Справа № 265/8650/17
Провадження № 2/265/472/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

08 лютого 2018 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Шиян В.В.,

за участю секретаря Єфремової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідно до укладеного договору б/н від 04 травня 2012 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 600 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Приєднавшись до Умов та Правил надання банківських послуг, позичальник погодився, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку та в будь-який момент може бути змінений (зменшений або збільшений) банком. Підписання договору є прямою та безумовною згодою позичальника про прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, складають між ним та Банком Договір, про що свідчить його особистий підпис у заяві. При укладенні договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно із якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У зв'язку з порушеннями відповідачем зобов'язань за кредитним договором, останній має заборгованість, яка станом на 31 жовтня 2017 року становить 41 189,03 гривень та складається з наступного: 595,39 гривень - заборгованість за кредитом, 33 656,07 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом, 4500 гривень - заборгованість за пенею та комісією. Крім того, відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг, відповідачу нараховані штрафи - 500,00 гривень - фіксована частина, 1937,57 гривень - процентна складова. На підставі викладеного, посилаючись на діюче законодавство, позивач просить стягнути вказану заборгованість з відповідача, а також судові витрати в сумі 1600 гривень.

Представник позивача Бойко М.С. (яка діє на підставі довіреності) в судове засідання не з'явилась, надала заяву відповідно до якої просила суду слухати справу за її відсутності, на задоволені позову наполягає, не заперечує проти винесення заочного рішення. Також просила суд стягнути з відповідача витрати понесені при подачі оголошення до газети «Урядовий кур'єр» в сумі 420.00 гривень.

Відповідач про дату та місце розгляду справи був повідомлений шляхом публікації оголошення про виклик до суду в газеті «Урядовий кур'єр», а також шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті «Судова влада України», проте до суду не прибув.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України (в редакції від 15 грудня 2017 року) однією з умов ухвалення заочного рішення є не подання відповідачем відзиву. Нормами ЦПК України, які діяли на момент відкриття провадження у справі, не передбачено подання відзиву відповідачами, у зв'язку з чим суд, відкриваючи провадження у даній справі, не пропонував відповідачу надати відзив. Відповідач в судові засідання не з'являється, у зв'язку з чим розгляд справи відкладався. Тому суд вважає, що наступне відкладення розгляду справи з пропозицією надання відповідачем відзиву, а позивачем - відповіді на відзив, порушить право позивача на розгляд справи в межах розумних строків. При цьому суд звертає увагу, що у позові та в матеріалах справи міститься заява, за якою позивач не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку. На підставі викладеного суд приходить до висновку про можливість розглянути справу в заочному порядку, на підставі письмових доказів, що містяться в матеріалах справи.

Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позову частково, виходячи з наступного.

Згідно ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами).

За правилами ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно із ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Судом встановлено, що 04 травня 2012 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк», з одного боку, та ОСОБА_1, з іншого, була досягнута домовленість про надання останньому кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення кредиту, що відповідає строку дії картки.

Позичальник ОСОБА_1 своїм особистим підписом, що міститься у заяві, засвідчив свою згоду із тим, що дана заява з Пам'яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також з Тарифами складають між ним і банком Договір про надання банківських послуг. При цьому позичальник також засвідчив своє ознайомлення із переліченими документами, що складають собою договір, а також те, що вони були надані йому у письмовому вигляді, та був проінформований про розміщення Умов і Правил надання банківських послуг на офіційних Web-ресурсах банку, які зобов'язався виконувати, регулярно ознайомлюючись з їх змінами.

Отже, суд вважає встановленим факт укладення між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 договору кредиту № б/н від 04 травня 2012 року.

Частиною другою статті 1050 ЦК України закріплено право Банку вимагати достроково виконання зобов'язання в цілому у разі невиконання позичальником зобов'язання.

Як вбачається з наданого представником позивача розрахунку заборгованості позичальник ОСОБА_1 свої зобов'язання за договором систематично не виконує, внаслідок чого станом на 31 жовтня 2017 року за ним рахується заборгованість в сумі 41189,03 гривень, яка складається з наступного: 595,39 гривень - заборгованість за кредитом, 33656,07 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом, 4500 гривень - пеня, а також штрафи в сумі 2437,57 гривень, які були нараховані відповідачу відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг.

Відповідач, не прибувши у судове засідання, не побажав реалізувати своє процесуальне право на спростування наведених обставин і доказування належного виконання ним умов договору кредиту, а отже їх не оспорює.

Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення пред'явленого позову в частині стягнення з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» основної суми заборгованості за кредитом у розмірі 595,39 гривень та заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 33656,07 гривень.

Із заявленою до стягнення сумою штрафів суд погодитись не може, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 14 жовтня 2014 року, Розпорядження Кабінету Міністрів України № 1053-р від 20 жовтня 2014 року, Розпорядження Кабінету Міністрів України № 1275-р від 02 грудня 2015 року «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України», наказу керівника Антитерористичного центру при СБУ від 07 жовтня 2014 року № 33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення», заборонено нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають у населених пунктах, де проводилася антитерористична операція, в тому числі й місто Маріуполь, де мешкає відповідач ОСОБА_1

Враховуючи наведені положення, суд приходить до висновку про неправомірність нарахування позичальникові ОСОБА_1 пені з 14 квітня 2014 року.

З доданого до позову розрахунку вбачається, що заборгованість відповідача з пені станом на 14 квітня 2014 року становить 300 гривень, та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача як така, що нарахована правомірно.

У стягненні решти пені у розмірі 4200 гривень суд відмовляє, оскільки вказана сума нарахована за період з 14 квітня 2014 року по 31 жовтня 2017 року, тобто вже після введення мораторію на нарахування пені та (або) штрафів.

Виходячи з вищевикладеного вмотивування суд також відмовляє і у стягненні з відповідача штрафів у загальній сумі 2437,57 гривень, нарахованих відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг, як таких, що обчислені станом на 31 жовтня 2017 року.

Відповідно до положень ст.ст. 133, 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 1600 гривень, сплачений позивачем за подання даного позову, а також витрати позивача, пов'язані з оплатою оголошення у пресі в сумі 420 гривень, покладаються на відповідача.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 133, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, остання відома адреса проживання якого: АДРЕСА_1, на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», , юридична адреса: місто Київ, вулиця Грушевського, 1Д, заборгованість за договором кредиту № б/н від 04 травня 2012 року, станом на 31 жовтня 2017 року, в сумі 34 551 (тридцять чотири тисячі п'ятсот п'ятдесят одна) гривня 46 копійок, з яких 595,39 гривень - заборгованість за кредитом, 33 656,07 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитними коштами, 300 гривень пеня.

У задоволенні решти вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» витрати з оплати судового збору у розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) гривень та витрати з оплати оголошення у пресі в сумі 420 (чотириста двадцять) гривень.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів з дня його проголошення, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивачем рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Донецької області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України від 15 грудня 2017 року апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду

Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено та підписано 08 лютого 2018 року.

Суддя