Справа № 750/6269/17 Провадження № 22-ц/795/241/2018 Головуючий у I інстанції - Коверзнев В. О. Доповідач - Шитченко Н. В.
Категорія - цивільна
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2018 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючої-судді Шитченко Н.В.,

суддів: Бобрової І.О., Висоцької Н.В.,

позивач: ОСОБА_3,

відповідач: Публічне акціонерне товариство

комерційний банк «ПриватБанк»,

третя особа: Деснянський відділ Державної виконавчої

служби міста Чернігів Головного територіального

управління юстиції у Чернігівській області,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 грудня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

місце ухвалення рішення суду - м. Чернігів,

дата складання повного тексту рішення суду першої інстанції - 12 грудня 2017 року, -

У С Т А Н О В И В:

У липні 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк», в якому просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва А.А. від 10 жовтня 2016 року, реєстровий № 4378. Заявлені вимоги мотивувала тим, що вказаним написом з неї на користь відповідача було стягнуто заборгованість за кредитним договором у сумі 35869,55 грн за період з 14 грудня 2010 року по 21 серпня 2016 року, проте, приватний нотаріус не мав законних підстав для вчинення виконавчого напису у зв'язку з ненаданням банком документів, які б підтверджували безспірність заявленої до стягнення суми заборгованості та пропуском останнім встановленого законом трирічного строку для звернення з такою вимогою.

Рішенням від 12 грудня 2017 року Деснянський районний суд м. Чернігова позов ОСОБА_3 задовольнив. Визнав таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва А.А. від 10 жовтня 2016 року, реєстровий № 4378, яким з ОСОБА_3 стягнуто на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 14 грудня 2010 року, яка виникла за період з 14 грудня 2010 року по 21 серпня 2016 року, у сумі 35869,55 грн. Вирішив питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповноту дослідження всіх обставин справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції не дав належної оцінки тій обставині, що приписами ст.ст. 87, 88 ЗУ «Про нотаріат» не передбачено, що документом на підтвердження безспірності заборгованості є лише виписка по рахунку, а тому надання банком нотаріусу розрахунку заборгованості слід вважати належним документом, який підтверджує безспірність заборгованості.

Вказує, що при вирішенні спору суд не врахував правової позиції ВСУ, викладеної у постанові від 20 травня 2015 року № 6-158цс15, згідно якої під час вчинення виконавчого напису нотаріус не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів.

Зазначає також, що на момент вчинення виконавчого напису був відсутній судовий спір щодо розміру заборгованості за укладеним кредитним договором, що, в свою чергу, свідчить про безспірність кредитної заборгованості. Крім того, ОСОБА_3 на протязі 2011-2016 років вносила кошти на погашення наявної заборгованості, що підтверджує визнання нею боргу та вказує на переривання перебігу строків позовної давності, у зв'язку з чим трирічний строк банком не був пропущений.

У наданому відзиві представник позивача, вважаючи доводи апеляційної скарги такими, що не спростовують викладених у рішенні суду висновків, просить апеляційну скаргу відхилити, а судове рішення - залишити без змін. Доводи відзиву зводяться до того, що на підтвердження укладення з позивачем кредитного договору відповідач надав нотаріусу копію заяви ОСОБА_3 про надання їй кредиту, яка містить запис про те, що вказана заява є договором про надання банківських послуг лише в сукупності з Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами. Проте, вказаних документів, ані приватному нотаріусу, ані районному суду надано не було.

Також посилається на безпідставність посилань скаржника щодо переривання строку позовної давності, оскільки заборгованість стягнута за період з 14 грудня 2010 року по 21 серпня 2016 року, тобто, право вимоги за виконавчим написом виникло поза межами трирічного строку позовної давності, про що правильно зазначив суд у своєму рішенні.

Третьою особою у справі відзив на апеляційну скаргу у встановлений термін не подавався.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позов ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що у приватного нотаріуса Завалієва А.А. не було законних підстав для посвідчення оскаржуваного позивачем виконавчого напису, оскільки надані відповідачем документи не підтверджують безспірність заявленої до стягнення суми боргу, яка водночас розрахована поза межами трирічного строку позовної давності.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства.

У справі встановлено, що 14 грудня 2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір б/н, відповідно до умов якого позивач отримала кредит шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом відсотків та інших платежів. Підписання вказаного договору підтверджується анкетою-заявою ОСОБА_3 (а.с. 79-80), на звороті якої зазначено, що вказана заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить договір про надання банківських послуг, що і було засвідчено підписами сторін.

10 жовтня 2016 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 4378, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» невиплачених в строк відповідно до умов кредитного договору від 14 грудня 2010 року та розрахунку заборгованості за договором станом на 21 серпня 2016 року грошових коштів у сумі 35869,55 грн, з урахуванням: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 17009,74 грн; заборгованості за відсотками у розмірі 4163,16 грн; заборгованості з пені у розмірі 15201,44 грн; заборгованості з пені за несвоєчасність сплати боргу у розмірі 1250 грн; заборгованості по штрафам (фіксована частина) у розмірі 500 грн; заборгованості по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 1684,26 грн; з них 3939,05 грн - внесено коштів на погашення заборгованості з 01 червня 2015 року. Стягнення здійснюється за період з 14 грудня 2010 року по 21 серпня 2016 року (а.с. 112).

Вказаний виконавчий напис був здійснений приватним нотаріусом Завалієвим А.А. на підставі таких документів: заяви ПАТ КБ «ПриватБанк»; розрахунку заборгованості за договором б/н від 14 грудня 2010 року, укладеного між сторонами, станом на 21 серпня 2016 року; письмової вимоги на ім'я ОСОБА_3 про усунення порушень за кредитним договором від 14 грудня 2010 року; копії анкети-заяви ОСОБА_3 про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 14 грудня 2010 року та документів відділення поштового зв'язку про відправлення претензії позивачу (а.с. 113-123).

Відповідно до ст.ст. 87, 88 ЗУ «Про нотаріат», п.п. 3.1, 3.3. глави 16 «Вчинення виконавчих написів» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється КМУ.

Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (п.п. 3.2, 3.5 глави 16 Порядку).

Згідно з п. 2 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» вищезазначеного Переліку, для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Проаналізувавши вищенаведені норми та беручи до уваги, що стягувачем ПАТ КБ «ПриватБанк» до заяви про вчинення виконавчого напису нотаріусу було додано розрахунок заборгованості за договором від 14 грудня 2010 року замість засвідченої стягувачем виписки з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, районний суд дійшов вірного висновку про те, що наданий відповідачем розрахунок заборгованості не є тим документом, що посвідчує безспірність визначеної до стягнення суми боргу. Крім того, про що вірно констатував суд у своєму рішенні, стягувачем не був наданий нотаріусу оригінал кредитного договору, який складається в сукупності з анкети-заяви разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами.

Доводи апеляційної скарги про те, що безспірність заборгованості підтверджена належними доказами, не можуть бути взяті до уваги, враховуючи наступне.

Відповідно до п. 1.10 розділу 1 Положення про організацію операційної діяльності у банках України, затвердженого постановою НБУ № 254 від 18 червня 2003 року, особовий рахунок - рахунок аналітичного обліку операцій з клієнтами банку, що здійснюються відповідно до укладених між банком і клієнтами договорів. Обов'язкові реквізити особових рахунків та виписок банку з них встановлені п. 5.5 Положення.

Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Інформація про стан особових рахунків клієнтів може надаватись їх власникам, уповноваженим власниками рахунків особам та державним органам, які мають право на отримання такої інформації згідно із законодавством України (п.п. 5.6, 5.8 Положення).

Виписка банку - це єдиний на сьогодні документ, що підтверджує факт надходження грошей на рахунок і списання коштів з рахунка на оплату розрахунково-касових послуг банку.

Таким чином, твердження представника відповідача про те, що наданий банком нотаріусу розрахунок заборгованості та виписка з рахунку боржника є тотожними документами, ґрунтується на невірному тлумаченні скаржником положень правових норм.

Як зазначалось вище, нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Відповідно до п. 3.4 глави 16 «Вчинення виконавчих написів» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.

Із заявою про вчинення виконавчого напису ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до нотаріуса 06 вересня 2016 року (а.с. 76-77). З копій документів, наданих відповідачем разом із заявою, а саме, розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 31 травня 2015 року (а.с. 81-85) вбачається, що станом на 30 вересня 2013 року, тобто в межах трирічного строку з дня звернення із заявою до нотаріуса, заборгованість ОСОБА_3 за тілом кредиту становила 12637,28 грн, і в подальшому не зменшувалась. Отже, станом на 30 вересня 2013 року вже існувала прострочена заборгованість ОСОБА_3 за кредитним договором від 14 грудня 2010 року, яка була врахована і в розрахунок заборгованості станом на 21 серпня 2016 року.

Відповідачем при поданні заяви про вчинення виконавчого напису ставилась вимога про стягнення коштів за кредитним договором, починаючи з 14 грудня 2010 року, право вимоги за умовами якого виникло до 10 жовтня 2013 року, а отже, виконавчий напис від 10 жовтня 2016 року, у порушення ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», було вчинено після спливу трирічного строку з дня виникнення

Зважаючи на наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив відсутність у приватного нотаріуса законних підстав для посвідчення виконавчого напису і визначив наявність порушених прав та інтересів позивача та правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3 щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують і не дають підстави для скасування правильного по суті судового рішення.

Керуючись ст.ст. 367-369, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» - залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 грудня 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:Судді: