Справа № 214/6484/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16 лютого 2018 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Євтушенка О.І.,

секретар судового засідання - Бєлікова О.А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №214/6484/17

за позовною заявою представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2

до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6

про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, -

Представники:

від позивача - ОСОБА_2 (довіреність НМІ 155053 від 04.08.2017 року)

СУТЬ СПОРУ:

Представник позивача ОСОБА_2, діючи від імені та в інтересах ОСОБА_1, звернувся до суду з позовною заявою 13.11.2017 року, в якій просив суд визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1, укладений 03.10.1997 року між ОСОБА_4, ОСОБА_3, діючими за себе та за своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6, як продавцями та ОСОБА_1 як покупцем, зареєстрований на товарній біржі «Українська Біржа Нерухомості» (Криворізька філія) за реєстраційним номером 1-49.

Пред'явлені вимоги мотивовано тим, що 03.10.1997 року між сторонами було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, зареєстрований на товарній біржі «Українська Біржа Нерухомості» (Криворізька філія) за реєстраційним номером 1-49. При укладенні договору всі істотні умови сторонами було погоджено, право власності на придбане майно ОСОБА_1 зареєстровано на підставі вказаної угоди в КП «Криворізьке БТІ» ДОР. Маючи намір розпорядитись належним йому нерухомим майном, в 2017 році він звернувся до нотаріальної контори, де йому повідомили про неможливість укладення будь-яких угод з відчуження майна на користь інших осіб у зв'язку з відсутністю нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу квартири від 03.10.1997 року як правовстановлюючого документу, що ставить під сумнів його дійсність. Оскільки товарна біржа, яка здійснювала реєстрацію договору, припинила свою діяльність, однак під час укладення договору сторони погодили усі істотні умови, продавці отримали гроші за квартиру, а покупець - квартиру, в яку він вселився та проживає в ній дотепер, тому за захистом своїх прав як власника та забезпечення можливості їх реалізації, ОСОБА_2, діючи від імені та в інтересах ОСОБА_1, звернувся до суду.

Позивач та його представник правом на участь в судовому засіданні не скористались, подавши заяву про розгляд справи за їх відсутності. Пред'явлені позовні вимоги підтримали, наполягали на їх задоволенні.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5, кожен окремо, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, до початку розгляду справи по суті визнавши пред'явлені вимоги в повному обсязі.

Заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись, заходи забезпечення доказів/позову, зупинення/відновлення провадження не застосовувались.

Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, враховуючи позицію сторін, суд,-

ВСТАНОВИВ:

03.10.1997 року між ОСОБА_4, ОСОБА_3, діючими за себе та за своїх неповнолітніх дітей - ОСОБА_5, ОСОБА_6, як продавцями, з однієї сторони, та ОСОБА_1, як покупцем з іншої сторони, було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 (а.с.5).

На підставі ст.15 Закону України «Про товарну біржу» та відповідно до прикінцевих положень договору, останній був укладений відповідно до Протоколу відкритих торгів №49 від 03.10.1997 року зареєстрований на товарній біржі «Українська Біржа Нерухомості» (Криворізька філія).

Після укладення договору купівлі-продажу від 03.10.1997 року, ОСОБА_1 зареєстрував право власності на квартиру за собою в КП «Криворізьке БТІ» ДОР 20.10.1997 року із внесенням відповідного запису в реєстрову книгу №90П, стор.79, запис №79, що підтверджується відповідною відміткою в договорі (а.с.5-зворот).

Згідно технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1 (а.с.4), остання має загальну площу 45,94 кв.м., житлову площу 27,6 кв.м., розташована на ІІ поверсі 9-поверхового будинку та складається з: І кімната площею 10,3 кв.м., ІІ кімната - 17,3 кв.м., кухня - 7,1 кв.м., ванна кімната - 2,3 кв.м., вбиральня - 1,2 кв.м., коридор - 5,2 кв.м., вбудована шафа - 0,3 кв.м., обладнана лоджією 4,48 кв.м.

Як вказував позивач, причиною його звернення до суду став захист його прав як власника нерухомого майна у зв'язку з неможливістю вільної реалізації права розпорядження майном шляхом відчуження на користь інших осіб з огляду на те, що правовстановлюючий документ на нерухоме майно (договір купівлі-продажу від 03.10.1997 року) не відповідає вимогам чинного законодавства з підстав відсутності його нотаріального посвідчення, що впливає на його дійсність.

Перевіряючи обґрунтованість та правомірність пред'явлених позивачем вимог та обраний ним спосіб захисту, суд виходить з наступного.

Статтями 391, 392 ЦК України (в діючій редакції) встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Власник може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Встановленим в судовому засіданні обставинам відповідають правовідносини з порядку належного оформлення та форми договору купівлі продажу нерухомого майна, передбачені ст.227 ЦК УРСР 1963 року, норми якого діяли на момент укладення угоди, дійсність якої позивач має намір підтвердили в судовому порядку.

За змістом ст.ст.128, 153 ЦК УРСР, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в повній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст.224 ЦК УРСР (в редакції, чинній на момент укладення оспорюваного договору), за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст.227 ЦК УРСР, договір купівлі-продажу жилого будинку (квартири) повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин.

При цьому, згідно ч.2 ст.15 Закону України «Про товарну біржу» (в редакції, діючій на час укладення договору) угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Аналіз вказаних норм в їх сукупності приводить суд до переконання про існування колізії в матеріальних нормах, що визначали вимоги до форми угоди щодо відчуження нерухомого майна.

Згідно з приписами ч.2 ст.47 ЦК УРСР, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною; в цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Судом встановлено, що оспорюваний договір купівлі-продажу квартири від 03.10.1997 року дійсно підлягав нотаріальному посвідченню, однак не був нотаріально оформлений з посиланням на ст.15 Закону України «Про товарну біржу» від 10.12.1991 року (в редакції, чинній на момент укладення договору). Так, під час укладення вказаної угоди ОСОБА_1, на якого умовами п.10 покладались витрати за оформлення та реєстрацію договору, не посвідчив його нотаріально, вважаючи достатніми його реєстрацію на товарній біржі та в КП «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» ДОР.

Натомість, матеріали цивільної справи не містять спростування твердження позивача, що він виконав всі істотні умови договору купiвлi-продажу, що також підтвердили відповідачі, визнавши пред'явлені ОСОБА_1 вимоги. Здійснені позивачем у подальшому спроби щодо нотаріального посвідчення договору купiвлi-продажу не вдалися у зв'язку з припиненням діяльності товарної біржі, яка реєструвала оспорюваних договір, та відсутністю зв'язку з відповідачами - попередніми власниками майна та продавцями за договором, що в сукупності визначає доцільність визнання угоди дійсною лише в судовому порядку.

Відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому випадку нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

За змістом ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як визначено ч.ч.1, 4 ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи вищевикладене, визнання відповідачами позову, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а також те, що між сторонами відбулося повне виконання договору, всі істотні його умови погоджені, загальних договірних засад та прав і свобод сторін договору не порушують, угода купівлі-продажу фактично відбулася з передачею оплати за майном продавцям, а самого майна - покупцеві, право власності на нерухоме майно належним чином зареєстроване за позивачем, тому суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити, а договір купівлі-продажу від 03.10.1997 року визнати дійсним.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно ст.142 ЦПК України, суд враховує ухвалення рішення на користь позивача у зв'язку з визнанням відповідачами позову до початку розгляду справи по суті, тому вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, кожного окремо в рівних частках по 80 грн., на користь ОСОБА_1 50% судового збору, сплаченого ним при поданні позову, що становить а інші 50% (320 грн. відповідно) - повернути позивачеві з державного бюджету.

Керуючись ст.ст.4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 133, ч.1 ст.142, ч.3 ст.200, ч.ч.1, 4 ст.206, ч.2 ст.247, 258-259, 263-265, 273, ч.4 ст.274, 354, 355, п.15 Перехідних положень ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна - задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 загальною площею 45,94 кв.м., житловою площею 27,6 кв.м., укладений 03.10.1997 року між ОСОБА_4, ОСОБА_3, діючими за себе та за своїх неповнолітніх дітей - ОСОБА_5, ОСОБА_6, як продавцями, та ОСОБА_1, як покупцем, зареєстрований на товарній біржі «Українська Біржа Нерухомості» (Криворізька філія) за реєстраційним номером 1-49.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, кожного окремо по 80 (вісімдесят) грн. 00 коп. судового збору, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Повернути ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, з державного бюджету судовий збір в розмірі 320 (триста двадцять) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 30 днів з дати його складання шляхом подання апеляційної скарги через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторін:

Позивач: ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідач-1: ОСОБА_4, РНОКПП НОМЕР_2, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2.

Відповідач-2: ОСОБА_3, РНОКПП НОМЕР_3, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3.

Відповідач-3: ОСОБА_5, РНОКПП НОМЕР_4, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2.

Відповідач-4: ОСОБА_6, РНОКПП НОМЕР_5, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2.

Повне судове рішення складено та підписано 16.02.2018 року.

Суддя Євтушенко О.І.