Провадження № 2-н/761/17/2018
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2018 року суддя Шевченківського районного суду м Києва Малинников О.Ф., розглянувши заяву Фірми «Т.М.М.» - Товариство з обмеженою відповідальністю про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2017 року на адресу Шевченківського районного суду м. Києва надійшла заява Фірми «Т.М.М.» - Товариство з обмеженою відповідальністю про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з ОСОБА_2

Відповідно до розпорядження про автоматизований розподіл справи від 01.12.2017 р. матеріали цивільної справи для розгляду передано судді Малинникову О.Ф.

Разом з тим, 15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, яким Цивільний процесуальний кодекс України викладено в новій редакції.

Так, згідно п. п. 9 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

В свою чергу, як передбачено ч.2 ст. 19 та п.4 ч.2 ст. 187 ЦПК України цивільне судочинство у порядку позовного провадження здійснюється за правилами загального та спрощеного провадження.

Вивчивши заяву та наявні матеріали, вважаю, що у видачі судового наказу слід відмовити із таких підстав.

Згідно довідки, яка надійшла з Відділу питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації від 09.01.2018 (вх. № 1415/18) встановлено, що боржник ОСОБА_2 за даними Реєстру територіальної громади м. Києва не зареєстрована.

Відповідно до вимог ч. 9 ст. 165 ЦПК України у разі, якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Згідно з ч. 2 ст. 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред'явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови у видачі наказу згідно ч.9 ст.165 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ч.13 ст.7, ст.ст. 164, 165, 260-261, 353, 354 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Фірми «Т.М.М.» - Товариство з обмеженою відповідальністю про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з ОСОБА_2.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її складення безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: О.Ф. Малинников.