Справа № 761/3634/18
Провадження № 4-с/761/136/2018
У Х В А Л А

23 лютого 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Мальцева Д.О.,

при секретарі: Шилан Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві Телявського Анатолія Миколайовича,

В С Т А Н О В И В:

02.02.2018 року ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_3 звернулася до Шевченківського районного суду м.Києва зі скаргою, згідно якої заявник просить: визнати неправомірними дії державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві - Телявського Анатолія Миколайовича стосовно накладення арешту на все майно та заборони здійснювати відчуження будь-якого майна, що належить ОСОБА_1; скасувати постанову державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві - Телявського Анатолія Миколайовича про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 23.05.2014 року по виконавчому провадженню №43237043; скасувати арешт на все майно та дозволити здійснювати відчуження будь-якого майна, що належить ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2).

Скаргу мотивовано тим, що 12.05.2014 року державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві Телявським Анатолієм Миколайовичем було відкрито виконавче провадження №43237043 з примусового виконання виконавчого листа №2-3207/2007, виданого 21.01.2014 року Шевченківським районним судом м.Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 грошової компенсації вартості 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 в розмірі 175 150,00 грн. шляхом звернення стягнення на грошові кошти, які знаходяться на депозитному рахунку НОМЕР_1, МФО 820019, банк отримувач УДК у м. Києві відповідно до квитанції №091 від 14.05.2007 року.

Водночас, у зв'язку з тим, що боржником рішення не виконано, а також з метою забезпечення виконання рішення суду, постановою державного виконавця від 23.05.2014 року, винесеної в межах виконавчого провадження №43237043, було накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_6, та заборонено здійснювати його відчуження.

Дізнавшись про наявність вказаної постанови лише 24.01.2018 року, заявник звернулася до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ ГТУЮ у м.Києві щодо скасування арешту на її майно, надавши при цьому відповідні докази перерахування грошових коштів на депозитний рахунок.

Разом з тим, незважаючи на те, що як в рішенні, так і у виконавчому листі Шевченківського районного суду м.Києва зазначено, що стягнення грошових коштів відбувається шляхом звернення стягнення на грошові кошти, які знаходяться на депозитному рахунку, державний виконавець відмовив ОСОБА_1 в знятті арешту на її майно.

За вказаних обставин, а також посилаючись на те, що при вчиненні виконавчих дій державний виконавець не тільки порушив порядок звернення стягнення на кошти та інше та майно боржника, але й зазначив неправдиві відомості щодо нібито невиконання рішення суду, заявник просить скаргу задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м.Києва від 06.02.2018 року справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві Телявського А.М. призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 09 год. 30 хв. 23.02.2018 року.

Заявник та державний виконавець в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

В той же час, враховуючи швидкоплинність процесу із розгляду даної категорії справ, а також положення ст. 450 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд даної скарги за відсутності нез'явившихся осіб.

Дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає скаргу такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 12.05.2014 року державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві Телявським Анатолієм Миколайовичем було відкрито виконавче провадження №43237043 з примусового виконання виконавчого листа №2-3207/2007, виданого 21.01.2014 року Шевченківським районним судом м.Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 грошової компенсації вартості 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 в розмірі 175 150,00 грн. шляхом звернення стягнення на грошові кошти, які знаходяться на депозитному рахунку НОМЕР_1, МФО 820019, банк отримувач УДК у м. Києві відповідно до квитанції №091 від 14.05.2007 року.

При цьому, внесення заявником на депозитний рахунок суду грошової компенсації вартості 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 в розмірі 175 150,00 грн. підтверджується наявною в матеріалах справи копією квитанції (а.с. 6).

Водночас, звертаючись до суду з вказаною скаргою, заявник, як на підставу для її задоволення, вказував, що незважаючи на те, що як в рішенні, так і у виконавчому листі Шевченківського районного суду м.Києва зазначено, що стягнення грошових коштів відбувається шляхом звернення стягнення на грошові кошти, які знаходяться на депозитному рахунку, 23.05.2014 року державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Так, дійсно, в судовому засіданні встановлено, що постановою державного виконавця від 23.05.2014 року, винесеної в межах виконавчого провадження №43237043, було накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_6, та заборонено здійснювати його відчуження.

Разом з тим, згідно положень ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Як передбачено ч.2 ст.48 Закону України «Про виконавче проваження», стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

В свою чергу, згідно ст.52 ч.5 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для застосування вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення.

Однак, незважаючи на вищенаведені вимоги законодавства, а також встановлені в судовому засіданні обставини державним виконавцем було винесено постанову про накладення арешту на майно боржника та заборону на його відчуження, чим, як наслідок, порушено черговість звернення стягнення, передабчену вимогами ст.52 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

З огляду на зазначене, суд прийшов до висновку, що скарга ОСОБА_1 на дії державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві Телявського Анатолія Миколайовича в частині визнання неправомірними дій державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві - Телявського Анатолія Миколайовича стосовно накладення арешту на все майно та заборони здійснювати відчуження будь-якого майна, що належить ОСОБА_1, а також скасування постанови державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві - Телявського Анатолія Миколайовича про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 23.05.2014 року по виконавчому провадженню №43237043, підлягає задоволенню.

Водночас, суд не вбачає підстав для задоволення даної скарги в частині вимог заявника про скасування арешту на все майно та дозволити здійснювати відчуження будь-якого майна, що належить ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2), адже, скасування постанови державного виконавця про накладення арешту на майно боржника само по собі включає вчинення державних виконавцем заходів щодо скасування арешту на майно.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 259-261, 268, 353-355, 447-453 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві Телявського Анатолія Миколайовича - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Телявського Анатолія Миколайовича стосовно накладення арешту на все майно та заборони здійснювати відчуження будь-якого майна, що належить ОСОБА_1.

Постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 23 травня 2014 року, винесену державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Телявським Анатолієм Миколайовичем по виконавчому провадженню № 43237043, - скасувати.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м.Києва шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Києва протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: