Номер провадження: 22-ц/785/3007/18
Головуючий у першій інстанції Чернявська Л. М.
Доповідач Кононенко Н. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого: Кононенко Н.А.

суддів: Гірняк Л.А., Сегеди С.М.,

при секретарі: Цихиселі Л.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, за участю третіх осіб - Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Писаренко Євген Сергійович, Відділ опіки та піклування Приморської районної державної адміністрації Одеської міської ради, ОСОБА_5 про визнання договору позики та договору іпотеки недійсними, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_6 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 листопада 2017 року,-

встановила:

29 жовтня 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання недійсними договору позики, укладеного 20 січня 2015 року, посвідчений Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Писаренко Євгеном Сергійовичем та зереєстрованим в реєстрі за №151 та договору іпотеки, укладеного 20 січня 2015 року щодо квартири АДРЕСА_1 загальною площею 45,7 кв.м., житловою площею 28,6 кв.м., посвідчений Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Писаренко Євгеном Сергійовичем та зереєстрованим в реєстрі за №152.

Мотивуючи свої вимоги тим, що 20 січня 2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено Договір позики, посвідчений Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Писаренко Є.С. та зареєстрованим в реєстрі за №151 за яким було передано грошові кошти у розмірі 1 800 000 гривень зі строком повернення у повному обсязі не пізніше 20 травня 2015 року. Також 20 січня 2015 року між ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 був укладений Договір іпотеки квартири АДРЕСА_1 загальною площею 45,7 кв.м., житловою площею 28,6 кв.м., посвідчений Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Писаренко Є.С. та зареєстрованим в реєстрі за №152, що укладений у якості забезпечення Договору позики від 20 січня 2015 року.

Позивач вважає, що вищезазначений Договір позики має бути визнаний недійсним, оскільки укладений з порушенням вимог чинного законодавства України, а саме його було укладено проти волі Позивача внаслідок застосування до неї психичного тиску з боку Відповідача. Також Позивач вважає, що Іпотечний договір має бути визнаний недійсним, оскільки укладений з порушенням вимог чинного законодавства України, а саме без дозволу органів опіки та піклування, так як в квартирі АДРЕСА_1 , який є предметом іпотеки на момент укладання Договору була зареєстрована неповнолітня донька ОСОБА_2 - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. Тобто, нотаріус не мав права посвідчувати укладений між сторонами даний Іпотечний договір, тому, що такі дії прямо порушували право на житло неповнолітньої дитини.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 02 листопада 2017 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3, за участю третіх осіб Приватний нотаріус Одеського міського нтаріального округу Писаренко Євген Сергійович, Відділ опіки та піклування Приморської районної державної адміністрації Одеської міської ради, ОСОБА_5 про визнання договору позики та договору іпотеки недійсними.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_6подав апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм права.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що договір позики від 20 січня 2015 року за яким було передано грошові кошти та Договір іпотеки квартири АДРЕСА_1 загальною площею 45,7 кв.м., житловою площею 28,6 кв.м., посвідчені Приватним нотаріусом Одеського міського нтаріального округу Писаренко Євгеном Сергійовичем та зереєстрованими в реєстрі за № 151 та №152, були укладені та посвідчені нотаріусом відповідно до норм чинного законодавства України, а правові підстави для визнання їх недійсними - відсутні.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, апеляційним судом встановлено, підтверджено матеріалами справи та не спростовується сторонами, що 20 січня 2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з іншої сторони, було укладено Договір позики, посвідчений Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Писаренком Євгеном Сергійовичем та зареєстрованим в реєстрі за №151 за яким ОСОБА_3 було передано грошові кошти ОСОБА_2 у розмірі 1 800 000 гривень 00 копійок зі строком повернення у повному обсязі до 20 травня 2015 року (а.с.61).

З метою забезпечення зобов'язань за вищевказаним Договором позики 20 січня 2015 року між ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 був укладений Іпотечний договір, посвідчений Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Писаренко Є.С. та зареєстрованим в реєстрі за №152 за яким ОСОБА_2, ОСОБА_5 передають в іпотеку ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 45,7 кв.м., житловою площею 28,6 кв.м.

