Справа № 493/1073/16-ц
Провадження № 2/493/109/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2018 року м. Балта Одеської області

Балтський районний суд Одеської області в складі:

головуючого-судді Тітової Т.П.

за участю секретаря Сирота О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Балта цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, за участю третьої особи ОСОБА_4, про визнання договору купівлі-продажу недійсним,

В С Т А Н О В И В :

01.12.2017 року до Балтського районного суду Одеської області надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, за участю третьої особи ОСОБА_4, про визнання договору купівлі-продажу недійсним, з ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.11.2017 року про передачу справи на новий розгляд до Балтського районного суду Одеської області.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 мотивує тим, що 03.04.2015 року між ОСОБА_3, що діяла на підставі довіреності від 14.10.2014 року від його імені та ОСОБА_2, укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу частки в статусному капіталі, за умовами якого продавець передає, а покупець приймає у власність і оплачує належну продавцю частку у статусному капіталі ТОВ «Чорноморська аграрна група» у розмірі 1 919 190 грн., що становить 100% його статусного капіталу, у визначеному договором порядку.

Проте довіреністю від 14.10.2014 року позивач не уповноважував ОСОБА_3 на відчуження належної йому частки у статусному капіталі ТОВ «Чорноморська аграрна група», що в свою чергу виключає можливість укладення договору купівлі-продажу та має своїм наслідком недійсність договору.

Крім того, ОСОБА_2 не вчинив жодних дій, спрямованих на настання реальних правових наслідків оспорюваного правочину, а саме не перерахував грошові кошти на оплату придбаного за договором купівлі-продажу.

В звязку з цим, позивач просить договір купівлі-продажу від 03.04.2015 року визнати недійсним.

Позивач в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник позивача за довіреністю - ОСОБА_5 в судове засідання не зявилася, проте надала суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_6, в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що на момент укладання договору купівлі-продажу ОСОБА_3 діяла на підставі довіреності від 25.03.2015 року, посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7, реєстровий №193, що була видана позивачем. Саме ця довіреність і була досліджена та зазначена нотаріусом ОСОБА_4М в преамбулі оспорюваного позивачем договору купівлі-продажу. Довіреністю від 25.03.2015 року ОСОБА_1 уповноважив ОСОБА_3 від його імені виконувати всі необхідні дії, повязані з розпорядження належної йому частки у статутному капіталі «Чорноморська аграрна група» або його виходом зі складу учасників зазначеної юридичної особи, укласти та підписати від його імені договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі «Чорноморська аграрна група», визначаючи ціну та умови на власний розсуд. Крім того, позивач посилається на відсутність дій ОСОБА_2, спрямованих на настання реальних правових наслідків оспорюваного правочину, у вигляді, начебто, неперерахування ОСОБА_2 грошових коштів на оплату придбаного за договором купівлі-продажу майна, що спростовується наданою копією платіжного доручення №01 від 03.04.2015 року на суму 1 919 190,00 грн.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, відповідно до ч. 9 ст. 130 ЦПК України про час та місце розгляд справи повідомлена належним чином.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не зявилася, свої міркування, аргументи та відповідні докази суду не надала, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про що свідчать поштові повідомлення, які повернулися на адресу суду, хоча при розгляді справи касаційним судом надала свої письмові пояснення.

Дослідивши наявні докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 03.04.2015 року між ОСОБА_3, яка діяла від імені ОСОБА_1 на підставі довіреності, та ОСОБА_2, було укладено договір купівлі-продажу належної ОСОБА_1 частки в статусному капіталі ТОВ «Чорноморська аграрна група», що підтверджується копією вказаного договору, посвідченого ОСОБА_4, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу та зареєстровано в реєстрі за №522.

За умовами даного договору продавець ОСОБА_3 передає у власність покупцю ОСОБА_2, який приймає у власність та оплачує належну частку у статутному капіталі ТОВ «Чорноморська аграрна група» у розмірі 1 919 190, 00 грн., що становить 100% статутного капіталу, у визначеному договором порядку.

Позивач у своїй позовній заяві посилається на те, що він не мав наміру передавати ОСОБА_2 належні йому права, що є предметом договору, ОСОБА_3 вчинила правочин, не маючи на це повноважень, оскільки надана їй довіреність від 14.10.2014 року була видана для представництва, довіреній особі не надавалися права на відчуження належної йому частки у статутному капіталі, копію якої він долучив у якості доказів до матеріалів справи.

Однак, дослідивши договір купівлі-продажу від 03.04.2015 року, судом встановлено, що ОСОБА_3 при укладанні даного договору діяла на підставі довіреності, посвідченої 25.03.2015 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7 за реєстровим №193.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ст.. 77 ЦПК визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Згідно ч. 1 ст. 238 ЦК України представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє.

Ст.. 244 ЦК України передбачено, що представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Представництво за довіреністю може ґрунтуватися на акті органу юридичної особи. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Відповідно до копії довіреності, посвідченої 25.03.2015 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7 за реєстровим №193, ОСОБА_1 уповноважив ОСОБА_3 виконувати всі необхідні дії, повязані з розпорядженням (продажем) належної йому частки у статутному капіталі ТОВ «Чорноморська аграрна група», або його виходом зі складу учасників ТОВ «Чорноморська аграрна група».

Таким чином, доводи, на які посилається позивач, а саме, відсутність повноважень представника ОСОБА_8 відповідно до довіреності від 14.10.2014 року, що посвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7 за реєстровим №1556, не стосується предмету доказування, оскільки на момент укладання договору купівлі-продажу ОСОБА_3 діяла на підставі довіреності від 23.05.2015 року, посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7 за реєстровим №193, що зазначено в самому договорі купівлі-продажу частки в статутному капіталі.

Крім того, позивач вказує, що відповідач не вчинив жодних дій, спрямованих на настання реальних правових наслідків укладеного правочину, а саме не перерахував грошові кошти за договором купівлі-продажу.

Згідно п. 3 договору купівлі-продажу продаж частки в статутному капіталі вчинено за 1 919 190,00 грн., які покупець сплатив продавцю до підписання та нотаріального посвідчення цього договору шляхом перерахування коштів з поточного рахунку покупця на поточний рахунок продавця згідно з платіжним дорученням ПАТ «Банк Восток» №01 від 03.04.2015 року.

Відповідно до ст.. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

З копії платіжного доручення ПАТ «Банк Восток» №01 від 03.04.2015 року вбачається, що ОСОБА_2 перерахував ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 1 919 190,00 грн., в призначені платежу зазначено: «Надіслання коштів згідно договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ «Чорноморська аграрна група» від 03.04.2015 року».

Отже, ОСОБА_2 в повному обсязі виконав обовязки за договором купівлі-продажу в частині сплати коштів за придбання частки у статутному капіталі ТОВ «Чорноморська аграрна група».

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачу в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.. 237, 238, 244, 655 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 76, 77, 81, 82, 130, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволені позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, за участю третьої особи ОСОБА_4, про визнання договору купівлі-продажу недійсним відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 12.02.2018 року.

СУДДЯ: