12.02.2018 Справа № 756/9947/17
Справа пр. №2/756/1337/18
ун. №756/9947/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 лютого 2018 року Оболонський районний суд міста Києва в складі:
головуючого - судді Андрейчука Т.В.,
за участю секретарів судового засідання - Приходько І.А.,
учасники справи:
представник позивача - ОСОБА_2,
представник третьої особи - Собуцька Я.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна страхова компанія "ОРАНТА", про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -
У липні 2017 року позивач ОСОБА_4 звернулася до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна страхова компанія "ОРАНТА" (далі - ПАТ "НАСК "ОРАНТА"), про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що о 22 год 00 хв 11 вересня 2016 року на перехресті пр-тів Оболонського та Степана Бандери м. Києві, трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Suzuki Grand Vitara, д.н.з. НОМЕР_1, під кермуванням ОСОБА_7 та мотоцикла Suzuki DL650A, д.н.з. НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_5
Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 09 грудня 2016 року ОСОБА_5 був визнаний винним у вчиненні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди та притягнутий до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП.
Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась 11 вересня 2016 року, автомобіль Suzuki Grand Vitara, д.н.з. НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_4, отримав механічні пошкодження.
Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації мотоцикла Suzuki DL650A, д.н.з. НОМЕР_2, була застрахована ПАТ "НАСК "ОРАНТА" за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 14 липня 2016 року №АЕ/7630386.
У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги свого довірителя та просив суд задовольнити їх у повному обсязі.
Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав.
За таких обставин та за відсутності заперечень представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
Заслухавши пояснення представника позивача та представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд дійшов такого висновку.
З матеріалів справи вбачається, що о 22 год 00 хв 11 вересня 2016 року на перехресті пр-тів Оболонського та Степана Бандери м. Києві, трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Suzuki Grand Vitara, д.н.з. НОМЕР_1, під кермуванням ОСОБА_7 та мотоцикла Suzuki DL650A, д.н.з. НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_5 (а. с. 67).
Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 09 грудня 2016 року ОСОБА_5 був визнаний винним у вчиненні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди та притягнутий до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП (а. с. 9).
Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення що набрала законної сили є обов'язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої винесено постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Таким чином, винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась 11 вересня 2016 року за участю автомобіля Suzuki Grand Vitara, д.н.з. НОМЕР_1, та мотоцикла Suzuki DL650A, д.н.з. НОМЕР_2, є водій ОСОБА_5
Внаслідок згаданої дорожньо-транспортної пригоди автомобіль Suzuki Grand Vitara, д.н.з. НОМЕР_1, власником якого ОСОБА_4, отримав механічні пошкодження.
Визначаючи розмір матеріальних збитків, заподіяних ОСОБА_4 пошкодженням її автомобіля, суд погоджується з висновками оцінювача ОСОБА_8, викладеними у звіті від 22 грудня 2016 року №976, з огляду на таке.
Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
За змістом п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
Згідно з п. 2.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092, (далі - Методика) вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).
Відповідно до п. 8.3. Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.
П. 7.3.7. Методики визначено формулу для розрахунку коефіцієнта фізичного зносу. При цьому, коефіцієнт фізичного зносу складників КТЗ при розрахунку приймається таким, що дорівнює нулю, для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ (п. 7.3.8. Методики).
Крім цього, п. 1.6. Методики визначено, що величина втрати товарної вартості - це умовна величина зниження ринкової вартості КТЗ, відновленого за нормативними вимогами після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого КТЗ.
П. 8.6. Методики передбачено два випадки, коли у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту виникає фізичний знос, яким характеризується величина втрати товарної вартості та який виникає у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту: 1) унаслідок передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду; 2) унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих елементів складових частин, захисних властивостей покриттів або застосування для ремонту складових частин, які були в ужитку чи в ремонті.
Величина втрати товарної вартості нараховується у разі потреби проведення ремонтних робіт з відновлення пошкоджених складових частин усіх типів КТЗ (п. 8.6.1 Методики).
Однак п. 8.6.2. Методики визначено, що величина втрати товарної вартості КТЗ не нараховується, якщо строк експлуатації легкових автомобілів перевищує 5 років для КТЗ виробництва країн СНД, 7 років - для інших КТЗ.
Позаяк строк експлуатації автомобіля Suzuki Grand Vitara, д.н.з. НОМЕР_1, на час пошкодження перевищував 7 років, вартість матеріальних збитків повинен визначатись як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ без нарахування величини втрати товарної вартості КТЗ.
Жодних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_4 витратила на відновлювальний ремонт свого автомобіля іншу суму ніж та, що зазначена у звіті від 22 грудня 2016 року №976, нею та її представником у ході розгляду справи суду не надано.
За положеннями ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
П. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана однієї особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Разом з тим правила регулювання деліктних зобов'язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов'язок.
Так, відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відносин, що випливають з обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.
До сфери обов'язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".
Судом встановлено, що цивільна відповідальність ОСОБА_5 за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації мотоцикла Suzuki DL650A, д.н.з. НОМЕР_2, була застрахована ПАТ "НАСК "ОРАНТА" за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 14 липня 2016 року №АЕ/7630386. Цей договір був укладений шляхом видачі страхувальнику страхового поліса. Ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну складав 100000,00 грн, франшиза за договором - 510,00 грн (а. с. 10, 66).
Згідно зі ст. 6 цього Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.
За змістом ст. ст. 9, 22-31, 35, 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов'язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
За приписами ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Таким чином, указана сума підлягає стягненню з відповідача на користь ОСОБА_4
Водночас суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_5 витрат, пов'язаних з оплатою послуг зі складення звіту про визначення вартості матеріального збитку від 22 грудня 2016 року №976, у сумі 1300,00 грн, оскільки ОСОБА_4 не надано доказів на підтвердження сплати нею цих коштів.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 640,00 грн.
З огляду на вищевикладене, відповідно до ст. ст. 16, 22, 999, 1166, 1188, 1192, 1194 ЦК України, ст. ст. 6, 9, 22-31, 35, 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092, керуючись ст. ст. 2-5, 10-13, 19, 81-82, 89, 200, 206, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна страхова компанія "ОРАНТА", про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_5 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3) на користь ОСОБА_4 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4) збитки, спричинені внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у сумі 5170 (п'ять тисяч сто сімдесят) гривень 85 (вісімдесят п'ять) копійок.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_5 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3) на користь ОСОБА_4 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4) судовий збір у сумі 640 (шістсот сорок) гривень 00 (нуль) копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду міста Києва шляхом подання в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В. Андрейчук