Ухвала

Іменем України

15 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 341/402/17

провадження № 61-6241ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Журавель В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Крата В. І., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, в інтересах якого діє представник ОСОБА_8, на рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 31 липня 2017 року та рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 14 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до Насташинської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області, ОСОБА_9 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

в с т а н о в и в :

У березні 2017 року ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 звернулися до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вони є власниками нерухомого майна - нежитлових будівель (стайні № 1, 2, 3, 4, 5 та адміністративного будинку) загальною площею 8 266,6 кв. м., що знаходяться в АДРЕСА_1. Ці приміщення входили до складу реорганізованого у 2001 році майнового комплексу Сількогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Україна» (далі - СГ ТОВ «Україна»), яке було правонаступником Колективного сільськогосподарського підприємства спілки селян власників «Україна» (далі - КСП «Україна»).

Більшість із колишніх учасників СГ ТОВ «Україна» відчужили свої майнові сертифікати шляхом укладення договорів купівлі-продажу.

Разом із тим залишилися нерозпайованими водонапірна башта, 1965 року, огорожа, 1984 року, силос сіножатна споруда, 1986 року, силосна споруда № 1, 1987 року, силосна споруда № 2, 1978 року, силосна споруда, 1989 року, бетонна площадка, 1980 року, бетонна площадка, 1965 року, гнойова яма, вартість яких станом на 05 квітня 2001 року становила 25 087 грн.

Це майно перебувало в користуванні позивачів.

Після ліквідації СГ ТОВ «Україна» правонаступників не залишилося.

Ураховуючи те, що нерозпайоване майно не було передано на баланс органів місцевого самоврядування, а також те, що позивачі протягом десяти років добросовісно, відкрито, безперервно, сумлінно користуються ним, посилаючись на статтю 344 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 просили визнати за ними право спільної власності на вищезазначене майно за набувальною давністю.

Рішенням Галицького районного суду від 31 липня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 14 листопада 2017 року рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 31 липня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 у задоволенні позову з інших підстав.

Не погоджуючись із указаними рішеннями судів попередніх інстанцій, ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 оскаржили їх у касаційному порядку.

Касаційна скарга мотивована тим, що висновки судів про відсутність підстав для задоволення позову є помилковими, оскільки позивачі з 2006 року добросовісно, безперервно, відкрито користуються спірним майном. Крім того, заявники зазначають, що судами не враховано того, що існує реальна загроза порушення їхнього права законного володіння цим майном зі сторони ОСОБА_9, який підробивши підписи померлих пайовиків, звернувся до суду з позовом про виділення майнового паю в натурі.

За поданою касаційною скаргою відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивачі не довели обставин, визначених статтею 344 ЦК України, які є підставою для визнання за ними права власності на спірне майно за набувальною давністю. Крім того, питання використання майнових паїв їх власниками врегульовано Законом України «Про колективне сільськогосподарське підприємство», Указом Президента України від 29 січня 2001 року № 62/2001 «Про заходи щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки», Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2001 року № 177 «Про врегулювання питань щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки», Наказом Міністерства аграрної політики України від 14 березня 2001 року № 62 «Про затвердження Порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств».

Скасовуючи рішення місцевого суду та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, апеляційний суд, з дотриманням норм процесуального права, обґрунтовано виходив із того, що спір між сторонами виник з приводу майна, яке під час ліквідації СГ ТОВ «Україна» не було розпайоване та не передане на баланс відповідних органів місцевого самоврядування, однак позов пред'явлений лише до Насташинської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області та ОСОБА_9, у той час як це питання стосується всіх пайовиків, які є співвласниками такого майна.

Колегія погоджується з таким висновком апеляційного суду.

Спірне майно знаходиться на території колишнього майнового комплексу СГ ТОВ «Україна», яке є правонаступником КСП «Україна».

Станом на 05 квітня 2001 року у КСП «Україна» налічувалось 832 члена спілки.

У подальшому КСП «Україна» було реорганізовано у СГ ТОВ «Україна».

Майно, яке є предметом спору, не було розпайоване між усіма його членами.

Ухвалою Господарського районного суду Івано-Франківської області від 26 серпня 2009 року СГ ТОВ «Україна» ліквідовано.

Статтею 33 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції, чинній на момент розгляду справи в апеляційному суді, передбачено, що у разі пред'явлення позову до неналежного відповідача суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Таким чином, колегія вважає висновок апеляційного суду правильним, оскільки на стадії апеляційного провадження суд не наділений повноваженнями залучати до участі в справі усіх належних відповідачів - пайовиків.

Доводи касаційної скарги на законність та обґрунтованість рішення апеляційного суду не впливають.

З огляду на викладене правильне застосовування судом апеляційної інстанції норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а касаційна скарга необґрунтованою.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Керуючись пунктом 5 частини другої, пунктом 2 частини четвертої, частинами п'ятою та шостою статті 394 ЦПК України,

у х в а л и в :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, в інтересах якого діє представник ОСОБА_8, на рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 31 липня 2017 року та рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 14 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до Насташинської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області, ОСОБА_9 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особам, які подали касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Журавель

Н. О. Антоненко

В. І. Крат