ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

14 листопада 2018 року

м. Харків

справа № 621/1388/18

провадження № 22-ц/818/691/18

Харківський апеляційний суд в складі:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів - Піддубного Р.М., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря - Брулевича В.В.,

ім'я (найменування) сторін:

заявник (боржник) - ОСОБА_1,

заінтересована особа (стягувач) - ОСОБА_2,

заінтересована особа (стягувач) - ОСОБА_3,

заінтересована особа - Зміївський районний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_4 - представника ОСОБА_2 на ухвалу Зміївського районного суду Харківської області від 13 липня 2018 року в складі судді Овдієнка В.В.,

у с т а н о в и в :

В червні 2018 року ОСОБА_1 звернувся у суд із скаргою на посадову особу органу державної виконавчої служби та просив зобов'язати начальника Зміївського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області (далі - Зміївський РВ ДВС ГТУЮ у Харківській області) зняти арешт та заборону відчуження з усього його майна, у тому числі з 1/3 частини квартири АДРЕСА_1, накладені згідно з Постановою ВДВС Зміївського РУЮ Харківської області про накладення арешту на майно від 30 квітня 2010 року та Постановою державного виконавця Зміївського РВ ДВС ГТУЮ у Харківській області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 19 квітня 2016 року.

Скарга мотивована тим, що 31 травня 2018 року ним виявлено, що на належне йому майно, у тому числі - нерухоме, за виконавчими документами, які перебували на виконанні у Зміївському РВ ДВС ГТУЮ у Харківській області, накладено арешти. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна ним встановлено, що стосовно його майна, у тому числі - 1/3 частини квартири АДРЕСА_1, зареєстровані обтяження, а саме - 12 травня 2010 року на підставі Постанови ВДВС Зміївського РУЮ Харківської області про накладення арешту на майно від 30 квітня 2010 року та 19 квітня 2016 року на підставі Постанови Зміївського РВ ДВС ГТУЮ у Харківській області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 19 квітня 2016 року внесені записи про арешт всього нерухомого майна. Листом Зміївського РВ ДВС ГТУЮ у Харківській області від 01 червня 2018 року йому роз'яснено, що станом на 01 червня 2018 року виконавчі документи, у яких він є боржником, на виконанні у відділі відсутні, у зв'язку із закінченням виконавчих проваджень. Оскільки виконавчі провадження були закінчені, заявник вважав, що арешти, накладені на його майно як боржника, підлягають зняттю.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 13 липня 2018 року скаргу задоволено. Визнано неправомірною бездіяльність Зміївського РВ ДВС ГТУЮ у Харківській області щодо невчинення дій по зняттю арешту з майна боржника та зобов'язано начальника Зміївського РВ ДВС ГТУЮ у Харківській області зняти арешт та заборону на відчуження з усього майна ОСОБА_1, у тому числі - 1/3 частини квартири АДРЕСА_1, що накладені Постановою ВДВС Зміївського РУЮ Харківської області про накладення арешту на майно від 30 квітня 2010 року та Постановою державного виконавця Зміївського РВ ДВС ГТУЮ у Харківській області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 19 квітня 2016 року.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що згідно з інформацією, отриманою від начальника відділу Зміївського РВ ДВС ГТУЮ у Харківській області ОСОБА_5, виконавчі провадження щодо примусового виконання рішень суду, під час здійснення яких було накладено арешт на майно боржника ОСОБА_1, закінчені. Тому, на підставі статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» арешти, накладені на майно (кошти) боржника, повинні бути зняті, а відомості про них виключені з Єдиного реєстру боржників. Оскільки під час закінчення виконавчих проваджень державним виконавцем не винесено Постанову про зняття арешту з майна та не вчинено дії щодо реєстрації припинення обтяження майна боржника, скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

16 серпня 2018 року ОСОБА_4 - представник ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу до Апеляційного суду Харківської області. Посилаючись на порушення норм процесуального права, просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нове судове рішення про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_1

Апеляційна скарга мотивована тим, що метою виконавчого провадження є виконання судових рішень, тим самим поновлення законних прав та інтересів стягувачів, що досягається певними діями державних виконавців із застосування заходів примусового виконання рішення. Задовольнивши скаргу ОСОБА_1, суд першої інстанції позбавив можливості в подальшому стягнути з боржника на користь стягувача ОСОБА_2 стягнуті судом у 2010 році грошові кошти. Посилаючись на листи начальника Зміївського РВ ДВС ГТУЮ у Харківській області, суд першої інстанції встановив, що згідно з даними АСВП виконавчі документи, де боржником є ОСОБА_1, на виконанні у відділі станом на 11 липня 2018 року не перебувають. Відповідно до Акту про вилучення виконавчих проваджень для знищення від 12 січня 2017 року виконавчі провадження, завершені в 2013 році, в тому числі і виконавче провадження про стягнення боргу з ОСОБА_1 в розмірі 76 946 грн. 25 коп. на користь ОСОБА_2, знищено. Проте, ні відповідного розпорядчого документу керівника органу державної виконавчої служби щодо призначення складу комісії, яка приймає рішення щодо знищення закінченого виконавчого провадження, ні акту про вилучення виконавчих проваджень для знищення, ні підстав закінчення виконавчого провадження, досліджено не було.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області в складі судді Сащенка І.С. від 22 серпня 2018 року відкрито апеляційне провадження по даній справі.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 29 серпня 2018 року справа призначена до судового розгляду.

Згідно з підпунктом 3 пункту 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим законом.

Відповідно до пункту 8 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон № 2147-VIII), що набув чинності 15 грудня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Указом Президента України від 29 грудня 2017 року № 452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» Апеляційний суд Харківської області ліквідовано та утворено Харківський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Харківську область, з місцезнаходженням у місті Харкові.

02 жовтня 2018 року вказану апеляційну скаргу передано до Харківського апеляційного суду.

05 вересня 2018 року до суду апеляційної інстанції від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу - без змін.

Відзив мотивовано тим, що судом першої інстанції вірно та в повному обсязі встановлені фактичні обставини справи та досліджені відповідні докази, в тому числі те, що на виконанні Державної виконавчої служби на момент ухвалення судом оскаржуваної ухвали виконавчі документи, де він є боржником, не перебувають.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (пункт 1 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до статті 1 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VII) виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (стаття 18 Закону № 1404-VII).

Виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судом першої інстанції встановлено, що виконавчі документи стосовно боржника ОСОБА_1 на виконанні у Зміївського РВ ДВС ГТУЮ у Харківській області не перебувають; виконавче провадження № 50829315, в межах якого накладено арешт на нерухоме майно ОСОБА_1 на підставі Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 19 квітня 2016 року закінчено 21 квітня 2016 року; виконавчі провадження, завершені в 2013 році, в тому числі і виконавче провадження про стягнення боргу з ОСОБА_1 в розмірі 76 946 грн. 25 коп. на користь ОСОБА_2, знищені.

Згідно з частино 1 статті 40 Закону 1404-VII у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв'язку із закінченням виконавчого провадження.

У зв'язку з викладеним, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для подальшого арешту майна боржника ОСОБА_1

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).

Ухвала суду першої інстанції від 13 липня 2018 року є законною, постановленою з дотриманням норм процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Доводи викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції щодо законності постановленої ухвали.

Відповідно до статті 452 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, ухвалу суду залишено без змін, підстав для розподілу судових витрат немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 382-384, 447, 452 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - представника ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Зміївського районного суду Харківської області від 13 липня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 15 листопада 2018 року.

Головуючий - А.В. Котелевець

Судді - Р.М. Піддубний

О.Ю. Тичкова