Справа № 463/3082/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Грицко Р.Р.
Провадження № 22-ц/783/4328/17 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2018 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої: Крайник Н.П.

суддів: Мельничук О. Я., Савуляка Р. В.

при секретарі: Куцику І. Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» на рішення Личаківського районного суду міста Львова від 05 травня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та договором поруки,-

в с т а н о в и л а:

02.07.2016 року ПАТ «Укргазбанк» звернулося з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3про стягнення заборгованості за кредитним договором та договором поруки, в якому з уточненням позовних вимог просило стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором та договором поруки у розмірі 7298,83 гривень.

Позовні вимоги обґрунтовувало тим, що 06.09.2004 року між ВАТ «Укргазбанк», правонаступником всіх прав та обов'язків являється ПАТ «Укргазбанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 1, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит у розмірі 30000,0 грн. на строк з 06.09.2004 року по 06.09.2007 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 24% річних. З метою забезпечення виконання кредитного зобов'язання за договором кредиту, між Банком та ОСОБА_3 було укладено договір поруки від 06.09.2004 року, відповідно до якого поручитель взяла на себе обов'язок нести солідарну відповідальність за невиконання позичальником зобов'язань по кредитному договору в повному обсязі: за сплату кредиту, процентів за користування кредитом, неустойки, відшкодування збитків.

У зв'язку із порушенням позичальником взятих на себе зобов'язань та допущення кредитної заборгованості, рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 20.10.2009 року з відповідачів стягнуто солідарно заборгованість за кредитом станом на 20.10.2009 року в розмірі 48434,70 гривень, що складалася із заборгованості по тілу кредиту - 30000,0 грн., процентів - 10934,70 грн. та штрафу за невиконання умов договору - 7500,0 гривень.

Після набрання рішенням суду законної сили, таке було звернуте до примусового виконання та виконувалося упродовж шести років.

Постановою державного виконавця від 22.06.2015 року виконавче провадження у зв'язку із виконанням рішення суду закінчено. Однак, протягом тривалого часу після ухвалення судового рішення, боржник продовжував користуватися кредитними коштами, кредитний договір не розривався, а тому йому було донараховано проценти за користування кредитом, розмір яких на даний час становить 7298,83 грн. Так як боржником добровільно зазначена заборгованість не погашена, просило стягути таку в судовому порядку.

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та договором поруки відмовлено за спливом позовної давності.

Рішення суду оскаржило Публічне акціонерне товариство «Укргазбанк».

Вважає його необґрунтованим, незаконним, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитом (обліковувались на рахунку простроченої заборгованості за кредитом), а не донараховані відсотки. Звертає увагу суду на те, що передбачена умовами кредитного договору черговість погашення заборгованості лише є причиною виникнення залишкової заборгованості за тілом кредиту. Вважає, що оскільки зазначена заборгованість утворилась після закриття виконавчого провадження 22.06.2015 року, саме від цієї дати потрібно відраховувати строк позовної давності. Відповідно, звернувшись до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості 02.07.2016 року позивач не вийшов за межі передбаченого законом трирічного строку, а тому відсутні правові підстави для відмови в задоволенні позовних вимог банку за спливом позовної давності.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з наступних мотивів.

Встановлено, що 06.09.2004 року між ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником всіх прав та обов'язків якого являється ПАТ «Укргазбанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 1 (а.с.3-4), відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит на споживчі цілі у розмірі 30 000,0 гривень на строк з 06.09.2004 року по 06.09.2007 року зі сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 24% річних.

В забезпечення виконання взятих на себе позичальником зобов'язань за умовами кредитного договору, 06.09.2004 року між ВАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_3 було укладено договір поруки (а.с.5), відповідно до умов якого поручитель зобов'язалася нести солідарну відповідальність з позичальником перед кредитором за невиконання зобов'язань по кредитному договору та відповідати за повернення заборгованості за кредитним договором в тому ж об'ємі, що і позичальник - за сплату кредиту, процентів за користування кредитом, неустойки (штрафи, пеня) за невиконання або неналежне виконання зобов'язань, відшкодування збитків в повному обсязі.

Рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 20.10.2009 року (а.с.7), позов банку задоволено, стягнуто солідарно із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 48434,70 гривень, що виникла станом на 20.10.2009 року та складалася із заборгованості: за тілом кредиту у розмірі 30000,0 гривень, відсотків за користування кредитом у розмірі 10934,70 гривень, штрафу за невиконання умов договору у розмірі 7500,0 гривень.

На даний час рішення суду виконано в повному об'ємі, постановою державного виконавця від 22.06.2015 року (а.с.8), виконавче провадження з примусового виконання виконавчого документу закінчено. При цьому, як вбачається із відповіді Личаківського відділу ДВС (а.с.83), більшу частину суми заборгованості за рішенням суду боржником погашено 18.12.2009 року двома платежами в сумі 14274,47 гривень та в сумі 25834,70 гривень. Решту суми 8325,53 гривень стягувалося з боржників протягом 2013-2015 років.

Після постановлення рішення суду і до моменту його виконання позивачем було донараховано відсотки за користування кредитом, розмір яких на даний становить 7298,83 гривень, які позивач просить стягнути з відповідачів, що підтверджується випискою по особовому рахунку (а.с.6,85-94).

Виходячи з системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України та змісту кредитного договору, слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права кредитора на отримання відсотків та штрафних санкцій, передбачених умовами кредитного договору № 1 від 06.09.2004 року, зокрема п.4.6 договору.

Відповідно до положень ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Враховуючи, що вимоги до поручителя банком не було пред»явлено протягом шести місяців від дня настання строку основного зобов»язання, підстав для стягнення зазначеної суми з поручителя солідарно з боржником колегія суддів не вбачає, оскільки порука є припиненою.

Тому, підстав для стягнення заборгованості з поручителя ОСОБА_3 колегія суддів не вбачає та така підлягає стягненню лише з боржника за кредитним договором ОСОБА_2.

На наведене вище суд першої інстанції уваги не звернув, що призвело до ухвалення у справі незаконного рішення.

З наведених мотивів, рішення районного суду слід скасувати, ухвалити у справі нове рішення, яким позов Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та договором поруки задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» 7298,83 грн. заборгованості за кредитним договором № 1 від 06.09.2004 року, укладеним між ВАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_2. В решті позовних вимог відмовити.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п. 1-4 ч. 1 ст. 376, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» задовольнити частково.

Рішення Личаківського районного суду міста Львова від 05 травня 2017 року скасувати.

Постановити нове рішення, яким позов Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та договором поруки задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» 7298,83 грн. заборгованості за кредитним договором № 1 від 06.09.2004 року, укладеним між ВАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_2.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 12.02.2018 року.

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Мельничук О. Я.

Савуляк Р. В.