АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/507/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2018 року м. Хмельницький

Апеляційний суд Хмельницької області

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Спірідонової Т.В. (суддя-доповідач), Грох Л.М., Янчук Т.О.,

секретар судового засідання - Кошельник В.М.,

за участю: представника відповідача - Семчишин Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 686/18216/17 за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 січня 2018 року (суддя Салоїд Н.М.) у справі за позовом ОСОБА_5 до колективного підприємства «Хмельницький комбінат будівельних матеріалів», третя особа без самостійних вимог - ОСОБА_6, про стягнення пені,

встановив:

У вересні 2017 року ОСОБА_5 звернулась з позовом та просила стягнути з колективного підприємства «Хмельницький комбінат будівельних матеріалів» пеню (неустойку) за період з 30.11.2016 року по 01.08.2017 року в розмірі 234498 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказала, що 22 березня 2016 року між колективним підприємством «Хмельницький комбінат будівельних матеріалів» та ОСОБА_5 було укладено договір купівлі-продажу майнових прав №53-Б/2016. Відповідно до умов договору позивач сплачує кошти в розмірі 234498грн. на рахунок КП «Хмельницький КБМ» для придбання квартири у будинку, який будує відповідач за власні або кредитні кошти. Згідно з умовами вказаного договору вона отримує право власності на об'єкт будівництва квартиру АДРЕСА_1 після вводу його в експлуатацію за умови виконання нею зобов'язань за цим договором. На виконання умов договору позивачем 29.11.2016 року сплачена повна вартість об'єкта будівництва в сумі 234498грн. Станом на 01.08.2017 року відповідачем не були виконанні зобов'язання, передбачені п. 1.4 договору стосовно здачі будинку в експлуатацію. Укладаючи договір, позивач мала намір набути у власність для власних потреб квартиру в будинку, який КП «Хмельницький КБМ» зобов'язався побудувати в строк до 30.09.2016 року. Відповідачем не виконано умови договору в частині своєчасного будівництва та здачі в експлуатацію об'єкту будівництва, а тому відповідно до пункту 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» він має сплатити пеню в розмірі 3% річних за кожний день прострочення. Розмір неустойки складає 1716525,36 грн., проте, позивач вважає за можливе визначити

____________________________________________________________________________

Головуюча в першій інстанції - Салоїд Н.М.

Доповідач - Спірідонова Т.В. Категорія: 20

розмір пені у сумі 234498 грн.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 січня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_5 відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з того, що на правовідносини, які виникли між сторонами з приводу укладення договору купівлі-продажу майнових прав, не поширюються норми Закону України «Про захист прав споживачів», а підлягають застосуванню загальні норми Цивільного кодексу України. Оскільки умовами даного правочину не передбачено забезпечення виконання зобов'язань за договором неустойкою (пенею), відсутні підстави для стягнення пені за невиконання сторонами зобов'язань.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити повністю позовні вимоги, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. На думку апелянта, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що правовідносини за договором купівлі-продажу майнових прав №53-Б/2016від 22.03.2016 року регулюються Законом України «Про інвестиційну діяльність», а не Законом України «Про захист прав споживачів».

Апелянт ОСОБА_5 та третя особа ОСОБА_6 повідомлені належним чином про час і місце слухання справи, у судове засідання не з'явилися. ОСОБА_6 подав заяву про слухання справи у його відсутності.

Представник відповідача колективного підприємства «Хмельницький комбінат будівельних матеріалів» Семчишин Н.В., заперечуючи проти апеляційної скарги, зазначила, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а тому відсутні підстави для його скасування. Посилається на те, що за укладеним сторонами договором купівлі-продажу майнових прав позивач не є споживачем, а відповідач не є виконавцем, який виконує роботи чи надає послуги в розумінні вимог Закону України «Про захист прав споживачів». Тому, правовідносини за даним договором регулюються загальними нормами Цивільного кодексу України.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає.

Встановлено, що 22 березня 2016 року між колективним підприємством «Хмельницький комбінат будівельних матеріалів» (продавець) та позивачем ОСОБА_5 (покупець) укладено договір купівлі-продажу майнових прав №53-Б/2016.

Згідно з умовами укладеного договору покупець сплачує грошові кошти у розмірі 234498грн., які вносяться в банк на рахунок продавця для придбання квартири за адресою АДРЕСА_1, у будинку, який будує продавець за власні або кредитні кошти. За цим договором покупець отримує право власності на об'єкт будівництва після вводу його в експлуатацію, лише за умови виконання ним зобов'язань по даному договору в повному обсязі.

КП «Хмельницький КБМ» зобов'язався закінчити будівництво та здати будинок в експлуатацію в третьому кварталі 2016 року та передати об'єкт будівництва у власність покупця (пункт 1.1.- 1.5, 4.1.1, 4.1.2).

Виконання ОСОБА_5 взятих на себе зобов'язань по договору щодо внесення грошових коштів підтверджується квитанціями до прибуткових касових ордерів за період з 26.03.2016 року по 29.11.2016 року у сумі 234498грн., довідкою №333 від 29.12.2016 року, виданою колективним підприємством «Хмельницький комбінат будівельних матеріалів», та не оспорюється сторонами.

Сторонами договору передбачено, що строк завершення будівництва та введення будинку в експлуатацію - ІІІ квартал 2016 року, тобто до 30.09.2016 року (пункт 1.4 укладеного договору). Проте, станом на 01.08.2017 року відповідачем зазначені зобов'язання стосовно здачі об'єкта будівництва в експлуатацію виконані не були.

Пунктом 5 договору купівлі-продажу майнових прав №53-Б/2016від 22.03.2016 року встановлено, що у випадку невиконання або неналежного виконання зобов'язань за цим договором сторони несуть відповідальність, визначену цим договором та чинним законодавством України.

Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання, або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Частиною 1 статті 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Як вбачається зі змісту договору, укладеного між КП «Хмельницький КБМ» та ОСОБА_5, предметом договору є замовлення на будівництво житла для власних потреб.

Правовідносини, які виникли між сторонами, - це угода про послугу - будівництво житла.

За характером ці правовідносини подібні до положень ст. 875 ЦК України, відповідно до якої за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Пунктом 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

Тому, висновок суду першої інстанції про те, що Закон України «Про захист прав споживачів» не регулює правовідносини, які виникли між сторонами, оскільки позивач не є споживачем, а відповідач не є виконавцем, що надає послуги, є помилковим.

Відповідно до ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.

Розмір пені за період з 01.10.2016 року по 31.07.2017 року становить 1716525грн.36грн. (234498х3%х244днів)

Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків.

Представник відповідача заперечувала проти нарахування пені.

Даючи оцінку вказаним запереченням представника апелянта, апеляційний суд враховує, що розмір пені (1716525грн.36грн.) значно перевищує суму сплачених по договору коштів (234498грн.).

Частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та статті 12 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків.

Вказана правова позиція передбачена постановою Верховного Суду України від 03.09.2014р. №6-100цс14.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про визначення розміру пені у сумі 10000грн.

Відповідно до ст.1 Закону України від 18 вересня 1991р. «Про інвестиційну діяльність» інвестиціями є всі види майнових та інтелектуальних цінностей, що вкладаються в об'єкти підприємницької та інших видів діяльності, в результаті якої створюється прибуток (доход) та/або досягається соціальний та екологічний ефект.

Участь фізичної особи в будівництві багатоквартирного будинку з метою набуття права власності на квартиру в ньому не є інвестицією в розумінні Закону України «Про інвестиційну діяльність» і у разі виникнення спору щодо виконання зобов'язань за договором про таку участь у будівництві зазначений Закон не підлягає застосуванню.

Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 21 листопада 2012 р. у справі № 6-101цс12.

Тому, висновок суду першої інстанції про поширення на правовідносни сторін норм Закону України «Про інвестиційну діяльність» є необґрунтованим.

На підставі вищевикладеного, у зв'язку з порушенням судом норм матеріального та процесуального права рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно із ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач просила стягнути з відповідача кошти на загальну суму 234498грн., позовні вимоги задоволено частково та на користь позивача з відповідача стягнуто кошти у сумі 10000грн., що становить 4,26% (10000х100:234498) від заявлених вимог. Позивачем за подання позовної заяви та апеляційної скарги сплачено судовий збір у сумі 5862грн.49коп. (2344,99+3517,50). Тому, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 249,74грн. (5862,46х4,26%).

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 січня 2018 року скасувати та ухвалити нове.

Позов ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути з колективного підприємства «Хмельницький комбінат будівельних матеріалів» (місцезнаходження м.Хмельницький, вул.Курчатова, 16а, ) на користь ОСОБА_5 (місце проживання АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) пеню у розмірі 10000 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з колективного підприємства «Хмельницький комбінат будівельних матеріалів» на користь ОСОБА_5 судовий збір у сумі 249,74грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 26 березня 2018 року.

Судді: /підпис/ Т.В.Спірідонова

/підпис/ Л.М.Грох

/підпис/ Т.О.Янчук

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду Т.В.Спірідонова