Ухвала

26 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 638/13521/15-ц

провадження № 61-2007ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Курило В. П. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 06 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 21 листопада 2017 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ :

04 грудня 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ОСОБА_1 направлена касаційна скарга на рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 06 лютого

2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 21 листопада 2017 року.

До даної касаційної скарги заявником додано клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 грудня 2017 року касаційну скаргу

ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків скарги до 12 січня 2018 року, але не більше пʼяти днів з дня отримання ухвали.

При цьому, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 грудня 2017 року клопотання

ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору залишено без розгляду, оскільки воно не підписане заявником.

17 грудня 2017 року ОСОБА_1 на адресу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ направлено матеріали на усунення недоліків, зокрема заявником надано заяву про звільнення від сплати судового збору.

Подана заява про звільнення від сплати судового збору мотивована тим, що ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору на підставі положень частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», пункту 7 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», у звʼязку з тяжким майновим становищем та відсутністю можливості сплатити судовий збір.

Відповідно до підпунктів 4 і 14 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення

ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Судові рішення, ухвалені судами апеляційної інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в касаційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних

справах є Верховний Суд.

15 січня 2018 року касаційна скарга з доданими до неї матеріалами передана до Верховного Суду.

17 січня 2018 року матеріали на усунення недоліків передано судді.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду від 19 січня 2018 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовлено. Продовжено ОСОБА_1 строк на усунення недоліків до 19 лютого 2018 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.

У січні та лютому 2018 року до касаційного цивільного суду у складі Верховного суду від ОСОБА_1 надійшли заяви про звільнення від оплати судового збору.

Заяви мотивовані тим, що ОСОБА_1 має скрутне матеріальне становище, отримує пенсію в розмірі 3 460 грн, яка витрачається також на доньку, а тому становить рівно один прожитковий мінімум на одну особу для працездатних осіб. Крім того, допомагає матеріально сину та його сімʼї.

На підтвердження вказаних обставин, ОСОБА_1 надано довідку Шевченківського обʼєднаного Управління пенсійного фонду України від

29 листопада 2017 року № 4879-06/49, згідно якої ОСОБА_1 у період з січня 2017 року по листопад 2017 року, включно, отримував пенсію в розмірі

3 460 грн 74 коп.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4.ХІ. 1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Разом із тим, ураховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

За змістом частини першої та третьої статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті (стаття 8 Закону України «Про судовий збір»).

За таких обставин заяви ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги на рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 06 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 21 листопада 2017 року у справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню.

Касаційна скарга подана в передбачений законом строк та з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України.

Наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.

Керуючись статтями 394, 395 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

Заяви ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги на рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 06 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 21 листопада 2017 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання касаційної скарги на рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 06 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 21 листопада 2017 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Відкрити касаційне провадження у даній справі.

Витребувати з Дзержинського районного суду міста Харкова цивільну справу

№ 638/13521/15-ц за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз'яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 26 березня 2018 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. П. Курило