Справа № 360/1143/17 Головуючий у І інстанції Унятицький Д. Є.
Провадження № 22-ц/780/978/18 Доповідач у 2 інстанції Суханова Є. М.
Категорія 4 12.02.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 лютого 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Суханової Є.М.,

суддів: Мельника Я.С., Данілова О.М.,

розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 на ухвалу Бородянського районного суду Київської області від 22 грудня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - Немішаєвська селищна рада Бородянського району Київської області про усунення перешкод у користуванні квартирою та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням шляхом виселення,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивачка в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4, мотивуючи його тим, що під час шлюбу з відповідачем вони набули у власність квартиру АДРЕСА_1, куди вселились як члени сім'ї власника квартири та одночасно позивачка ОСОБА_2 є співвласником квартири. Оскільки відповідач чинить перешкоди у користуванні квартирою, позивачка просила усунути їй та неповнолітній ОСОБА_3 перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1, шляхом зобов'язання відповідача надати ключі від вхідних дверей квартири, не міняти замки від всіх дверей квартири, надати доступ до всіх приміщень квартири. Вселити ОСОБА_2 та неповнолітню ОСОБА_3 у квартиру.

ОСОБА_4 звернувся до суду із зустрічним позовом, мотивуючи його тим, що спірна квартира належить йому на праві приватної власності та відповідачка була вселена до неї як член сім'ї власника квартири. Оскільки ОСОБА_2 з березня 2017 року перестала бути членом його сім'ї, то вона втратила право користуватися його квартирою. Просив виселити ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1

Ухвалою Бородянського районного суду Київської області від 22 грудня 2017 року зупинено провадження по даній справі до набрання законної сили судовим рішенням в справі № 360/2256/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання майна спільним майном подружжя, поділ майна та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, апелянт ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, постановлену з порушенням норм процесуального права, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу на продовження розгляду до суду першої інстанції. А саме вважає, що розгляд справи про усунення перешкод у користуванні квартирою не перешкоджає розгляду даної справи.

Згідно ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За змістом ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Дослідивши надані матеріали, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи клопотання про зупинення провадження у справі, суд першої інстанції виходив з неможливості розгляду даної цивільної справи до вирішення іншої цивільної справи.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони не відповідають встановленим обставинам справи та нормам процесуального права.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об'єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Відповідно до абзацу 4 пункту 33 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" визначаючи наявність передбачених статтею 201 ЦПК підстав, за яких провадження у справі підлягає обов'язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у пункті 4 частини першої цієї статті - неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Таким чином, необхідність зупинення провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто, між справами, що розглядаються повинен існувати правовий зв'язок, який виражається у тому, що факти, встановлені в одній справі, будуть мати значення для іншої справи.

Як вбачається із матеріалів даної справи, предметом спору між сторонами є майно подружжя, яке жодним чином не впливає на житлові права та інтереси неповнолітньої ОСОБА_3, яка має право проживати в спірній квартирі, де вона зареєстрована в дані час.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції не врахував викладеного, обставин справи, зокрема, змісту заявлених позовних вимог і, на переконання апеляційного суду, з порушенням вимог ст. п.6 ч.1 ст. 251 ЦПК України, дійшов висновку про задоволення заяви про зупинення провадження.

Колегія суддів, з урахуванням наведеного, вважає заяву про зупинення провадження не обґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, порушення процесуального права при постановленні ухвали, на переконання колегії суддів, знайшли своє підтвердження суді апеляційної інстанції.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції не відповідає обставинам справи, ухвалена з порушенням норм процесуального права, тому підлягає скасуванню, як така, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.374 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 7, 367, 374, 375, 381, 382, 389, 369 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Бородянського районного суду Київської області від 22 грудня 2017 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: