за законом, що прийняли спадщину після смерті ОСОБА_9, є позивач ОСОБА_2 та відповідачі ОСОБА_5 і ОСОБА_6.

Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України, за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Виходячи зі змісту статті 1224 Цивільного кодексу України та відповідно до роз'яснень, викладених у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», правило ч. 5 ст. 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Суд при вирішенні справи про усунення особи від права на спадкування повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення має бути пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла таких дій. Таким чином, для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно ч. 5 ст. 1224 ЦК має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Крім цього, має бути з'ясовано питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу. Особа не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне. Для доведення наявності вищевказаних обставин та фактів позивач має надати суду належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідачів, останні мали можливість її надати, проте ухилялись від обов'язку щодо її надання.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги про усунення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від права на спадкування за законом після померлої ОСОБА_9, позивач зазначала, що ОСОБА_9 через похилий вік та безпорадний стан потребувала допомоги, а відповідачі всіляко ухилялися від надання їй будь-якої допомоги. не приїздили провідати свою тітку останні 8 років її життя, а з'явились тільки на її похорон. Оскільки ОСОБА_2 здійснювала догляд за померлою сестрою ОСОБА_9, робила все необхідне та все, що від неї залежало, щоб сестра ні в чому не мала потреби, забезпечувала їй належний догляд та лікування, тому саме вона має успадкувати всю спадщину.

Суд першої інстанції встановив, що спадкодавець ОСОБА_9 протягом тривалого часу до моменту своєї смерті перебувала у безпорадному стані та потребувала сторонньої допомоги, яку в повному обсязі отримувала від своєї сестри ОСОБА_2 - позивача по справі. Висновки суду в зазначеній частині в апеляційному порядку не оспорюються.

Також суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_9 потребувала додаткової допомоги ще й від відповідачів ОСОБА_5 і ОСОБА_6, останнім було відомо про це, вони мали матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу, але умисно, свідомо своєю бездіяльністю намагались уникнути від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Даних про те, що ОСОБА_9 зверталася до відповідачів з проханням про надання допомоги, але вони ухилялись від надання такої допомоги, позивач також суду не довела.

Суд першої інстанції проаналізував встановлені по справі обставини та досліджені доказі у їх сукупності, дав їм належну оцінку та правильно застосував до спірних правовідносин положення ст.1224 ЦК України.

На відміну від положень ч.3 ст. 1224 ЦК України, які поширюються лише на тих спадкоємців, для яких утримання спадкодавця складало їхній обов'язок згідно закону, а тому в судовому рішенні встановлюється лише факт невиконання ними свого обов'язку, положення ч. 5 ст.1224 ЦК України розповсюджується на усіх потенційних спадкоємців, зазначених у ст.ст. 1261 - 1266 ЦК, незалежно від наявності у них закріпленого законом обов'язку утримувати спадкодавця. Оскільки відповідачі не належать до кола спадкоємців, для яких утримання спадкодавця складало їхній обов'язок згідно закону, тому для усунення їх від права на спадкування не достатньо лише встановити факт не надання допомоги спадкодавцеві. Встановленню підлягає також і факт ухилення від надання допомоги спадкодавцеві з боку спадкоємців. До предмета доказування у даній справі належать не тільки безпорадний стан спадкодавця, але й потреба в отриманні нею допомоги саме від відповідачів, винний характер ухилення їх від надання допомоги спадкодавцеві. Під час розгляду справи факт ухилення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від надання допомоги спадкодавцеві ОСОБА_9 належними та допустимими доказами доведено не було. Доводи апеляційної скарги правильності таких висновків не спростовують.

Отже, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2, які полягали в тому, що судом першої інстанції були встановлені всі факти по справі, однак їм не була дана належна оцінка, внаслідок чого не вірно застосована ст. 1224 ЦК України, не можна визнати обґрунтованими.

Оскільки доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 не дають підстав для висновку про ухвалення оскаржуваного рішення з порушенням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1 ч.1, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 30 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складений 16.02.2018 року.

Головуючий:Судді: