Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.02.2018 року м. Бар

Барський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Хитрука В.М.

при секретарі Мазур К.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бар Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру стягуваних аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

ВСТАНОВИВ:

В заяві до суду позивач вказав, що від спільного проживання з відповідачем в них народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Барського районного суду від 17.08.2015 з нього на користь ОСОБА_2 щомісячно стягуються аліменти у розмірі 1/4 усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, на утримання сина ОСОБА_3, починаючи з 10.04.2015 і до його повноліття. У позивача змінився сімейний стан у звязку з народженням дитини в другому шлюбі, він є безробітним, а тому просив суд задовольнити його позов.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 позовні вимоги підтримали повністю та наполягали на їх задоволенні.

Представник відповідача адвокат ОСОБА_5 заперечувала проти задоволення позову, оскільки позивачем не доведено погіршення його матеріального та сімейного стану, яке суттєво впливає на здатність сплачувати аліменти у попередньому розмірі, просила відмовити у задоволенні позову.

Зясувавши позиції сторін та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що слід відмовити у задоволенні позову з огляду на таке.

Від спільного проживання сторін у шлюбі в них народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Барського районного суду від 17.08.2015 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 щомісячно стягуються аліменти у розмірі 1/4 усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, на утримання сина ОСОБА_3, починаючи з 10.04.2015 і до його повноліття.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Аналіз статті 192 Сімейного кодексу свідчить про те, що за позовом платника аліментів суд може зменшити їх розмір лише за наявності поважних причин, а саме: зміни його матеріального чи сімейного стану; погіршення його здоров'я та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Даний перелік обставин, які можуть слугувати підставою для зменшення розміру аліментів є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Обов'язок доказування наявності наведених обставин покладається на позивача.

Приймаючи рішення про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та визначаючи їх розмір, суд ураховував те, що ОСОБА_1 був непрацюючий, на утриманні непрацездатних осіб не мав.

Згідно ЗУ «Про зайнятість населення» статус безробітного має особа, яка зареєстрована у центрі зайнятості на підставі відповідної заяви. Однак, такого доказу позивачем не надано.

У той же час позивач надав суду довідку Управління соціальної політики Барської райдержадміністрації №982 від 06.07.2017 року про отримання ним з травня 2017 року компенсаційних виплат у звязку зі здійсненням ним догляду за особою, яка має похилий вік.

Отже, враховуючи те, що при призначенні аліментів позивач зазначав, що живе за рахунок пенсії матері (рішення Барського районного суду №125/770/15-ц від 17.08.2015 року), а на даний час він уже отримує відповідні державні виплати, що сам документально підтвердив, є очевидним, що фінансове становище позивача покращилось.

З березня 2016 року позивач не здійснив жодних дій по виконанню рішення суду, адже не здійснив жодної виплати на утримання своєї дитини та не вжив ніяких заходів щодо працевлаштування та вирішення даної проблеми, повністю поклавши обовязок по утриманню дитини на відповідача.

У підтвердження кредитної заборгованості суду доказів не надано, а тому таке посилання позивача не заслуговує уваги.

Також позивач вказав, як одну із підстав для зменшення розміру аліментів, повне утримання малолітньої дитини у новоствореній сімї.

Згідно ст.12 ЗУ «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» допомога при народженні дитини призначається у розмірі 41280 гривень. Виплата допомоги здійснюється одноразово у сумі 10320 гривень, решта суми допомоги виплачується протягом наступних 36 місяців рівними частинами у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Позивач надав суду довідку Управління соціальної політики Барської райдержадміністрації №981 від 06.07.2017 року в підтвердження отримання ОСОБА_7 допомоги при народженні дитини з призначенням отримання з 04.04.2016 року по 01.05.2019 року.

Отже, із урахуванням ст.12 ЗУ «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» держава надає допомогу на утримання дитини позивача сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, окрім разової сплати 10320 грн., по 860 грн. щомісячно і так до 01.05.2019 року. Враховуючи те, що станом на 01.01.2018 року прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років становить 1492 грн., держава утримує дитину на 58%.

У той же час утримання сина позивача ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, покладається на його батьків. Прожитковий мінімум на дитину відповідного віку станом на 01.01.2018 року становить 1860 грн. Однак, позивач не сплачує 30% (558 грн.) від прожиткового мінімуму, що є обовязковим до сплати за рішенням суду від 17.08.2015 року.

Тому твердження позивача, що він повністю утримує дитину від другого шлюбу, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні та не свідчать про погіршення його матеріального становища.

Син позивача потребує лікування, яке вимагає суттєвих фінансових затрат. У наслідок погіршення стану зору йому було поставлено діагноз: Міопія обох очей. Слабкість акомодації обох очей. У звязку з цим є потреба у ортоптичному лікуванні дитини двічі на рік.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів в порядку, передбаченому ЦПК України.

В порушення вищенаведеної норми Закону, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів значного погіршення матеріального становища після винесення рішення судом про стягнення аліментів на утримання дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимоги. А тому суд, керуючись ст.ст. 12, 13, 229, 264, 265, 273, 268 ЦПК України ст. 192 СК України, -

В И Р I Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру стягуваних аліментів на утримання неповнолітньої дитини відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів до Апеляційного суду Вінницької області шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції, а у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: