АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/450/18Головуючий по 1 інстанції Ткаченко С. Є.
Категорія: 39 Доповідач в апеляційній інстанції Пономаренко В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2018 року м. Черкаси

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

суддів Пономаренка В.В., Сіренка Ю.В., Ювшина В.І.

секретар Торопенко Н.М.

за участю:

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 09 січня 2018 року ухваленого суддею Ткаченко С.Є. (повний текст рішення виготовлено 12 січня 2018 року) у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до приватного нотаріуса Чигиринського районного нотаріального округу Кашицької Ольги Григорівни, ОСОБА_3, про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним ,- :

в с т а н о в и л а :

Позивач звернувся в суд з позовом про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 02.03.2015 року приватним нотаріусом Чигиринського районного нотаріального округу Кашицькою О.Г. на ім'я ОСОБА_7 за спадковою справою № 67/2012, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8

Свої вимоги обґрунтовував тим, що він та ОСОБА_7 були спадкоємцями майна його батька ОСОБА_8 за законом.

02.03.2015 року приватним нотаріусом Чигиринського районного нотаріального округу Кашицькою О.Г. на підставі заочного рішення Чигиринського районного суду від 21.01.2015 року на ім'я дружини спадкодавця ОСОБА_7 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом.

Однак відповідно до рішення Чигиринського районного суду від 30 березня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_3 до нього про усунення від права на спадкування після смерті ОСОБА_8 відмовлено.

Посилаючись на те, що його відновлено у спадкових правах щодо спадкування частини майна після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 батька ОСОБА_8, позивач просив визнати недійсним зазначене свідоцтво про право на спадщину за законом.

В судовому засіданні суду першої інстанції позивач підтримав свої позовні вимоги та прохав їх задовольнити.

Рішенням Чигиринського районного суду Черкаської області від 09 січня 2018 року позов задоволено частково. Визнано частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 02.03.2015 року приватним нотаріусом Чигиринського районного нотаріального округу Кашицькою Ольгою Григорівною на ім'я ОСОБА_7 за спадковою справою № 67/2012 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8, виключивши з нього 1/2 частину спадкового майна у вигляді 1/2 частини житлового будинку з відповідною частиною господарсько-побутових будівель, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, спадкоємцем якого є ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії НОМЕР_2, ідентифікаційний код НОМЕР_1, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1).

Не погоджуючись із рішенням суду, представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що судом першої інстанції порушено вимоги матеріального та процесуального права, вважає його незаконним, необґрунтованим і просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги позивача - скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 02.03.2015 року приватним нотаріусом Чигиринського районного нотаріального округу Кашицькою Ольгою Григорівною на ім'я ОСОБА_7 за спадковою справою № 67/2012 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8, виключивши з мотивувальної частини висновки суду щодо особистої власності ОСОБА_8, на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2.

Зокрема апелянтом зазначено, що фактично суд першої інстанції частково задовольнив позовну вимогу та одночасно, додатково до позовної вимоги визначив розмір часток в спадщині та наперед, без дослідження доказів, частково оцінивши докази надані сторонами та не вирішуючи відповідну позовну вимогу про визнання майна спільною власністю подружжя встановив, що спадкове майно є особистою власністю лише одного члена подружжя.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Відповідно до п. 8 Перехідних Положень ЦПК України, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Згідно до п. 9 Перехідних Положень ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення не відповідає.

Відповідно до вимог ст.376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог позивача суд першої інстанції прийшов до висновку, що свідоцтво про право на спадщину за законом підлягає частковому скасуванню шляхом виключення з нього 1/2 частини спадкового майна, яке б належало позивачу в порядку спадкування за законом, що надасть останньому можливість реалізувати свої спадкові права.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки фактично суд першої інстанції частково задовольнив позовну вимогу позивача та одночасно, додатково до позовної вимоги визначив розмір часток в спадщині та наперед, без дослідження доказів, частково оцінивши докази надані сторонами та не вирішуючи відповідну позовну вимогу про визнання майна спільною власністю подружжя встановив, що спадкове майно є особистою власністю лише одного члена подружжя.

Колегією суддів за матеріалами справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_8 згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 (а.с.26).

Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входило належне йому на праві власності майно.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, батьки.

Судом встановлено, що спадкоємцями за законом першої черги після смерті ОСОБА_8 є дружина спадкодавця ОСОБА_7 та позивач, як його син.

Факт звернення позивача до нотаріальної контори із заявою про прийняття вказаної спадщини підтверджується матеріалами спадкової справи № 67/2012, де міститься заява позивача про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 його батька ОСОБА_8 від 05.09.2012 року (а.с.24).

Відповідно до рішення Чигиринського районного суду від 30 березня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про усунення останнього від права на спадкування після смерті батька ОСОБА_8 було відмовлено, ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 10 серпня 2017 року залишено без змін і зазначене рішення суду набрало чинності 10.08.2017 року (а.с.7-12).

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З вище зазначеного судового рішення від 30.03.2017 року, ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 і спадкоємцем її майна за заповітом є відповідач.

Крім того, районним судом під час розгляду справи в судовому засіданні роглядалася спадкова справа № 67/2012 , з якої встановлено, що на ім'я ОСОБА_7 приватним нотаріусом Чигиринського районного нотаріального округу Кашицькою О.Г. 02.03.2015 року було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається з житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, що належав спадкодавцю ОСОБА_8 на час його смерті на підставі договору купівлі-продажу від 19.04.1979 року. (а.с.37-38).

Звертаючись до суду за вирішенням спору позивач посилався на ст. 1301 ЦК України, якою передбачено, що свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Так, серед підстав визнання свідоцтва недійсним дана стаття прямо називає лише відсутність права спадкування у особи, на ім'я якої було видане свідоцтво (наприклад, у разі, якщо ця особа була усунена від спадкування; відсутні юридичні факти, які давали б їй підстави для закликання до спадкування - утримання, спорідненість, заповіт; у випадку, коли спадкодавець, оголошений у судовому порядку померлим, виявився насправді живим і судове рішення про оголошення його померлим скасоване).

Проте свідоцтво може бути визнане недійсним також в інших випадках, встановлених законом, що дозволяє стверджувати про те, що перелік підстав визнання свідоцтва недійсним не є вичерпним і може бути розширений шляхом аналізу й тлумачення інших норм спадкового права. Зокрема, підставами для визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним може бути оформлення його неуповноваженою на те посадовою особою; оформлення не за місцем відкриття спадщини; недодержання встановленої законом форми свідоцтва; видача свідоцтва, якщо серед імовірних спадкоємців за законом або заповітом є ненароджена дитина спадкодавця, зачата за його життя тощо.

При цьому, свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним лише за рішенням суду.

Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.

З врахуванням того, що позивач за рішенням суду поновлений у своїх спадкових правах, він, на рівні з іншим спадкоємцем ОСОБА_7, має право на частину спадщини, що залишилася після смерті ОСОБА_8 Видачею свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.03.2015 року на ім'я ОСОБА_7 на все спадкове майно після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8, було порушено право позивача на отримання частини спадщини за законом після смерті батька.

Порушене право позивача підлягає захисту на підставі ст.1301 ЦК України, шляхом визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, видане 02.03.2015 року приватним нотаріусом Чигиринського районного нотаріального округу Кашицькою О.Г. на ім'я ОСОБА_7, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8

Саме з такими вимогами звертався і позивач. Суд же першої інстанції фактично вийшов за межі позовних вимог, частково задовольнив позовну вимогу позивача та одночасно, додатково до позовної вимоги визначив розмір часток в спадщині та наперед, передчасно, без дослідження доказів, частково оцінивши докази надані сторонами та не вирішуючи відповідну позовну вимогу про визнання майна спільною власністю подружжя встановив, що спадкове майно є особистою власністю лише одного члена подружжя.

Так, згідно п. 4.21 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 N 296/5 - При оформленні спадщини як за законом, так і за заповітом нотаріус у випадках, коли із документа, що посвідчує право власності, вбачається, що майно може бути спільною сумісною власністю подружжя, повинен з'ясувати, чи є у спадкодавця той з подружжя, який його пережив і який має право на 1/2 частку в спільному майні подружжя. За наявності другого з подружжя нотаріус видає йому свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя.

Згідно п. 23 Постанови Пленум Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» - Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Нотаріусом не з'ясувалось питання, чи є у того з подружжя, який пережив спадкодавця право на 1/2 частку в спільному майні подружжя - питання спільної власності ОСОБА_8 та ОСОБА_7 щодо домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2, відмова нотаріусом не видавалась.

В п. 12 Постанови Пленум Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що розглядаючи спори, пов'язані зі спадкуванням частки в праві спільної сумісної власності, необхідно звертати увагу на те, що згідно зі статтею 368 ЦК спільною сумісною власністю є не лише майно, набуте подружжям за час шлюбу, якщо інше не встановлено договором або законом, а й майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Оскільки оскаржуване рішення судом першої інстанції ухвалено при невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та з неправильним застосування норм матеріального права, колегія суддів апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 задовольняє частково, рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 09 січня 2018 року у даній справі скасовує та ухвалює нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_5 задовольняє. Визнає недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 02.03.2015 року приватним нотаріусом Чигиринського районного нотаріального округу Кашицькою Ольгою Григорівною на ім'я ОСОБА_7 за спадковою справою № 67/2012 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8, зареєстровано в реєстрі за №313.

У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України необхідно стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 судові витрати 1057 грн. 21 коп.

Керуючись ст. ст. 258,367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 09 січня 2018 року ухваленого суддею Ткаченко С. Є. (повний текст рішення виготовлено 12 січня 2018 року), у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до приватного нотаріуса Чигиринського районного нотаріального округу Кашицької Ольги Григорівни, ОСОБА_3, про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним скасувати та ухвалити нову постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_5 до приватного нотаріуса Чигиринського районного нотаріального округу Кашицької Ольги Григорівни, ОСОБА_3, про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним - задовольнити.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 02.03.2015 року приватним нотаріусом Чигиринського районного нотаріального округу Кашицькою Ольгою Григорівною на ім'я ОСОБА_7 за спадковою справою № 67/2012 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8, зареєстровано в реєстрі за №313.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 судові витрати 1057 грн. 21 коп.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 28 березня 2018 року.

Судді Пономаренко В.В.

Сіренко Ю. В.

Ювшин В.І.