АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/1028/2018 Доповідач у суді апеляційної інстанції : Прокопчук Н.О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2018 року м. Київ

Апеляційний суд м. Києва в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:головуючого: судді-доповідача: ПрокопчукН.О.

суддів: Саліхова В.В., Семенюк Т.А.,

при секретарі: Булах А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Державного концерну «Укроборонпром»

на ухвалу судді Дніпровського районного суду м. Києва від 19 вересня 2017 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до Державного концерну «Укроборонпром» про стягнення прострочених виплат за час затримки розрахунку та компенсацій за втрату частини доходів при звільненні,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 19.09.2017 року відкрите провадження у даній справі.

В апеляційній скарзі представник Державного концерну «Укроборонпром» просить скасувати ухвалу про відкриття провадження у даній справі та передати матеріали справи до Дніпровського районного суду м. Києва для вирішення питання про підсудність справи з огляду на ту обставину, що ЦПК України не передбачено дію правила альтернативної підсудності при поданні позовної заяви кількома позивачами. Окрім того, позивачем, місце проживання якого зареєстроване у Дніпровському районі м. Києва, не було надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження цієї обставини.

Відповідно до п. 8 ч. 1 Розділу XIII Перехідні положення ЦПК України ( у редакції Закону № 2147- VIII від 03 жовтня 2017 року), до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 Розділу XIIПрикінцеві та перехідні положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У зв'язку із вищевикладеним справа підлягає розгляду у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року.

В судовому засіданні представник Державного концерну «Укроборонпром» ОСОБА_8 просив апеляційну скаргу задовольнити з підстав, наведених в ній.

Позивачі ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_4 та представник ОСОБА_7 та ОСОБА_5 - ОСОБА_9 просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відкриваючи провадження у справі, суддя виходив з того, що справа підсудна Дніпровському районному суду м. Києва і вимоги, передбачені ст. ст. 119-121 ЦПК України в редакції, що діяла на момент постановлення ухвали про відкриття провадження у справі, дотримано.

Колегія суддів погоджується із такими висновками судді та вважає їх правильними.

Стаття 353 ЦПК України (в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017) визначає виключний перелік ухвал, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

Зокрема, згідно з п. 8 ч. 1 ст. 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені ухвали щодо відкриття провадження у справі з порушенням правил підсудності.

Як убачається з позовної заяви ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_10, ОСОБА_6, ОСОБА_7 звернулися до Державного концерну «Укроборонпром» із позовною заявою про стягнення прострочених виплат за час затримки розрахунку та компенсацій за втрату частини доходу при звільненні.

А відтак, спір між сторонами по справі виник з приводу трудових правовідносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 ЦПК України позови про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред'являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», Тимчасовим порядком реєстрації фізичних осіб за місцем проживання, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 р. N 35, визначено, що місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Особа зобов'язана зареєструвати своє місце проживання, відомості про реєстрацію вносяться до паспортного документа (ст. ст. 3, 6 Закону, п. 5 постанови). Відповідно до п. 3 зазначеної постанови Кабінету Міністрів України місцем проживання фізичної особи є місце, де вона постійно або переважно проживає як власник житлового будинку (приміщення), за договором його наймання, піднаймання, оренди або на інших підставах, передбачених законодавством України. Як місце проживання визначаються житлові будинки (приміщення), придатні для проживання і включені до відповідного житлового фонду, у тому числі гуртожитки, заклади для дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, дитячі будинки сімейного типу, спеціальні заклади для престарілих, інвалідів, ветеранів.

Як убачається з матеріалів справи, зокрема копії паспорту позивача ОСОБА_3, який був оглянутий в судовому засіданні, він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, що знаходиться у Дніпровському районі м. Києва, тому при відкритті провадження суддею не було порушено правило територіальної підсудності.

Враховуючи зазначене, суддя обґрунтовано вважав, що справа підсудна Дніпровському районному суду м. Києва.

Доводи апеляційної скарги про те, що у разі звернення до суду кількох позивачів з позовом, що виникає з трудових правовідносин, вони не мають права на застосування правила альтернативної підсудності та звернення до суду за місцем проживання одного з позивачів є такими, що не ґрунтуються на нормах діючого ЦПК України й тому не приймаються судом апеляційної інстанції.

Разом із цим, відповідач не позбавлений можливості ставити питання про роз'єднання позовних вимог кожного з позивачів виходячи з того, що даний спір випливає із трудових правовідносин, що мають індивідуальний характер.

За викладених обставин колегія суддів відхиляє апеляційну скаргу та залишає оскаржувану ухвалу без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного концерну «Укроборонпром» відхилити.

Ухвалу судді Дніпровського районного суду м. Києва від 19 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач:

Судді:

Повний текст постанови складений: 16.02.2018 р.