Справа № 2-55/11
Номер провадження 2/438/6/2018
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

05 лютого 2018 року Бориславський міський суд Львівської області у складі:

головуючого судді Слиша А.Т.

при секретарі Наминанік О.С.

за участі позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

представника відповідачів ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Бориславі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 міської ради Львівської області, державного комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна контора №1», приватне підприємство «Борислав-Комфорт», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Державна архітектурно-будівельна інспекція України, публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» про усунення перешкод у користуванні власністю та відшкодування майнової шкоди, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1, остаточно уточнивши позовні вимоги, просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 солідарно на користь позивача 1 000 грн. понесених витрат, грошових коштів, що було передано відповідачам для ремонту каналізаційного стояка, які складаються з 500 грн. оплати по ремонту каналізації та 500 грн. вартість придбаних труб для ремонту. Зобовязати ОСОБА_6 міську раду Львівської області, Державне комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна контора № 1» м. Борислава та Приватне підприємство «Борислав-Комфорт» усунути перешкоди в користуванні ванною кімнатою: вивести каналізаційні труби, що встановлено з порушенням ДБН відповідачами ОСОБА_5, із ванної кімнати позивача, встановити у ванній кімнаті позивача трубу підключення до умивальника та ванниАДРЕСА_1 на вул. Героїв ОУН УПА, 1 в м. Бориславі; крім цього, здійснити роботи по капітальному ремонту каналізаційної мережі та труб холодного водопостачання по квартирах № 5 у будинку № 1, що знаходиться по вул. Героїв ОУН-УПА в м. Бориславі Львівської області та здійснити підключення каналізації до ванної; а також привести до належного стану димовий (вентиляційний) канал у квартирі позивача, що знаходиться на вул. Героїв ОУН-УПА в м. Бориславі Львівської області та по будинку в цілому - від квартири позивача до четвертого поверху шляхом проведення відновлювального ремонту, провести обстеження та складання акту про періодичну перевірку і прочищення димового (вентиляційного) каналу, а також подати цей акт до ОСОБА_6 районної служби Дрогобицького УЕГГ. Стягнути з відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 солідарно на користь позивача витрати у сумі 522 грн. на приведення у попередній стан кухонної кімнати квартири № 5 та 1625 грн. вартість відновлювальних робіт по проведенню у попередній стан каналізації у санвузлі квартири позивача, що знаходиться у будинку № 1, що на вул. Героїв ОУН-УПА в м. Бориславі Львівської області. Судові витрати просить покласти на відповідачів.

В обґрунтування позову посилається на те, що вона є власником квартири №5 на вул.Героїв ОУН-УПА, 1 в м. Бориславі. Вказаний будинок належить до житлового фонду ОСОБА_6 міської ради і перебуває на балансі ДКП „ЖЕК № 1 м. Борислава. З серпня 2014 року обов'язок по управлінню, експлуатації та схоронності будинку покладено також на ПП «Борислав-Комфорт». Внаслідок бездіяльності відповідачів - ОСОБА_6 міської ради та ДКП „ЖЕК № 1, які не здійснювали жодних обстежень та ремонтних робіт, будинок було доведено до стану, що виключав нормальну експлуатацію каналізаційного стояка, який проходить через квартири №1, 5, 9, 15, 19. Тому всі власники та користувачі квартир вирішили замінити цей стояк за власні кошти. Над квартирою та ванною кімнатою позивача розташована квартира та ванна кімната відповідачів. Через непридатний каналізаційний стояк відповідачі неодноразово заливали ванну та кухню позивача. У травні 2009 року відповідачі провели заміну каналізаційного стояка та труб, що ведуть до ванної та туалету. Проте, таку заміну та підєднання каналізаційних відводів здійснили з порушенням вимог ДБН, про що свідчить висновок будівельно-технічної експертизи. Крім цього, відповідачі не встановили трубу, що веде до умивальника та ванної у ванній кімнаті позивача, пошкодили стелю у ванній кімнаті позивача. За домовленістю з відповідачами позивач заплатила за проведені роботи по заміні каналізаційного стояка відповідачам 1000 гривень. Ці роботи відповідачі виконували без згоди позивача, без погодження з балансоутримувачем та відповідної технічної документації. Тобто на свій розсуд здійснили капітальний ремонт - заміну стояка каналізації. Вартість відновлювальних робіт по проведенню у попередній стан каналізації у санвузлі квартири позивача станом на 26.10.2011 становить 1625 грн.

Також під час судового розгляду вказаного позову відповідачі ОСОБА_5 12 серпня 2013 року внаслідок прокладення ними каналізаційної труби розміром 50 мм через димовий канал з кухні до ванної кімнати у квартирі № 9 будинку та внаслідок грубого порушення ДБН було затоплено квартиру позивача. Через протиправні дії відповідачів було пошкоджено димовий (вентиляційний) канал, у звязку з чим за вимогою відповідача ОСОБА_7 № 1 м. Борислава 23 квітня 2012 року позивачу було відключено газопостачання. По факту прокладення відповідачами ОСОБА_5 пластмасової каналізаційної труби Ф 50 мм через димовий (вентиляційний) канал з кухні до ванної кімнати у квартирі № 9 було проведено додаткову судову будівельно-технічну експертизу, згідно з висновком якої здійснені ремонтні роботи виконано з порушенням ДБН і ці порушення призвели до залиття кухонної кімнати позивача. Внаслідок протиправних дій відповідачів ОСОБА_5 позивачу була заподіяна матеріальна шкода у сумі 522 грн. -вартість відновлювальних робіт по проведенню в попередній стан кухонної кімнати. Твердження про те, що позивач не дозволяла провести ремонт спірного вентканалу та не допустила до квартири трубочиста, є такими, що не відповідають дійсності.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала та дала пояснення, аналогічні змісту позовної заяви.

Відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5 у судове засідання не зявилися, про причини неявки суду не повідомили, хоча були належно повідомлені про дату, час і місце судового засідання. У судовому засіданні 02.08.2017 року відповідач ОСОБА_4 заперечив проти задоволення уточнених позовних вимог ОСОБА_1 Від відповідача ОСОБА_5 до суду не надходило письмових пояснень з приводу позовних вимог, викладених в останній уточненій позовній заяві від 11.07.2017 року. З письмової заяви відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5 від 18.11.2014 вбачається, що вони не визнають позовні вимоги позивача, вважають вимоги безпідставними. Жодних грошових коштів на проведення ремонту в квартирі №5, що на вул.Героїв ОУН-УПА, 1 в м.Бориславі вони від позивачки ОСОБА_1 не отримували, особисто ремонтних робіт у квартирі позивача ніколи не проводили, жодних дій як співвласники квартири №9 по заподіянню шкоди позивачу не вчинили, а відтак, не заподіяли позивачу жодної шкоди, в тому числі і матеріальної, а тому не чинили і не чинять їй перешкод у користуванні власністю.

Представник відповідача ОСОБА_6 міської ради Львівської області ОСОБА_2, який діє на підставі довіреності від 04 січня 2018 року, у судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог та дав пояснення, аналогічні змісту письмового заперечення проти позову. Зокрема, пояснив, що у травні 2009 року роботи із заміни стояка водовідведення і труб у будинку на вул.Вояків ОУН- УПА, 1 проводилися без відома ОСОБА_7, без укладення договору з виконавцем, за усною домовленістю. Позивач не надала суду доказів про оплату таких робіт, квитанцій про оплату вартості труб, які встановлені в її квартирі. 27 жовтня 2009 року комісія в складі працівників ДКП „ЖЕК №1 в присутності квартиронаймача квартири № 9 - ОСОБА_5 і ОСОБА_1 склала акт обстеження монтажу каналізаційних труб квартир № 5 і № 9 на вул.Вояків ОУН-УПА, 1, яким встановлено, що відводи каналізаційної мережі в квартирі № 5 встановлено так, як і були до заміни. ОСОБА_1 ні до ОСОБА_6 міської ради, ні до ДКП „ЖЕК № 1 із заявою про заміну стояка каналізації не зверталась, а фактично самовільно провела заміну стояка водовідведення (каналізації), що приводить до погіршення технічного стану жилого будинку в цілому та порушуються її права, то відповідно до п. 1.4.6. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, вона (власник квартири) зобовязана за свій рахунок привести це приміщення до попереднього стану. Крім цього, до компетенції міської ради законодавством не віднесено повноваження у наданні послуг з водопостачання, водовідведення і обслуговування та ремонту водопровідних мереж в приватних квартирах.

Представник відповідачів Державного комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна контора №1» та ПП «Борислав-Комфорт» - ОСОБА_3, який діє на підставі довіреностей від 09 січня 2018 року та від 03 січня 2017 року, у судовому засіданні позов не визнав та дав пояснення, аналогічні змісту пояснень представника відповідача ОСОБА_6 міської ради Львівської області.

Представник третьої особи Державної архітектурно-будівельної інспекції України у судове засідання не зявився.

Представник третьої особи Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» у судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив, хоча був належно повідомлений про дату, час і місце судового засідання. З письмових пояснень представника ПАТ по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» від 06.04.2015 року вбачається, що Товариство на підставі акту 13.02.2015 відновило газопостачання абоненту ОСОБА_1, крім цього, просить розглянути справу без їхньої участі.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи та їхніх представників, з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч.3 ст.386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

В силу ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Аналіз вищенаведених норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому, немає значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Згідно з ч.1, ч.2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

За змістом вищезазначеної статті 1166 ЦК України для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного звязку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини 2 статті 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець обов'язаний: 1) забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; 2) здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень.

Зазначені обовязки виконавця передбачені також і Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76.

Судом встановлено, що квартира № 5 на вул. Героїв ОУН-УПА, 1 в м. Бориславі Львівської області належить позивачу ОСОБА_1 на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на квартиру (будинок) від 05 травня 1994 року, виданого виконавчим комітетом ОСОБА_6 міської ради згідно з розпорядженням від 05 травня 1994 року №2666, та свідоцтва про право на спадщину за законом від 28 серпня 2008 року, посвідченого в.о. державного нотаріуса ОСОБА_6 державної нотаріальної контори ОСОБА_8, реєстр № 1442, зареєстрованого КП Львівської обласної ради «Дрогобицьке МБТІ та ЕО і записаного в реєстрову № 2666.

Квартира розташована на другому поверсі чотириповерхового житлового будинку і складається з двох кімнат жилою площею 30.2 кв.м., кухні площею 11,0 кв.м, ванної кімнати площею 4,9 кв.м., загальною площею 46,1 кв.м., що стверджується копією технічного паспорта на квартиру № 5 на вул. Героїв ОУН-УПА, 1 в м. Бориславі.

Відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5 проживають у квартирі №9, що знаходиться за тією ж адресою та розташована над квартирою позивача.

Житловий будинок, що на вул. Героїв ОУН-УПА, 1 в м. Бориславі, належить до житлового фонду ОСОБА_6 міської ради Львівської області та перебуває на балансі відповідача ДКП «Житлово-експлуатаційна контора № 1» м. Борислава. З серпня 2014 року повноваження з надання житлово-комунальних послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, зокрема, і по вищевказаному будинку, покладено на відповідача - Приватне підприємство «Борислав-Комфорт»), що стверджується копією рішення ОСОБА_6 міської ради Львівської області №189 від 28.08.2014.

Судом встановлено, що у травні 2009 року у будинку №1 на вул. Героїв ОУН-УПА в м. Бориславі було проведено заміну каналізаційного стояка. Зокрема, було проведено заміну каналізаційного стояка та труб у ванній кімнаті у квартирі №5, що належить позивачу ОСОБА_1

Відповідні роботи було проведено власниками та користувачами квартир вказаного будинку за власні кошти, без погодження з ДКП «Житлово-експлуатаційна контора № 1» м. Борислава та наявності проектно-кошторисної документації, про що не заперечила у судовому засіданні позивач.

Позивач ОСОБА_1 у підтвердження її посилань на те, що саме відповідачі ОСОБА_5 самовільно замінили каналізаційний стояк, що проходить по квартирах №1, 5, 9, 15 вказаного будинку, пошкодили їй стелю у ванній кімнаті та залишили ванну кімнату в розібраному стані, посилається на акт обстеження квартир №№ 1,5,9,15,19 на вул. Героїв ОУН-УПА, 1 в м. Бориславі, складений 29 квітня 2009 року комісією ДКП «Житлово-експлуатаційна контора №1».

Проте, зазначеним актом від 29 квітня 2009 року вказаного факту щодо дій саме відповідачів ОСОБА_5 не встановлено. Зокрема, зі змісту вказаного акту вбачається, що комісією проведено обстеження каналізаційного стояка, при цьому, при обстеженні квартири №9 (адреса проживання відповідачів ОСОБА_5) «нічого не виявлено, оскільки власники квартири провели ремонт і доступ до труб відсутній». При цьому, у іншій квартирі №19 виявлено поломку, через яку вода протікає у квартиру позивачки.

У судовому засіданні позивач пояснила, що ремонтні роботи із заміни стояка каналізації, зокрема, і робота в її квартирі, проводили не безпосередньо відповідачі ОСОБА_5, а інша особа без укладення письмового договору, за усною домовленістю і вартість робіт та матеріалів по заміні каналізаційного стояка і труб становила 1000 грн., які вона просить стягнути з відповідачів ОСОБА_5.

Однак на підтвердження своїх пояснень позивач не надала суду жодних доказів ні про оплату робіт по заміні стояка каналізації, ні квитанцій про оплату вартості труб, які встановлені в її квартирі.

Крім цього, 27 жовтня 2009 року комісія в складі працівників ДКП „ЖЕК №1 в присутності квартиронаймача квартири № 9 - ОСОБА_5 і квартири №5 ОСОБА_1 склала акт обстеження монтажу каналізаційних труб квартир № 5 і № 9 на вул.Вояків ОУН-УПА, під час якого встановлено, що відводи каналізаційної мережі в квартирі № 5 (ОСОБА_1М.) встановлено так, як і були до заміни старої каналізаційної мережі. Відтак, позивач не обґрунтувала свою позовну вимогу про стягнення з відповідачів ОСОБА_5 1625 грн. вартості відновлювальних робіт по проведенню у попередній стан каналізації у санвузлі її квартири.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 не зверталась ні до ОСОБА_6 міської ради Львівської області, ні до ДКП «ЖЕК № 1» із заявою про заміну останніми стояка водовідведення (каналізації), про що підтвердила позивач під час судового розгляду справи. Вказані роботи по заміні стояка водовідведення були проведені у травні 2009 року у квартирі позивача без повідомлення ДКП «Житлово-експлуатаційна контора №1». При цьому, відповідач ДКП «Житлово-експлуатаційна контора №1» лише зафіксував факт заміни каналізаційного стояка та склав відповідні акти. Крім цього, до компетенції ОСОБА_6 міської ради не віднесено повноваження у наданні послуг з водопостачання, водовідведення і обслуговування та ремонту водопровідних мереж у приватних квартирах.

Посилання позивача про те, що бездіяльність відповідачів ОСОБА_6 міської ради та ДКП «ЖЕК №1» змусила позивача та мешканців будинку самостійно провести роботи із заміни каналізаційного стояка, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду. Оскільки позивач не надала доказів суду про те, що вона зверталася до ОСОБА_6 міської ради та ДКП «ЖЕК №1» з приводу проведення таких робіт і що позивачу було відмовлено у їх проведенні.

Із матеріалів справи вбачається, що вже після заміни стояка каналізації - 6 травня 2009 року позивач звернулась до державного комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна контора № 1» із заявою письмово попередити власника квартири № 9 на вул.Героїв ОУН-УПА, 1, який разом з майстром проклали труби через її ванну кімнату, належно завершити такі ремонтні роботи. У відповідь на вказане звернення ДКП «ЖЕК №1» надіслано ОСОБА_1 листа від 15.05.2009 року, в якому заявниці розяснено, що спір між нею і виконавцем робіт з приводу незадовільного виконання робіт по заміні каналізації в її квартирі необхідно вирішувати в судовому порядку. При цьому, вказаним листом стверджено, що роботи із заміни старих каналізаційних труб на нові, заміну стояка та розводку труби холодного водопостачання були проведені без погодження з ДКП «ЖЕК №1» та наявності проектно-кошторисної документації.

В той же час, як зазначалося раніше положеннями ст. 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

При цьому, основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що є складовою правової системи України, відповідно до якого закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч.6 ст.41 Конституції України, використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Відповідно до 2 ст. 383 ЦК України, власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічні вимоги і правила експлуатації будинку.

Частиною 1 ст. 151 ЖК УРСР передбачено, що громадяни, які мають в приватній власності жилий будинок (квартиру) зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію.

Згідно ст. 152 ЖК УРСР, яка існувала на момент виникнення правовідносин між позивачем та відповідачем, переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, провадилась з дозволу виконавчого комітету місцевої ради народних депутатів.

Однак умови і порядок переобладнання, перебудови, перепланування будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень визначено Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими Наказом Державного комітету України з питань житлово - комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, відповідно до яких переобладнання і перепланування житлових і підсобних приміщень, балконів та лоджій власниками квартир, наймачами й орендарями може проводитися лише з метою поліпшення благоустрою квартири за відповідними проектами без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у цьому будинку.

Крім того, відповідно до положень пункту 1.4.6. Правил, якщо власник, наймач (орендар) жилого будинку, жилого чи нежилого у жилому будинку приміщення, що припустив самовільне переобладнання або перепланування, що призводить до порушення конструктивних елементів або засобів протипожежного захисту, зобов'язаний за свій рахунок провести це приміщення до попереднього стану.

Згідно ст.189 ЖК УРСР, особи, винні у порушенні правил користування приміщеннями, санітарного утримання місць загального користування, сходових клітин, ліфтів, під'їздів, прибудинкової території несуть кримінальну, адміністративну та іншу відповідальність згідно чинного законодавства України.

Статтею 190 ЖК УРСР визначено, що громадяни, які заподіяли шкоду жилим приміщенням, інженерному обладнанню, зобов'язані відшкодувати заподіяну шкоду (привести у попередній стан).

Відповідно до ч.3 ст.12 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оскільки, позивач, яка допустила самовільне перебладнання у власній квартирі та позивачем не подано суду належних та переконливих доказів в обґрунтування своїх позовних вимог, суд вважає позов необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає.

Згідно з ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 міської ради Львівської області, державного комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна контора №1», приватне підприємство «Борислав-Комфорт», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Державна архітектурно-будівельна інспекція України, публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» про усунення перешкод у користуванні власністю та відшкодування майнової шкоди відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивні частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А.Т. Слиш