АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа № 677/1214/17
Провадження № 22-ц/792/98/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2018 року м. Хмельницький

Апеляційний суд Хмельницької області у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Костенка А.М., Купельського А.В.,

секретар судового засідання Шевчук Ю.Г.,

з участю: представника позивача Панченка Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 23 жовтня 2017 року,

встановила:

У серпні 2017 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

ПАТ «Укрсоцбанк» зазначило, що 18 червня 2008 року сторони уклали кредитний договір, за умовами якого позивач надав ОСОБА_5 кредит у розмірі 40 000 доларів США на строк до 17 червня 2028 року під 13,5% річних. Відповідач зобов'язалася повернути банку кредит і сплатити позивачеві проценти за користування кредитними коштами у строки та порядку, встановленими цим договором. ОСОБА_5 не виконала своїх обов'язків за кредитним договором, внаслідок чого станом на 24 березня 2017 року виникла заборгованість у розмірі 78 525 доларів 18 центів США, яка складається з 39 174 доларів 87 центів США неповернутого кредиту та 39 350 доларів 31 центу США процентів.

За таких обставин ПАТ «Укрсоцбанк» просило суд стягнути з ОСОБА_5 на свою користь 78 525 доларів 18 центів США заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 23 жовтня 2017 року в позові відмовлено.

Суд виходив з того, що ОСОБА_5 не виконала грошового зобов'язання за кредитним договором, однак позов не підлягає задоволенню у зв'язку зі спливом позовної давності.

В апеляційній скарзі ПАТ «Укрсоцбанк» просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність цих обставин, які суд вважав встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права. При цьому ПАТ «Укрсоцбанк» зазначило, що суд неправильно визначив початок перебігу позовної давності та помилково дійшов висновку про сплив цього строку.

Відповідач ОСОБА_5, яку належним чином повідомлено про дату, час і місце розгляду справи, не з'явилася в судове засідання. ОСОБА_5 подала до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі.

Заслухавши учасника процесу та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до пункту 9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, нова редакція якого набрала чинності 15 грудня 2017 року, справи у судах апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому діючою редакцією ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом правильно з'ясовані фактичні обставини справи та дана їм належна оцінка, а його висновки підтверджуються матеріалами справи і ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Встановлено, що 18 червня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», яке в подальшому змінило свою назву на ПАТ «Укрсоцбанк», і ОСОБА_5 укладено договір кредиту № 08-962/49-608-2 (далі - Договір), за умовами якого банк надав останній кредит у розмірі 40 000 доларів США на строк до 17 червня 2028 року (включно) під 13,5% річних.

ОСОБА_5 зобов'язалася повернути банку кредит щомісячними платежами відповідно до графіка погашення кредиту (п. 1.1.1. Договору), при цьому вона мала вносити платежі до 10 числа (включно) кожного місяця починаючи з липня 2008 року (останній платіж - червень 2028 року).

У п. 2.4.5. Договору сторони встановили, що сплата процентів здійснюється позичальником у валюті кредиту щомісячно не пізніше 10 числа місяця наступного за звітним місяцем, в якому нараховані проценти, а також в день повернення заборгованості за кредитом в повній сумі.

За змістом п.п. 3.3.7., 3.3.8. Договору ОСОБА_5 зобов'язалася своєчасно та в повному обсязі погашати кредит і сплачувати банку проценти у встановленому порядку.

23 липня 2009 року сторони уклали додаткову угоду № 1 до Договору, за умовами якого збільшено розмір: кредиту до 40 682 доларів 24 центів США, процентів до 14% річних, ануїтетного платежу до 184 доларів США на місяць. Цією угодою також підтверджено, що терміном виконання зобов'язання є 17 червня 2028 року.

З 13 квітня 2009 року ОСОБА_5 не виконує належним чином грошового зобов'язання за кредитним договором. Станом на 24 березня 2017 року заборгованість відповідача за кредитним договором становила 78 525 доларів 18 центів США, з яких 39 174 доларів 87 центів США - неповернутий кредит, 39 350 доларів 31 центу США - проценти.

10 червня 2010 року ПАТ «Укрсоцбанк» висунуло ОСОБА_5 вимогу про дострокове повернення кредиту та сплату нарахованих процентів у строк до 10 липня 2010 року.

Зазначені обставини визнані учасниками справи та підтверджуються письмовими доказами у справі.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

В силу ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ч. 1 ст. 610 ЦК України).

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема зміна умов зобов'язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Укладаючи кредитний договір, сторони визначили обов'язок ОСОБА_5 повернути банку кредит частинами до 10 червня 2028 року.

При цьому у п. 4.4 Договору ПАТ «Укрсоцбанк» і ОСОБА_5 встановили, що у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов'язків з погашення кредиту та сплати процентів протягом більше, ніж 90 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплинув, а позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити кредит у повному обсязі та сплатити проценти за фактичний час використання кредиту.

З матеріалів справи вбачається, що з 13 квітня 2009 року ОСОБА_5 не виконує належним чином зобов'язання за кредитним договором.

Отже, враховуючи умови п. 4.4 Договору, строк користування кредитом вважався таким, що сплив 13 липня 2009 року. Разом із тим, 23 липня 2009 року сторони уклали додаткову угоду № 1 до Договору, за умовами якого ними визначено термін виконання зобов'язання - 17 червня 2028 року.

ОСОБА_5 прострочила виконання зобов'язання за договором, останній платіж внесений нею 2 квітня 2010 року, внаслідок чого відповідно до п. 3.2.3 Договору банк висунув вимогу до ОСОБА_5 про дострокове повернення кредиту та сплату нарахованих процентів. Строк виконання зобов'язання ОСОБА_5 настав 10 липня 2010 року.

Оцінивши в сукупності надані докази, суд першої інстанції правомірно виходив з того, що ОСОБА_5 не виконала грошового зобов'язання за кредитним договором, унаслідок чого виникла вказана заборгованість.

Статтею 256 ЦК України встановлено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Як передбачено ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої особи права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Перебіг загального строку позовної давності стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту.

Докази у справі достовірно вказують на те, що сторони врегулювали в Договорі питання зміни строку виконання основного зобов'язання та визначили умови такої зміни.

Пред'явивши до ОСОБА_5 вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом та сплату нарахованих процентів, ПАТ «Укрсоцбанк» відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України змінило строк виконання основного зобов'язання й було зобов'язано пред'явити позов до боржника протягом трьох років від дати порушення відповідачем встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту, тобто з 11 липня 2010 року. Натомість, банк пред'явив позов до суду лише 11 серпня 2017 року.

В ході судового розгляду ОСОБА_5 зробила заяву про застосування позовної давності.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що строк позовної давності сплив, а тому позов ПАТ «Укрсоцбанк» не підлягає задоволенню.

Посилання банку на неправильність визначення судом початку перебігу позовної давності та помилковість висновків щодо спливу позовної давності не відповідають нормам чинного законодавства та фактичним обставинам справи.

Крім того, стягнення процентів за користування кредитом, на отримання якого позивач втратив право у зв'язку з пропуском строку звернення до суду, буде порушувати загальні засади цивільного законодавства, зокрема принципи справедливості, добросовісності та розумності (ст. 3 ЦК України).

При цьому судом не може бути взята до уваги правова позиція Верховного Суду України, викладена в постанові від 29 червня 2016 року у справі № 6-1188цс16, про те, що позивач має право на отримання процентів за кредитом у межах строку позовної давності на підставі ст.ст. 599, 1048 ЦК України, оскільки вона суперечить правовим висновкам Верховного Суду України у справах № 6-990цс15 і № 6-1349цс15, згідно з якими у разі зміни строку виконання основного зобов'язання, пропуску строку звернення до суду та подачі заяви про застосування позовної давності, позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» залишити без задоволення.

Рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 23 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 8 лютого 2018 року.

Судді: /підпис/ О.І. Ярмолюк

/підпис/ А.М. Костенко

/підпис/ А.В. Купельський

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду О.І. Ярмолюк

Головуючий у першій інстанції - Федишин І.В.

Доповідач - Ярмолюк О.І. Категорія 27