ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2018 року Фастівський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді Чернишової Є.Ю., за участі секретаря Пруднікової П.М., позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог: Фастівська міська рада, про усунення перешкод у користуванні власним майном,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог: Фастівська міська рада, про усунення перешкод у користуванні власним майном. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона проживає у власному будинку за адресою: м.Фастів вул. Калинова, 11 та декілька років з нею по сусідству проживають відповідачі. Позивач вказує, що ОСОБА_3 більше 5-ти років тому облаштував біля огорожі її домоволодіння місце для складання гною, побутових відходів та загін для утримування великої рогатої худоби, що спричиняє нестримний сморід, унеможливлюють присутність на належній їй території, заважають проведенню робіт та відпочинку на подвірї, у будинку. Позивач намагалась вирішити дане питання цивілізовано та просила припинити порушувати її права, проте ОСОБА_3 відмовився вчиняти будь-які дії. Позивач неодноразово зверталася до працівників органів місцевої влади, які фіксували порушення її прав та направляли відповідачеві ОСОБА_3 документи реагування з вимогою усунення порушень, проте порушення продовжуються по теперішній час.

Виходячи з викладеного, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, позивач просила усунути перешкоди у користуванні належним будинком та земельною ділянкою по вул. Калинова, 11 у м. Фастові шляхом зобовязання відповідачів виконати демонтаж (розбирання) навісу, улаштованого з порушенням Державних будівельних норм ДБН 360-92 «Планування та забудова міських і сільських поселень», дотримувати добросусідських відносин, передбачених ст.103 Земельного Кодексу України.

В судовому засіданні позивач надала пояснення, аналогічні викладеним, просила позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні категорично заперечувала проти задоволення позову, пославшись на його безпідставність та недоведеність, пояснивши також, що відповідач із сімєю проживає ІНФОРМАЦІЯ_1 завжди, раніше ніж позивач. Худоба (корови) у сараї, який є законним обєктом будівництва, існує понад 40 років без зміни місця розташування на місцевості. Згідно акту від 08.06.2017 року рекомендовано перенести господарську будівлю для худоби на відстань не менш як 15,0 метрів від сусідніх житлових будинків, при цьому усі споруди мають бути розміщені на відстані не менш як 1,0 метр від суміжній межі. Тобто, допустимим є реконструювання та перенесення «навісу» на відстані не менш як 1,0 метр, що і було зроблено відповідачем.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена вчасно та належним чином, направила відзив на позовну заяву, відповідно до якого вважає, що позивачем не доведено, що реконструйований навіс, який знаходиться з іншої боку паркану на стороні відповідача, чинить їй перешкоди у користуванні будинком та земельною ділянкою. Також зазначила, що навіс не створює перешкод, в ньому не утримується худоба, реконструкцію підтверджується актом з місця проживання співвідповідача. Крім того, в акті комісійного обстеження від 08.06.2017 року, у приписі комісії відсутній термін виконання для демонтажу навісу, а реконструкцію навісу, від господарської будівлі «сараю» вже виконано та перенесено його (шляхом розбирання та зменшенням його площі) на відстань не менш як 1,0 м до паркану, що розмежовує земельні ділянки відповідача, відповідно до абзацу 4 акту комісійного обстеження. Припис в акті не містить терміна виконання рекомендацій, але відповідач виконав реконструкцію добровільно до звернення до суду позивачем.

Позивач надала суду відповідь на відзив, в якому зазначила, що факт утриманні худоби у самочинно збудованому навісі у теплий період з 2016-2017 роки є доведений, оскілка про це свідчать акти перевірок депутатів Фастівської міської ради та інші документи. А в холодні пору року навіс використовується для зберігання горючих матеріалів (соломи, тощо), що порушує протипожежну безпеку, так як фактична відстань від споруд до будинку позивача 8 метрів при нормі 15 метрів, тобто порушені протипожежні розриви.

Суд, вислухавши пояснення сторін, покази свідків, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази у межах заявлених позовних вимог встановив наступне.

Відповідно до договору дарування жилого будинку від 17.10.2003 року ОСОБА_1 належить жилий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в Київській обл., м. Фастові, вул. Чичеріна (теперішня назва Калинова), 11 /а.с. 168/. Вказане також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 21.01.2010 року /а.с.169/.

Відповідно до довідки про склад сімї від 09.11.2017 року № 1913, ОСОБА_1 за адресою: м.Фастів, вул. Калинова, буд. 11 проживає одна /а.с.160/.

Згідно довідки Фастівського бюро технічної інвентаризації за № 1586 від 21.11.2017 року, право власності на будинок по вул.Калинова, 13 в м.Фастові зареєстровано на: 5/12 частин за ОСОБА_5 на підставі свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок, виданого Виконкомом Фастівської міської ради від 11.02.1962 року, 7/12 частин в рівних частках за ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на підставі договору дарування від 24.12.1973 року /а.с.124/.

Відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-КВ №038698 від 14 травня 1997 року, земельна ділянка площею 0,314 га по вул. Чичеріна, 13/1 в м. Фастові належала ОСОБА_8; землю передано для обслуговування житлового будинку 0,100 га, ведення особистого підсобного господарства 0,214 га /а.с.65/.

Як вбачається з технічного паспорта на жилий будинок індивідуального житлового фонду за адресою: вул. Чичеріна, 13 в м. Фастові, що належить: 7/12 частин ОСОБА_7, 5/12 частин ОСОБА_6 та ОСОБА_5, інвентарний номер 6230, від 29.03.1989 року на земельній ділянці знаходиться жилий будинок «А», сарай «Б», погріб «В», гараж «Г», забор «Н1», відмостка «І» /а.с.59/.

11 березня 2000 року ОСОБА_8І померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Фастівського міськвиконкому Київської області 11.03.2000 року /а.с.66/.

Таким чином, в будинку № 11 по вулиці Калинова в місті Фастові проживає ОСОБА_1, а в будинку № 13 по вулиці Калинова в місті Фастові проживають ОСОБА_3 та ОСОБА_4, тобто сторони є суміжними землекористувачами.

Позивач стверджує, що відповідачами грубо порушується її права, як власника земельної ділянки, порушенням будівельних норм при встановлені навісу на суміжній земельній ділянці, що неодноразово ставало підставою для звернення до відповідних органів.

Так, відповідно до листа міського голови ОСОБА_9 на звернення позивачки від 13.06.2014 року №З 35.1003.4, в результаті комісійного обстеження встановлено, що худоба випасається на землях загального користування; майданчик для компосту знаходиться поруч з межею присадибних ділянок житлових будинків № 11 та № 13 по вул.Чичеріна, що порушує п. 2.10.3, п.2.11.10 правил благоустрою території міста Фастова, санітарних вимог та п.3.25 а*, 3.26 Державних будівельних норм 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень». За результатами обстеження гр. ОСОБА_4 надано попередження про усунення виявлених недоліків та перенесення майданчика для компосту у глибину двору на відтань не менше 15 метрів від вінок житлового будинку № 11 відповідно до санітарних вимог та ДБН /а.с.6/.

20.10.2016 року голова КСОММ Заріччя ОСОБА_10 надана відповідь, відповідно до якої комісійним обстеженням встановлено, що в навісі, прибудованому на межі розмежування ОСОБА_3 утримує худобу, від якої поширюється різкий запах та зробив рівчак, куди стікають відходи /а.с. 9/.

Актом обстеження матеріально-побутових умов ОСОБА_1 від 17.10.2016 року, складений депутатом Фастівської міської ради ОСОБА_11 встановлено, що належне ОСОБА_1 домоволодіння межує з сусідом ОСОБА_3 по вул. Калинова, 13, між сусідами встановлений деревяний паркан, біля якого зі сторони ОСОБА_3 розташований сарай. Із сараю зроблений навіс на паркан, який розмежовує сусідів. Запропоновано відділу архітектури та екології провести спільну комісію та обстежити умови утримання худоби та умови проживання гр. ОСОБА_3 /а.с.10/.

Міський голова ОСОБА_9 листом від 25.11.2016 року за № ОП/З 35.2261.2 повідомив позивачку, що виконавчим комітетом Фастівської міської ради було направлено лист гр. ОСОБА_3 з вимогою у термін до 25.12.2016 року усунути порушення Державний будівельних норм ДБН 360-92** «Планування і забудова міських і сільських поселень», а саме: розмістити худобу на відстані не менше 15,0 метрів від сусідніх житлових будинків у відповідності до ДБН 360-92**, виконати демонтаж (розбирання) улаштованого з порушенням Державних будівельних норм навісу /а.с.13/.

Відповідно до акта від 08 червня 2017 року комісійного обстеження на предмет дотримання вимог законодавства у сфері будівельних норм, санітарних норм та вимог земельного законодавства гр. ОСОБА_3 по вул. Калинова, 13 у м. Фастові по зверненню ОСОБА_1, комісія у складі завідувач сектору Державного архітектурно-будівельного контролю ОСОБА_12, голови самоорганізації населення ОСОБА_13, головного спеціаліста з питань екології та охорони навколишнього середовища відділу з питань енергозбереження, енергоефективності та екології ОСОБА_14, провела комісійне обстеження на предмет дотримання законодавства у сфері дотримання будівельних вимог, санітарних норм та вимог земельного законодавства гр. ОСОБА_3 по вул. Калинова, 13 в м. Фастів та встановили, що гр. ОСОБА_3 порушені Державні будівельні норми ДБН 360-92** «Планування і забудова міських і сільських поселень» а саме: відстань від господарської будівлі (сараю) для худоби становить близько 8,0 метрів. Згідно ДБН 360-92** «Планування і забудова міських і сільських поселень», таблиці 3.2а*, відстань від господарських будівель для худоби, свійських тварин та птахів площею до 50,0 м2 до житлових будинків повинна становити не менше 15,0 метрів; улаштовано навіс з легких матеріалів до вищезазначеної господарської будівлі, сторона якого виконана по суміжній межі. Підсумовуючи, вказали, що комісія рекомендує дотримуватися вимог Державних будівельних норм та у найкоротші терміни перенести господарську будівлю для худоби на відстань не менше як 15,0 метрів від сусідніх житлових будинків у відповідності до ДБН 360-92** «Планування і забудова міських і сільських поселень», виконати демонтаж (розбирання) улаштованого з порушенням Державних будівельних норм навісу, дотримуватися добросусідських відносин /а.с.8/.

17 липня 2017 року депутатом Фастівської міської ради ОСОБА_11В за результатом обстеження матеріально-побутових умов ОСОБА_1 встановлено, що її домоволодіння межує з домоволодінням ОСОБА_3 та між ними встановлено деревяний паркан, біля якого зі сторони ОСОБА_3 розташований сарай, від якого до забору зроблений навіс, в якому ОСОБА_3 тримає корову /а.с.11/.

Відповідно до листа міського голови ОСОБА_9 від 07.12.2017 року за № 335.2487.4, посадовими особами відділу державної архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Фастівської міської ради 05.12.2017 року було проведено обстеження, під час якого виявлено, що ОСОБА_3 по вул. Калинова, 13 порушені державні будівельні норми ДБН 360-92** «Планування і забудова міських і сільських поселень», зокрема, улаштовано навіс з легких металів до господарської будівлі (сараю), сторона якого виконана по суміжній межі /а.с.162/.

Перш за все, суд вважає за необхідне зазначити, що виходячи з принципу диспозитивності цивільного процесу, закріпленому у ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, тому, з урахуванням заяви позивача про зміну позовних вимог, встановленню та дослідженню у спірних правовідносинах підлягають обставини, які свідчать про наявність або відсутність порушень Державних будівельних норм при облаштуванні навісу відповідачами, а також наявність або відсутність порушень останніми правил добросусідства.

Відповідно до ч. 1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 р. відповідно до Закону від 17 липня 1997 р. N 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів 2. N 4, N 7 та N 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної злісності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Згідно зі статтями 316, 317, 319 ЦК України передбачає, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 391 ЦК України та ч. 3 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своєю земельною ділянкою. Позов про усунення порушень, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню, якщо позивач доведе, що він є власником земельної ділянки, і що діями відповідача порушується його право власності.

Таким чином, із змісту наведених норм права випливає, що для застосування вимог цієї статті суд повинен встановити наявність певних обставин, які свідчать про те, що сторона відповідача порушила закон (технічних норм і правил), а також що такі дії порушують права позивача.

Наявність (відсутність) зазначених обставин суд повинен встановити за допомогою належних доказів. При цьому суд повинен оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Нормами п."г" ч.1 ст.91 ЗК України на власників та землекористувачів земельних ділянок покладено обов'язок не порушувати права власників суміжних земельних ділянок.

В ст. 96 ЗК України зазначено, що землекористувачі зобов'язані, зокрема, дотримуватися правил добросусідства.

Згідно ч. 1 ст.103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).

Стаття 375 ЦК України надає право власникові земельної ділянки зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Пунктом 22 Постанови Пленуму ВССУ «Про практику застосування судами ст. 376 ЦК України про правовий режим самочинного будівництва визначено, що під істотним порушенням будівельних норм і правил слід розуміти, зокрема, не додержання архітектурних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших вимог і правил, а також зміну окремих конструктивних елементів житлового будинку, будівлі, споруди, що впливає на їх міцність і безпечність.

Відповідно до ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», якщо з іншого боку межі нема забудови, то відстань до бічної межі ділянки від найбільш виступної конструкції стіни повинна становити не менше 1 м. При цьому має бути забезпечене влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних земельних ділянок. Якщо за межею є сусідська забудова, необхідно керуватися протипожежними та санітарними нормами. Висновок про їх дотримання уповноважені робити відповідні спеціалісти.

Згідно ст.11 Закону України «Про будівельні норми», застосування будівельних норм або їх окремих положень є обов'язковим для всіх суб'єктів господарювання незалежно від форми власності, які провадять будівельну, містобудівну, архітектурну діяльність та забезпечують виготовлення продукції будівельного призначення.

Статтею 189 ЗК України визначено, що самоврядний контроль за використанням та охороною земель здійснюється сільськими, селищними, міськими, районними та обласними радами.

Позивачем надано суду достатньо доказів, що свідчать про наявність порушень Державних будівельних норм при облаштуванні навісу відповідачами, оскільки уповноваженим органом з контролю за додержанням земельного законодавства встановлені відповідні порушення, запропоновано усунути їх шляхом демонтажу (розбирання) навісу, що не було виконано відповідачами, як встановлено за результатом обстеження 05.12.2017 року.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідачі порушують права ОСОБА_1 та перешкоджають їй у вільному користуванні своїм майном.

Посилання сторони відповідача на те, що акт комісійного обстеження на предмет дотримання вимог законодавства у сфері будівельних норм, санітарних норм та вимог земельного законодавства ОСОБА_3 від 08 червня 2017 року є неналежним доказом і допустимим доказом порушення земельного законодавства підлягають відхиленню з огляду на те, що акт містить дані, в чому полягало порушення норм ДБН та конкретні пункти, які були порушені, комісійне обстеження проведене уповноваженими на те особами.

При цьому суд враховує, що відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а позивачем в обґрунтування вимог представлені відповідні докази, які відповідачами не спростовані. При цьому, відповідачами не надано доказів того, що при облаштуванні спірного навісу не були порушені Державні будівельні норми, клопотань про призначення експертизи з цього приводу не заявлялось, хоча всі права та обовязки учасникам були розяснені судом. Таким чином, відповідачами не доведена, що навіс облаштований у відповідності до ДБН, а виходячи із принципу змагальності суд позбавлений можливості ініціювати перевірку вказаного питання.

Заперечуючи проти позову відповідачі посилалися, зокрема, на акт з місця проживання ОСОБА_3 про порядок утримання худоби по вул. Калинова, буд.13 від 16.10.2017 року, зі змісту якого вбачається, що біля сараю по вул. Калинова, буд. 13 наявна прибудова тимчасового характеру (навіс), яка розташована на відстані не менш як 1,0 метр від лінії розмежування та не використовувалася і не використовується членами сімї з метою утримання худоби, також відсутні будь-які сліди рівчаків, місць для майданчиків для побутових відходів та збирання, складання гною тварин чи іншого сміття та інше /а.с.67/.

Суд зазначає, оскільки цей акт складений сусідами, які не є уповноваженими особами здійснювати перевірку та контроль за додержанням земельного законодавства, тим більше не є уповноваженими особами перевіряти на відповідність Державним будівельним нормам будівель та споруд, він не приймається в якості належного та допустимого доказу по справі.

Як зазначалось, захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав тощо.

При цьому, обовязком власника у негаторному позові не є доказування неправомірності дій відповідача. Він припускається таким, доки сам не доведе правомірність своєї поведінки. Отже, позивач має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном, а неправомірність дій відповідача презюмується.

Як вбачається з матеріалів справи, розташування спірного навісу відбулось з порушенням будівельних норм, таким чином, суд дійшов висновку, що відповідачі порушують права позивача, як власника земельної ділянки розташованої за адресою: м. Фастів, вул. Калинова, 11 та перешкоджають їй у вільному користуванні своїм майном, у зв'язку з чим суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в частині покладення обовязку на відповідачів здійснити демонтаж (розбирання) навісу з легких металів до господарської будівлі (сараю), сторона якого виконана по суміжній межі.

Разом з тим, щодо вимог про зобовязання відповідачів дотримуватись добросусідських відносин, передбачених ст.103 ЗК України, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них та використання цих ділянок із запровадженням і додержанням прогресивних технологій вирощування сільськогосподарських культур та охорони земель (обмін земельних ділянок, раціональна організація територій, дотримання сівозмін, встановлення, зберігання межових знаків тощо).

Положення наведеної статті містять загальні визначення щодо правил поведінки, яких необхідно дотримуватись при використанні земельних ділянок.

При цьому, позивачем не конкретизовано та не зазначено, які саме правила добросусідства не дотримуються відповідачами, крім облаштування навісу, тому суд позбавлений можливості перевірити, чи дійсно відповідачами здійснюються такі дії.

Доводи позивача щодо облаштування місця для складання гною, побутових відходів та загону для утримування великої рогатої худоби, що спричиняє неприємні запахи, не доведені належними та допустимий доказами.

При цьому, покази допитаних у судовому засіданні свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16, які підтверджували наявність фактів утримання худоби у сараї відповідачів, та, як слідство, неприємні запахи, су відхиляє, оскільки їх покази не стосуються дійсного часу, а повідомлені ними обставини мали місце влітку цього року.

При оцінці показань свідків судом проаналізовано процес формування, збереження і передачі відомостей свідками та прийнято до уваги, що у показах свідків, допитаних за клопотанням позивача, спостерігається безпосередня заінтересованість у вирішенні спору на користь позивача, а тому не можуть вважатися належними доказами у справі, не можуть буди джерелом достовірної інформації, а тому їх слід відкинути.

Таким чином, суд відмовляє у задоволені цієї частини позовних вимог.

На підставі ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись положеннями статей ЦПК України, ЗК України, ст. ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобовязати ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, ІНПП: НОМЕР_1), ОСОБА_4 (зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3) усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4, ІНПП: НОМЕР_2, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5) земельною ділянкою за адресою: Київська область, м. Фастів, вул. Калинова (Чичерина), 11, шляхом демонтажу (розбирання) навісу з легких металів до господарської будівлі (сараю), сторона якого виконана по суміжній межі.

У задоволені іншої частини позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір по 160 грн. з кожного.

Повний текст рішення виготовлений 14 лютого 2018 року.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляційної скарги через Фастівський міськрайонний суд Київської області за правилами, встановленими в ст.ст. 354-356 ЦПК України відповідно, з урахуванням положень п. 15.5 ч. 1 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Суддя Є.Ю.Чернишова