Справа № 183/4858/17
№ 2/183/664/18
12 січня 2018 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючої судді Сороки О.В.,
при секретарі Демяненка Р.К.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Новомосковську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -
Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, в якому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням будинком № 46, по вул. Тельмана в с. Вільне Новомосковського району Дніпропетровської області.
В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що є власником будинку № 46 по вул. Тельмана в с. Вільне Новомосковського району Дніпропетровської області, який належить їй на підставі рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 лютого 2010 року, що також підтверджується витягом Новомосковського районного комунального підприємства БТІ «Інвентаризатор» про державну реєстрацію прав від 02 квітня 2012 року. В зазначеному будинку залишилися зареєстрованими попередній його власник ОСОБА_2 та члени його сімї ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 Відповідачі в зазначеному будинку не проживають, багаторазові пропозиції позивача добровільно знятися з реєстрації в її будинку відповідачі протиправно та безпричинно відкидають, хоча вже котрий рік в ньому не мешкають, будь які особисті речі чи меблі відповідачів в будинку відсутні. Наявність їх реєстрації у будинку порушує права позивача вільно, на свій розсуд, розпоряджатися своєю власністю. У звязку з зазначеним ОСОБА_1 просить захистити її право власності, шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком № 46 по вул. Тельмана в с. Вільне Новомосковського району Дніпропетровської області.
Позивач в судове засідання не з'явилася, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності, згідно якої позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти винесення заочного рішення.
Відповідачі в судове засідання не з'явилися, вважаються такими, що повідомлені належним чином, про час та місце розгляду справи були повідомлені шляхом розміщення оголошення в засобах масової інформації, а тому у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд з погодження позивача, провів заочний розгляд справи.
Справа у відповідності до положень п.9 ч.1 ст.1 Розділу ХІІІ ЦПК України в редакції, встановленій Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII розглянута за правилами чинного ЦПК України з урахуванням вимог до заяви, в редакції ЦПК України, що діяли до набрання чинності Законом України № 2147-VIII.
Згідно з ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає даний позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку № 46 по вул. Тельмана в с. Вільне Новомосковського району Дніпропетровської області, який належить їй на підставі рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 лютого 2010 року.
У відповідності до адресних довідок в зазначену будинку зареєстрованими значаться відповідачі по справі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 (а.с. 17,18,19,20).
Факт не проживання відповідачів у вищевказаному будинку підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов від 15 червня 2016 року, складеним депутатами Вільненської сільської ради ОСОБА_6, ОСОБА_7, в присутності свідків, зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3, фактично не проживають в ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 10).
У відповідності до вимог ст.ст. 317, 319 ЦК України власник майна має право на власний розсуд володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, вчиняти дії щодо свого майна на власний розсуд.
Статтею 383 ЦК України визначено, що власник житлового приміщення має право використовувати його для власного проживання та проживання членів його сім'ї, інших осіб.
В судовому засіданні встановлено, що відповідачі не являються членами сім'ї позивача, внаслідок відчуження житлового приміщення, позивач, у спосіб, передбачений законом, набула право власності на житлове приміщення будинок № 46 по вул. Тельмана в с.Вільне Новомосковського району Дніпропетровської області.
Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Вимоги ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» визначають можливість зняття з реєстрації особи з місця проживання, у разі набуття законної сили рішення про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Як зазначає у своєму позові ОСОБА_1, відповідачі - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 - своїми діями (бездіяльністю) порушують її права, вільно, на свій розсуд, розпоряджатися своєю власністю. Даних про наявність будь-якої домовленості між позивачем та відповідачами з приводу користування житловим приміщенням, а також доказів про поважність причин відсутності відповідачів у житловому приміщенні за місцем реєстрації суду не надано.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 4, 12,76,81,89, 223, 263, 265,280 ЦПК України, ст.ст. 321, 391, ЦК України, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4, 31.03.1966 року, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, такими, що втратили право користування житловим приміщенням будинком № 46 по вул. Тельмана в с. Вільне Новомосковського району Дніпропетровської області.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.В. Сорока