Справа № 569/1043/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2018 року м.Рiвне

Рiвненський мiський суд в особi суддi Кучиної Н.Г.,

з участю: секретаря судового засідання Довбенко Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засiданнi в мiстi Рiвному

справу за позовом ОСОБА_2 до Рівненської міської ради, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Перша рівненська державна нотаріальна контора про визначення часток у майні, що є у спільній сумісній власності, та визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому просить суд визначити частки співвласників ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 в розмірі по 1/2 частині квартири за кожним та визнати за нею право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_3, яке складається з 1/2 частини квартири АДРЕСА_1.

Позивач ОСОБА_2 подала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі. Заявлені вимоги підтримала повністю.

Представник Рівненської міської ради в судове засідання не прибув, пояснень з приводу позову та заперечень до суду не надійшло.

Перша Рівненська державна нотаріальна контора, як третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, жодних пояснень з приводу позову ОСОБА_2 суду не надала, представник третьої особи в судове засідання не прибув.

Дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, а тому позов підлягає задоволенню повністю.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на пpавi спільної сумісної власності позивачу ОСОБА_2 та її матері ОСОБА_3, що підтверджується договором міни від 22 червня 1996 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла. Після її смерті відкрилась спадщина на частину квартири АДРЕСА_1 для спадкоємців першої черги, а саме, для позивача ОСОБА_2 Заповіту на час своєї смерті ОСОБА_3 не залишила.

Позивач звернулася до Першої рівненської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Постановою № 83/02-31 від 16 січня 2018 року ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність домовленості між співвласниками щодо поділу квартири та розміру часток у спільній сумісній власності.

Оскільки у праві спільної сумісної власності на квартиру не визначені частки співвласників, позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом.

Відповідно до ч.2 ст.370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними. Таким чином, частки спадкодавця ОСОБА_3 та позивача по справі ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_1 є рівними і становлять по 1/2 частини квартири для кожного.

Згідно положень п.1 ч.2 ст.16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав є визнання права.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набується на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність права власності не встановлена судом. Однією з підстав набуття права власності, згідно з вимогами ст.1216 ЦК України, є спадкування.

Згідно з вимогами ст.392 ЦК України власник вправі пред'явити позов про визнання його прав власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі відсутності документа, який засвідчує його право власності.

Вpаховуючи, що позивач ОСОБА_2 внаслiдок успадкування, а саме за законом, одеpжала належну спадкодавцю ОСОБА_3 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, пpийняла спадщину та коpистується цим спадковим майном, є достатнi пiдстави для визнання за нею пpава власностi на це спадкове майно.

Частиною другою статті 124 Конституції України встановлено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Згідно Рішення Конституційного Суду України від 09 липня 2002 року № 15-рп/2002 положення частини другої статті 124 Конституції України щодо поширення юрисдикції судів на всі правовідносини, що виникають у державі, в аспекті конституційного звернення необхідно розуміти так, що право особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства, юридичної особи) на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами. Встановлення законом або договором досудового врегулювання спору за волевиявленням суб'єктів правовідносин не є обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист.

На пiдставi ч.2 ст.124 Конституції України, ст.328, ст.368, ч.2 ст.370, ст.392, ст.1216, ст.1226, ст.1261, ч.3 ст.1268 ЦК Укpаїни, кеpуючись ст.ст. 206,258,259,264,265,273,352,354 ЦПК України, суд, -

В И Р I Ш И В :

Позов ОСОБА_2 задовольнити повнiстю.

Визначити частки співвласників ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 в розмірі по 1/2 частині квартири за кожним.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1,яке складається з 1/2 частини квартири АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення до апеляцiйного суду Рівненської області через Рiвненський мiський суд.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Cуддя: