Рівненський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2018 року м. Рівне

Справа № 1715/18134/12

Провадження № 22-ц/4815/197/18

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Бондаренко Н.В. (суддя-доповідач), Гордійчук С.О., Хилевича С.В.,

секретар судового засідання: Шептицька С.С.

учасники справи:

позивач, відповідач за зустрічним позовом - Публічне акціонерне товариство

комерційний банк «Приватбанк»,

відповідач, позивач за зустрічним позовом - ОСОБА_4,

відповідач, третя особа за зустрічним позовом -ОСОБА_5.

Відповідач, третя особа за зустрічним позовом - ОСОБА_6,

Відповідач, третя особа за зустрічним позовом - ОСОБА_7,

відповідач, третя особа за зустрічним позовом - ОСОБА_8,

третя особа на стороні позивача, яка не заявляє вимог на предмет спору за первісним позовом - ОСОБА_9

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4, подану її представником адвокатом ОСОБА_10 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області в складі судді Бердія М.А. від 17 липня 2018 року, постановлену в 9 год. 06 хв. в м. Рівне, дата складання повного тексту не зазначена,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2012 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок по вул. Мірющенка,32 в м.Рівному, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 19 липня 2007 року в розмірі 100 610,42 доларів США.

У червні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до суду із зустрічним позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк», треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 про визнання договору іпотеки недійсним.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 24 вересня 2013 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено. В задоволенні зустрічного позову відмовлено.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_4 перед ПАТ КБ «Приватбанк» за кредитним договором № ROHPGA20410236 від 19 липня 2007 року в розмірі 100 610,42 доларів США, що за курсом НБУ станом на 28 серпня 2012 року складає 765 609 грн. 30 коп., звернуто стягнення на предмет іпотеки: житловий будинок загальною площею 72,50 кв. м, житлова площа 35, кв. м та земельну ділянку, які розташовані за адресою АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк», шляхом укладення від імені ОСОБА_4, ОСОБА_5 договору купівлі - продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів не нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки.

Виселено ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 з житлового будинку, який розташований за адресою АДРЕСА_1, зі зняттям з реєстраційного обліку у органі МВС України, до повноважень якого входять питання громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб, компетенція якого територіально поширюється на адресу вказаного будинку.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 6 листопада 2013 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилено, рішення Рівненського міського суду від 24 вересня 2013 року залишено без змін.

5 червня 2014 року представник ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_11 звернувся до суду із заявою про перегляд рішення суду від 24 вересня 2013 року у зв'язку із нововиявленими обставинами, просив скасувати вказане рішення суду та в задоволенні позовних вимог банку про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовити.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 11 серпня 2014 року заяву представника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_11 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 24 вересня 2013 року задоволено, рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 24 вересня 2013 року скасовано і призначено справу до розгляду на 27 серпня 2014 року.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 28 липня 2016 року у задоволенні первинного та зустрічного позовів відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 23 листопада 2016 року, з урахуванням ухвали цього ж суду про виправлення описки від 7 грудня 2016 року, апеляційні скарги ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_9 задоволено частково, ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 11 серпня 2014 року та рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 28 липня 2016 року скасовано, заяву ОСОБА_4 про перегляд рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 24 вересня 2013 року залишено без задоволення.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 13 грудня 2017 року ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 11 серпня 2014 року, рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 28 липня 2016 року та рішення апеляційного суду Рівненської області від 23 листопада 2016 року скасувати, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 26 червня 2018 року залучено в якості третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє вимог на предмет спору за первісним позовом ОСОБА_9.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 17 липня 2018 року відмовлено у задоволенні заяви представника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_11 про перегляд рішення Рівненського міського суду від 24 вересня 20213року за ново виявленими обставинами у вказаній справі.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що рішення Апеляційного суду Рівненської області від 11.06.2014року на момент ухвалення судом рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки (24.09.2013року) не існувало, між цими рішеннями не існує матеріально-правового зв'язку, а факти, встановлені в одній із справ, не мають значення для іншої справи, воно не відноситься до предмету доказування, не спростовує факти, покладені в основу судового рішення від 24 вересня 2013 року. Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 11 червня 2014 року відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не позбавлялись права власності на предмет іпотеки, а саме на житловий будинок, а їм було лише відмовлено у визнанні права власності на самочинні добудови.

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_10 покликається на невідповідність ухвали суду першої інстанції вимогам ст.423 ЦПК України та висновкам, викладених у постанові ВСУ від 16.09.2014року (справа №3-108гс14), згідно якої до нововиявлених обставин можуть бути віднесені матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору. Необхідними ознаками нововиявлених обставин є їх наявність на час розгляду справи та те, що ці обставини не могли бути відомі заявнику на час розгляду справи на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін або які мають значення для правильного вирішення спору.

Вказує, що нововиявленою обставиною, яка існувала на момент ухвалення рішення від 24.09.2013року є рішення Рівненського міського суду від 30.05.2007року про визнання за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 права власності на спірне будинковолодіння, яке було ухвалено з порушенням законодавства і про це порушення ОСОБА_4 стало відомо після його скасування рішенням апеляційного суду від 11.06.2014року.

Доводить, що оскільки будинок за адресою АДРЕСА_1 належить відповідачам ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на праві власності на підставі рішення суду, то його скасування є нововиявленою обставиною для перегляду судового рішення від 24.09.2013року.

Вказує, що суд першої інстанції при постановленні ухвали порушив положення ст.ст.128,223 ЦПК України, оскільки не відклав розгляд справи через неналежне повідомлення всіх учасників справи про судове засідання, чим порушив права та обов'язки ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 та п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Просить ухвалу суд скасувати, справу направити для продовження розгляду.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ КБ «Приватбанк» вказує, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали були враховані вказівки ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 13 грудня 2017 року та вважає, що рішення суду від 24.09.2013 року обґрунтоване порушенням ОСОБА_4 зобов'язань за кредитним договором, забезпеченого іпотекою. Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 11.04.2014року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не позбавлялись права власності на предмет іпотеки, а було відмовлено лише у визнанні їх права власності на самочинні добудови. Будинок і ділянка належать цим відповідачам на підставі свідоцтва про право на спадщину. Просить апеляційну скаргу відхилити, ухвалу суду - без змін.

У відзиві на апеляційну скаргу представник третьої особи ОСОБА_9- ОСОБА_12 вважає ухвалу суду такою, що постановлена з дотриманням норм процесуального права та вказівок ухвали суду касаційної інстанції. Доводить про відсутність порушень судом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки заявнику було відмовлено не з процесуальних підстав, а за наслідком вивчення наявних матеріалів справи. Зазначає про безпідставність покликань апеляційної скарги про неналежне повідомлення судом відповідачів за первісним позовом про судове засідання, оскільки останні не повідомили суд про зміну свого місця проживання після зняття їх з реєстрації в будинку по АДРЕСА_1. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із ч. 1ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ухвала суду першої інстанції відповідає нормам процесуального права, підстав для її зміни чи скасування немає, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з частиною першою статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Перегляд судових рішень, що набрали законної сили, у зв'язку з нововиявленими обставинами є самостійною стадією цивільного процесу, в якому судом перевіряється наявність чи відсутність правових підстав для цього - юридичних фактів, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, хоча їх подання до суду могло потягти ухвалення іншого за змістом судового рішення.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини другої статті 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлені вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі.

До нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство. Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто,коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Обставини, які виникли та змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов'язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред'явлення нової вимоги. Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Виникнення нових або зміна обставин після вирішення спору не можуть бути підставою для зміни або скасування судового рішення. He вважаються нововиявленими обставинами нові докази, які виявлені після постановлення рішення суду, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах.

Встановивши, що скасування рішення суду від 30.05.2007року про визнання за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 права власності на спірне будинковолодіння не є нововиявленою обставиною у розумінні положень ЦПК України, оскільки вказаним рішенням за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було визнано право власності на самочинні добудови, а будинок і земельна ділянка продовжували належати їм на підставі свідоцтва про право на спадщину, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Зі змісту мотивувальної частини рішення Рівненського міського суду від 24.09.2013року вбачається, що суд досліджував обставини що входять у предмет доказування, зокрема, наявність кредитної заборгованості у ОСОБА_4 перед позивачем, її розмір та наявність підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки. Отже, факти, встановлені рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 11.04.2014року не мають значення для даної справи, вони не відносяться до предмету доказування у ній, не спростовують факти, покладені в основу судового рішення від 24 вересня 2013 року.

Задоволення судом заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами всупереч вимогам Цивільного процесуального кодексу порушує принцип правової визначеності та право заявника на доступ до правосуддя, яке гарантується пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Праведная проти Росії» від 18 листопада 2004 року суд зазначив, що принцип правової визначеності також встановлює, що жодна сторона не вправі вимагати перегляду остаточного судового рішення, яке набрало чинності, лише задля нового судового розгляду і нового рішення по суті. Повноваження суду апеляційної інстанції щодо перегляду рішення суду першої інстанції має використовуватися для виправлення судових помилок. Процедура перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами сама по собі не суперечить принципу правової визначеності, доки використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя.

Доводи апеляційної скарги щодо неповідомлення відповідачів про дату розгляду справи у суді першої інстанції не можуть бути підставою для скасування судового рішення з огляду на те, що ОСОБА_4 належним чином повідомлена про день та час судового засідання і не уповноважена представляти інтереси інших учасників справи.

Крім того, положення статті 376 ЦПК України не дають апеляційному суду повноважень щодо скасування ухвали суду з направленням справи на новий розгляд з цих підстав. У такому разі нормами передбачено можливість довести свої доводи і твердження безпосередньо в суді апеляційної інстанції.

З урахуванням наведеного, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. Підстави для скасування оскарженого судового рішення відсутні.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржена ухвала - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, подану її представником адвокатом ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 17 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення. Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 14 листопада 2018 року.

Судді: Бондаренко Н.В.

Гордійчук С.О.

Хилевич С.В.