Справа № 720/46/18
Провадження № 2/720/204/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2018 року Новоселицький районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого судді Ляху Г.О.

з участю секретаря Єфтемій О.М.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в залі суду міста Новоселиця цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 обєднаної територіальної громади Новоселицького району Чернівецької області про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

В січні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що 17 травня 1997 року помер ОСОБА_4, після смерті якого відкрилася спадщина на 1/2 частку домоволодіння, яке розташоване по вул. Зелена (колишня Комсомольська), № 20 в с. Рідківці Новоселицького району. Спадщину після його смерті як спадкоємець за законом першої черги прийняла його дружина ОСОБА_5, яка 10 червня 2017 року померла. Після її смерті відкрилася спадщина на все вказане домоволодіння. Він як спадкоємець по заповіту своєчасно прийняв спадщину. Однак, оскільки спадкодавці не отримали при житті правовстановлюючих документів на домоволодіння, він не може оформити на себе право власності на спадкове майно. Просив суд визнати за ним право власності на домоволодіння в порядку спадкування.

В підготовчому судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі та просив задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача ОСОБА_3 обєднаної територіальної громади Новоселицького району Чернівецької області в підготовче судове засідання не зявився, надавши суду заяву, в якій позов визнав та просив розглянути справу у його відсутності.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та враховуючи, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить встановленим обставинам по справі та не порушує права та інтереси інших осіб, дійшов висновку про розгляд справи у підготовчому судовому засіданні та задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до довідки Рідківської сільської ради Новоселицького району № 1119 від 26 грудня 2017 року станом на 1990-1991 роки домоволодіння, яке розташовано по вул. Зелена (колишня Комсомольська), № 20 в с. Рідківці Новоселицького району відносилося до дворів колгоспного типу, в якому були зареєстровані та проживали двоє осіб, а саме подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_5, в силу чого виходячи з положень ст. 123 ЦК УРСР в редакції 1963 року кожен з них мав рівні долі у колгоспному дворі, тобто по 1/2 частці домоволодіння.

Житловий будинок та господарські споруди вказаного домоволодіння, побудовані до 1966 року на відведеній для вказаної мети земельній ділянці та зареєстровані в Рідківській сільській раді в погосподарській книзі із наданням відповідної адресної частини, що підтверджується технічним паспортом домоволодіння.

Дані обставини у своїй сукупності свідчать про те, що житловий будинок та господарські споруди побудовані відповідно до діючого на час їх будівництва законодавства, належним чином були зареєстровані органом місцевого самоврядування і належали зареєстрованим та проживаючим в ньому станом на 1990-1991 роки особам на праві спільної сумісної власності.

Після смерті 17 травня 1997 року ОСОБА_4 відкрилася спадщина на 1/2 частку вказаного домоволодіння.

Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР в редакції 1963 року, діючої на час відкриття спадщини, при успадкуванні по закону спадкоємцями першої черги є в рівних долях діти, подружжя та батьки померлого.

Зі змісту ст. 548 ЦК УРСР вбачається, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно п. 1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Частиною другою даної статті передбачено, що зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Таким чином, Цивільний кодекс УРСР 1963 року передбачав фактичне прийняття спадщини. Відповідно до статті 549 ЦК УРСР спадщина вважалася прийнятою, якщо спадкоємець фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном. Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, слід мати на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо. Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась.

Аналіз вказаних норм та судової практики дає підстави вважати, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути зокрема довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним або протягом шестимісячного терміну після його смерті проживав у спадковому домоволодінні.

З свідоцтва про одруження серії VI-YP № 529412 від 110 січня 1965 року вбачається, що спадкодавець ОСОБА_4 був чоловіком ОСОБА_5.

З довідки Рідківської сільської ради № 1120 від 26 грудня 2017 року вбачається, що на час смерті спадкодавця ОСОБА_4 у спадковому домоволодінні була зареєстрована та проживала тільки його дружина ОСОБА_5.

Таким чином, спадщину після смерті ОСОБА_4 як спадкоємець по закону першої черги на 1/2 частку домоволодіння своєчасно прийняла його дружина, яка на час смерті спадкодавця проживала у спадковому домоволодінні, чим фактично вступила у володіння та користування спадковим майном.

10 червня 2017 року ОСОБА_5 померла.

Після її смерті відкрилася спадщина на все вказане домоволодіння, а саме на 1/2 частку домоволодіння, яка належала їй як члену колишнього колгоспного двору та на 1/2 частку майна яку вона успадкувала після смерті свого чоловіка ОСОБА_4.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Статтею 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини встановлений у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до заповіту, який був складений 31 березня 1998 року та посвідчений секретарем Рідківської сільської ради Новоселицького району, спадкодавець ОСОБА_5 заповіла позивачу все своє майно.

Спадщину після смерті ОСОБА_5 позивач прийняв своєчасно, звернувшись із відповідною заявою до нотаріальної контори в межах шестимісячного терміну з часу відкриття спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи.

Однак, у звязку із смертю спадкодавці та відсутністю за нею правовстановлюючих документів на домоволодіння, нотаріальна контора відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Враховуючи, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_5, спадщину після її смерті прийняв своєчасно, інших спадкоємців немає, то право власності на домоволодіння слід визнати за ним в порядку спадкування.

На підставі ст.ст. 328, 1218, 1223, 1268, 1269, 1270 ЦК України, ст.ст. 120, 123, 524, 529, 548, 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року, суд керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 200, 206, 259, 263-265, 268 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати право власності ОСОБА_2 на домоволодіння, яке розташовано по вул. Зелена (колишня Комсомольська), № 20 в с. Рідківці Новоселицького району Чернівецької області та складається з житлового будинку літера «А», літньої кухні літера «В», сараїв літера «Г», «Д», «Ж», «З», «Е», вбиральні літера «И», колодязя № 1, воріт з фірткою № 2, огорожі № 3, замощення літера «І» та будівельні матеріали і конструктивні елементи: цегла, шифер, камінь, використанні при будівництві літньої кухні літера «Б», в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: