У Х В А Л А

15 березня 2018 року

м. Київ

справа № 761/11982/17

провадження № 61-3298св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Журавель В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - Комітет з фізичного виховання та спорту Міністерства освіти і науки України,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Комітета з фізичного виховання та спорту Міністерства освіти і науки України на постанову Апеляційного суду м. Києва від 20 грудня 2017 року у складі колегії суддів: Слюсар Т. А., Панченка М. М., Волошиної В. М.,

встановив:

У квітні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Комітету з фізичного виховання та спорту Міністерства освіти і науки України (надалі - Комітет з ФВС МОН України), у якому просив визнати незаконним та скасувати наказ від 09 березня 2017 року № 38-к про притягнення до дисциплінарної відповідальності та наказ від 10 березня 2017 року № 39-к про звільнення; поновити на посаді начальника управління організаційно - нормативної роботи та матеріально-технічного забезпечення Комітету з ФВС МОН України; скасувати запис в трудовій книжці «Звільнено з займаної посади у зв'язку з систематичним порушенням трудових обов'язків без поважних причин (п. 3 ст. 40 КЗпП України); стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 11 березня 2017 року по 21 вересня 2017 року, у сумі 76 756 грн70 коп.

Позовна заява мотивована тим, що з 01 квітня 2004 року він перебував у трудових відносинах з Комітетом з ФВС МОН України, а відповідно до наказу з 01 липня 2016 року № 192-к обіймав посаду начальника відділу контролю та організаційно-нормативної роботи та матеріально-технічного забезпечення МОН України.

09 березня 2017 року згідно із наказом № 38-к йому оголошено догану за порушення трудової дисципліни у зв'язку з відсутністю 08 лютого 2017 року з 12:00 до 13:00 год. на робочому місці, а відповідно до наказу № 39-к від 10 березня 2017 року звільнено з посади з 15 березня 2017року на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України, про що 15 березня 2017 року внесено запис до трудової книжки: «Звільнено із займаної посади у зв'язку з систематичним невиконанням трудових обов'язків без поважних причин».

Вважає такі накази незаконними, оскільки відсутність на робочому місці 08 лютого 2017 року у зазначений час була зумовлена поважними причинами, крім того, відповідач порушив строки для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, що встановлені ст. 148 КЗпП України. Викладені у наказі від 09 березня 2017 року № 38-к обставини не відповідають дійсності, оскільки відсутнє обґрунтування систематичності порушення позивачем трудових обов'язків.

Просив позов задовольнити.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Постановою Апеляційного суду м. Києва від 20 грудня 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано частково та ухвалено нову постанову, якою позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ Комітету з ФВС МОН України від 10 березня 2017 року № 39-к «Про звільнення з роботи ОСОБА_4.». Поновлено ОСОБА_4 на посаді начальника управління організаційно - нормативної роботи та матеріально-технічного забезпечення Комітету з ФВС МОН України з 15 березня 2017 року. Скасовано запис в трудовій книжці ОСОБА_4 «Звільнено з займаної посади у зв'язку з систематичним порушенням трудових обов'язків без поважних причин (п. 3 ст. 40 КЗпП України)». Стягнуто з Комітету з ФВС МОН України на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 56 192 грн 40 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат. У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У січні 2018 року Комітет з ФВС МОН України подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати постанову Апеляційного суду м. Києва від 20 грудня 2017 року та закрити провадження у справі.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про проведення підготовчих дій та обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, колегія суддів встановила відсутність підстав, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України. Тому колегія суддів, з урахуванням категорії та складності справи, призначає справу до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії із п'яти суддів.

Керуючись статтею 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду

ухвалив:

Справу за позовом ОСОБА_4 до Комітету з фізичного виховання та спорту Міністерства освіти і науки України про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу призначити до судового розгляду у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п'яти суддів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Журавель

Н. О.Антоненко

В. І.Крат