Нерухоме майно, що було передано в іпотеку належить на праві приватної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_5, інших зареєстрованих майнових прав немає, також сам Позивач не надав належних доказів щодо майнових прав на майно, що було передано в іпотеку.

Як вбачається із довідки з місця проживання про склад сім'ї та реєстрації, виданої з місця проживання позивачки станом на 15жовтня 2012 року, вбачається, що на вказану дату, окрім власників квартири, у цій квартирі ніхто не зареєстрований.

Даних про те, що після народження її дочка ОСОБА_7 була зареєстрована або проживала за місцем реєстрації матері, позивачка суду не надала.

Також суд вважає за необхідне зазначити що оскаржуваний договір іпотеки який укладено між ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 був посвідчений Приватним нотаріусом Одеського міського нтаріального округу Писаренко Євгеном Сергійовичем та зереєстрованим в реєстрі за №152 відповідно до вимог ст. 54 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси та посадові особи органів місцевого самоврядування, які вчиняють нотаріальні дії, посвідчують угоди, щодо яких законодавством встановлено обов'язкову нотаріальну форму, а також за бажанням сторін й інші угоди. Нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, перевіряють, чи відповідає зміст посвідчуваної ними угоди вимогам закону і дійсним намірам сторін.

Нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, у своїй діяльності керуються законами України, постановами Верховної Ради України, указами і розпорядженнями Президента України, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України, наказами Міністра юстиції України, нормативними актами обласних, Київської міської державної адміністрації.

Відповідно до ч.3 ст.17 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування, наданого відповідно до закону, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати поділ, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання.

Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України «Про іпотеку», у разі обмеження правомочності розпорядження нерухомим майном згодою його власника або уповноваженого органу державної влади чи органу місцевого самоврядування така ж згода необхідна для передачі цього майна в іпотеку. Тобто, уповноваженим органом державної влади в даному випадку є орган опіки та піклування.

Також необхідно зазначити, що обов'язок щодо забезпечення прав неповнолітніх осіб при укладанні правочинів покладено на батьків, які на момент укладання Договору Іпотеки були зобов'язанні повідомити про реєстрацію місця проживання, якщо така була, неповнолітньої дитини.

Суду не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що на час укладання іпотечного договору між сторонами у спірній квартирі була зареєстрована та проживала неповнолітня донька позивачки.

Згідно до п.21. Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року N 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" при вирішенні спорів про визнання недійсним правочину, вчиненого особою під впливом насильства (стаття 231 ЦК ( 435-15 )), судам необхідно враховувати, що насильство має виражатися в незаконних, однак не обов'язково злочинних діях. Насильницькі дії можуть вчинятись як стороною правочину, так і іншою особою - як щодо іншої сторони правочину, так і щодо членів її сім'ї, родичів тощо або їх майна. Відповідних доказів щодо таких дій позивачем не надано.

Заява позивачки про вчинення щодо неї кримінального правопорушення у вигляді фізичного і психічного тиску з метою змушення підписати договір позики та договір іпотеки 20 січня 2015 року таким доказом бути не може, оскільки відстутні докази того, що в подальшому проведено відповідні процесуальні дії та опитані свідки, наявний вирок суду, що набув законної сили або надані інші докази по факту вчинення психичного тиску.

До того ж подана така заява була лише 10 червня 2015 року, тобто майже через п'ять місяців після скоєння неправомірних (як вона вважає) дій стосовно позивачки.

Доказів на підтвердження того, що такі події взагалі мали місце, позивачка суду не надала, тому суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про те, що заподіяння психічного тиску на позивачку з метою змушення її до підписання договору займу та договору іпотеки, не знайшли свого підтвердження.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Керуючись: п. 1 ч. 1 ст. 374; ст. 375; 381-384; 390 ЦПК України, колегія суддів ,-

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 листопада 2017 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає чинності негайно з моменту її прийняття, але може бути оскаржена протягом 30 днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 15 березня 2018 року

Судді апеляційного суду Одеської області:

Н.А. Кононенко

Л.А. Гірняк

С.М. Сегеда