КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/84/18
Провадження № 2/552/356/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19.03.2018 року Київський районний суд м. Полтави в складі:
головуючого судді Кузіної Ж.В.
при секретарі Павленко Л.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Полтави цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 ПриватБанк до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості , суд,-
Позивач звернувся в суд з позовом про стягнення з відповідача заборгованості посилаючись на те, що відповідно до кредитного договору б/н від 04 липня 2008 року, що укладений між сторонами, відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту у розмірі 500 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач не виконує взяті на себе зобовязання в результаті чого утворилась заборгованість у сумі 15 698 грн. 37 коп.
У судове засідання представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» не зявився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2 відзив на позовну заяву відповідно до норм ст. 178 ЦПК України не надав, заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін не надходило.
Відповідно до ст.274 ЦПК України, розгляд справи проведено в порядку спрощеного позовного провадження.
Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав, передбачених ст.223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в судове засідання не з'явились, з ухваленням заочного рішення.
Суд, дослідивши докази по справі, приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що 04 липня 2008 року між сторонами укладений кредитний договір, згідно умов якого відповідач отримав кредит у сумі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту зі сплатою відсотків за користування у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.
Позивачем перераховані кошти обумовлені кредитним договором .
Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У звязку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору, станом на 31 жовтня 2017 року утворилась заборгованість у розмірі 32 538 грн. 27 коп., яка складається з заборгованості за кредитом 9 698 грн. 57 коп., заборгованості за відсотками 22 689 грн. 70 коп., заборгованість за пенею та комісією 150 грн. крім того, штраф (фіксована складова) 250 грн., штраф (процентна складова) 735 грн. 64 коп.
18 лютого 2014 року Київським районним судом м. Полтави ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором від 04 липня 2008 року у розмірі 17 825 грн. 54 коп.
Приймаючи до уваги рішення від 18 лютого 2014 року, яке набрало законної сили, а тому сума, що підлягає стягненню складає різницю, а саме 14 712 грн. 73 коп.
Відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення порядку й строків погашення кредиту суперечить частині першій статті 61 Конституції України.
Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового.
Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).
Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).
За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Умовами спірного договору, а саме пунктом 8.6 передбачено застосування пені та штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення
Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.
У звязку із вище викладеним, стягненню з відповідача підлягає: заборгованість по кредиту нараховані відсотки за користування кредитом та заборгованість за пенею та комісією, а всього 14 712 грн. 73 коп.
В частині стягнення з ОСОБА_2 штрафу (фіксована складова) 250 грн., штрафу (процентна складова) 735 грн. 64 коп., то в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.
З відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1600 грн. на відшкодування понесених позивачем судових витрат при зверненні з позовом до суду.
Керуючись ст. ст. 525, 526, 549, 1054 ЦК України, ст. 4, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги задовольнити частково.
У задоволенні інших позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуючий Ж.В. Кузіна