Справа № 703/102/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2018 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Опалинської О.П.

при секретарі судового засідання Литвин Г.Т.

за участі позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4

представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сміла справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_6 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про повернення незаконно отриманого пенсійного забезпечення недієздатній,-

встановив:

ОСОБА_1, ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_6 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про повернення незаконно отриманого пенсійного забезпечення недієздатній.

Свої позовні вимоги обґрунтовують тим, що ОСОБА_6, яка доводиться ОСОБА_1 матірю, неодноразово проходила лікування в КЗ «ЧОПЛ» та перебуває на обліку в цьому ж лікувальному закладі. 1 жовтня 2015 року після прибуття ОСОБА_6 від ОСОБА_3 її подруги, у матері стався черговий психічний розлад та виникла потреба у наданні їй невідкладної психіатричної допомоги в звязку з цим її було доставлено до психіатричного закладу. 9 жовтня 2015 року за клопотанням ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ОСОБА_6 була виписана із вищевказаного закладу. Однак, пробувши декілька годин вдома ОСОБА_6 втекла до своєї подруги ОСОБА_3 та більше додому не поверталася. 2 листопада 2015 року інспектор поліції ОСОБА_7 повернув ОСОБА_6 додому, однак остання знову втекла до ОСОБА_3 В подальшому ОСОБА_6 втікала з дому до ОСОБА_3, яка відвела її до ОСОБА_4 де ОСОБА_6 проживала до січня 2016 року. Повернути ОСОБА_6 додому постійно перешкоджали ОСОБА_3 та ОСОБА_4, шляхом психологічного впливу на неї. 29 січня 2016 року рішенням суду ОСОБА_6 було направлено на примусову госпіталізацію до КЗ «ЧОПЛ» однак ОСОБА_3 перешкодила у направленні матері на лікування та забрала її проживати до ОСОБА_4 після чого ОСОБА_6 більше додому не поверталася. 8 липня 2016 року ОСОБА_6 було визнано недієздатною, а 12 жовтня 2016 року над нею встановлено опіку та призначено опікуном ОСОБА_1 Після призначення опікуна ОСОБА_6 додому поверталася, однак знову втікала до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 За час перебування ОСОБА_6 у ОСОБА_3 та ОСОБА_4 останні незаконно, шляхом шахрайства відкрили на імя ОСОБА_6 рахунок у відділенні ПАТ КБ «ПриватБанк» та незаконно отримують її пенсію, змушують ОСОБА_6 працювати та викрадати і виносити з дому продукти харчування. Оскільки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з корисливих мотивів, без законної підстави тримали у себе ОСОБА_6, яка визнана судом недієздатною, без законних підстав користувалися її банківською карткою, протиправно перешкоджали наданню ОСОБА_6 психіатричної допомоги звернулися до суду та просять стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 незаконно отриману пенсію в сумі 23253 гривні 82 копійки на користь ОСОБА_6

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та пояснила, що її мати ОСОБА_6 після перенесених інсультів стала психічно хворою людиною, неодноразово проходила лікування в КЗ «ЧОПЛ» після якого, стан її покращувався, однак, періодично знову зявляються розлади. В жовтні 2015 року після прибуття матері від ОСОБА_3 її подруги, у матері стався черговий психічний розлад та виникла потреба у наданні їй невідкладної психіатричної допомоги в звязку з цим її було доставлено до психіатричного закладу. Однак, за клопотанням ОСОБА_3 та ОСОБА_4 мати була виписана із вищевказаного закладу та пробувши декілька годин вдома знову втекла до своєї подруги ОСОБА_3 Повернути ОСОБА_6 додому постійно перешкоджали ОСОБА_3 та ОСОБА_4, шляхом психологічного впливу на неї. За час перебування матері у ОСОБА_3 та ОСОБА_4 останні незаконно, шляхом шахрайства відкрили на її імя рахунок у відділенні ПАТ КБ «ПриватБанк» та незаконно отримують її пенсію. Оскільки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з корисливих мотивів, без законної підстави тримали у себе ОСОБА_6, користувалися її банківською карткою, звернулася до суду та просить стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 незаконно отриману пенсію в сумі 23253 гривні 82 копійки. Зазначила, що спочатку мати отримувала пенсію у відділенні «Ощадбанку», а на даний час на її імя відкрито новий рахунок у відділенні ПАТ КБ «ПриватБанк», куди вона приходила у супроводі двох жінок. Довіреність на отримання пенсії мати надала їй у січні 2015 року, за весь 2014 рік пенсію ніхто не отримував. Вказала також, що довіреність у нотаріуса не оформлялася.

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 просив позов задовольнити та пояснив, що ОСОБА_6 хвора ще з дитинства. При проведені психіатричної експертизи експерт зазначив, що захворювання мали місце ще у 2003, 2011 та 2013 роках. Коли у ОСОБА_6 стався інсульт він з її дочкою ОСОБА_1 та онукою переїхали жити до неї додому, щоб доглядати її. Однак її подруга ОСОБА_3 повідомила, що сама догляне ОСОБА_6 та вони проти цього заперечили і після цього ОСОБА_6 стала агресивно ставитися до своєї сімї. У неї траплялися психічні розлади, під час одного з таких він мусив її звязати, щоб зберегти життя. Вони поміщали ОСОБА_6 до психіатричної лікарні, та за клопотаннями ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - ОСОБА_6 було виписано із психіатричної лікарні. Зазначив, що ОСОБА_6 самостійно не могла отримувати пенсію, а за неї це робили відповідачі, які і відкрили рахунок на її імя у «Приват Банку» та виготовили нові документи на будинок. Вказав, що до вересня 2015 року кошти отримувала ОСОБА_1, однак довіреності від ОСОБА_6 на імя ОСОБА_1 про надання останній права на отримання пенсії у них немає.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5 проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що ОСОБА_4 є сусідкою ОСОБА_6 та знає її більше 50 років. В 2013 році, після перенесеного ОСОБА_6 інсульту, до неї на проживання переїхала дочка ОСОБА_1 разом із чоловіком та онукою. Однак ОСОБА_6 не бажала, щоб діти проживали разом з нею та відмовилася переписувати на них свій дім. В звязку з цим її незаконно відвезли до психіатричної лікарні на лікування начебто від психічного розладу, однак ОСОБА_4 та ОСОБА_3 звернулися до прокуратури та забрали ОСОБА_6 із психіатричної лікарні. Протягом 2016 року ОСОБА_6 проживала у сусідів, лікувалася у неврологічному та кардіологічному відділеннях Смілянської міської лікарні, два місяці жила у ОСОБА_4, де поводила себе адекватно, сама себе обслуговувала. З жовтня 2016 року ОСОБА_6 проживала у себе вдома, однак там не їла, оскільки ОСОБА_2 погрожував її отруїти, а тому приходила їсти до ОСОБА_4 Зазначив, що пенсійні виплати ОСОБА_6І отримувала самостійно та витрачала на власні потреби. Пенсійних коштів їй не вистачало, а тому ОСОБА_4 та ОСОБА_3 допомагали їй фінансово. ОСОБА_6 неодноразово зверталася до правоохоронних органів в звязку з неправомірними діями ОСОБА_2, однак будь-якого захисту не отримала. Про те, що ОСОБА_6 є недієздатною ОСОБА_4, ОСОБА_3 та і сама ОСОБА_6 дізналися лише 10 лютого 2017 року.

ОСОБА_4 в судовому засіданні просила в задоволенні позову відмовити та пояснила, що знає ОСОБА_6 більше 50 років. Вона була психічно здоровою жінкою. Однак після переїзду до неї дочки разом із зятем та онукою у неї ставалися неврологічні розлади в звязку з чим вона лікувалася у неврологічному та кардіологічному відділеннях. Вдома проживати не могла, тому приходила до ОСОБА_3 та періодично до неї. Пенсійні виплати отримувала самостійно, витрачала їх на власні потреби, купувала продукти харчування та ліки.

В судовому засіданні ОСОБА_3 просила в задоволенні позову відмовити та пояснила, що знає ОСОБА_6 досить тривалий час, оскільки жили поруч та спілкувалися. Однак після переїзду до неї дочки із зятем та онукою ОСОБА_6 почала частіше до неї приходити, говорила, що зять її бє. ОСОБА_6 почала хворіти, у неї стався один інсульт, потім інший, але дочка за нею не доглядала. До лікарні постійно ходила саме вона, відвідувала ОСОБА_6, на її прохання купувала продукти харчування. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 поміщали ОСОБА_6 до психіатричної лікарні незаконно, оскільки її, за показами лікарів психіатричної лікарні, необхідно було лікувати у невролога так як ніякого психічного розладу у неї не було. ОСОБА_6 проходила курс лікування у неврологічному відділенні, потім у кардіологічному і якщо коштів на лікування не вистачало вона допомагала їй фінансово. Зазначила, що пенсію ОСОБА_6 одержувала самостійно, та розпоряджалася нею на власний розсуд. Вказала також, що коли ОСОБА_6 проживала у неї її ніхто не розшукував.

Суд заслухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідачів, представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5, вивчивши та дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, вважає позовну заяву такою, що не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України).

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 30 ЦК України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов'язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання.

Згідно ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Відповідно до ст. 40 ЦК України фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це.

Згідно з ст. 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка.

Відповідно до довідки Смілянського обєднаного управління ПФУ Черкаської області від 13 грудня 2016 року №4245/02 ОСОБА_6 знаходиться на обліку в Смілянському обєднаному управлінні ПФУ та отримує пенсію за віком (а.с. 8).

З рішення Смілянського міськрайонного суду від 8 липня 2016 року вбачається, що ОСОБА_6 визнано недієздатною. Рішення суду набрало законної сили 19 липня 2016 року (а.с. 5).

Відповідно до ухвали Смілянського міськрайонного суду від 12 жовтня 2016 року над недієздатною ОСОБА_6 призначено опікуна ОСОБА_1 Ухвала набрала законної сили 18 жовтня 2016 року (а.с. 6).

Отже саме опікун ОСОБА_1 наділена правом отримувати пенсії підопічної, недієздатної ОСОБА_6

Під час розгляду справи встановлено, що дійсно ОСОБА_6 інколи проживала у ОСОБА_3 та ОСОБА_4, оскільки у них були дружні відносини, що не заперечувалося учасниками процесу. Однак будь-яких доказів стосовно незаконного утримання ОСОБА_6 та протиправного заволодіння належними їй грошовими коштами, а саме, пенсією, ні позивачем, ні представником позивача суду не надано.

Відтак суд приходить до беззаперечного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 76, 81, 83, 258, 263-265, 268 ЦПК України, -

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_6 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про повернення незаконно отриманого пенсійного забезпечення недієздатній відмовити.

Рішення може бути оскаржене позивачем в 30-денний строк з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Черкаської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не буде скасовано.

Головуючий О.П.Опалинська