Справа № 463/4551/17
Провадження № 2/463/634/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2018 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі:

головуючого судді Гирич С. В.

при секретарі судового засідання Попович Х.І.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представник відповідача ОСОБА_3

комунальної власності департаменту

економічної політики ОСОБА_4 міської ради ОСОБА_5

третьої особи ОСОБА_6

в м. Львові

у відкритому судовому засіданні,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 міської ради, ОСОБА_3 комунальної власності департаменту економічної політики ОСОБА_4 міської ради, третьої особи ОСОБА_6 про визнання недійсним договору оренди нерухомого майна, суд

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з позовом, який в ході розгляду справи уточнив, просить визнати недійсним договір оренди нерухомого майна №Л-10026-16 від 25.03.2016 року укладений між ОСОБА_3 комунальної власності департаменту економічної політики ОСОБА_4 міської ради та ОСОБА_6, де предметом договору є обєкт у м.Львові по вул.О.Кониського, 1 загальною площею 28,7 кв.м.

Позовні вимоги мотивує тим, що позивач 13.11.2015 року придбав у ОСОБА_7 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0088 га., кадастровий номер :03:004:0018, на якій розташований гараж площею 22.1 кв.м., належний ОСОБА_7 згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 15040374 від 03.12.2013 року. Також на цій земельній ділянці розташовані належні позивачу металеві двостворчаті ворота червоного кольору довжиною 4 м., утилізовані плити навісу, навіс із бетону, та металічна балка швелер розміром 5 м., які він придбав у грудні 2013 року у ОСОБА_7 разом з тим, ОСОБА_3 комунальної власності департаменту економічної політики ОСОБА_4 міської ради передало в оренду ОСОБА_6 обєкт, площею 28,7 кв.м. розміщений на вул.Кониського, 1 у місті Львові, що фактично знаходиться на належній позивачу земельній ділянці. Вказані обставини порушують права позивача як власника земельної ділянки, в звязку з чим він змушений звернутись з позовом до суду.

Ухвалою від 06.02.2018 року відкрито провадження по справі.

У судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали, надали пояснення аналогічні наведеним вище, просять позов задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_3 комунальної власності департаменту економічної політики ОСОБА_4 міської ради проти позову заперечив. Вважає, що підстав для визнання договору оренди недійсним немає, оскільки при укладенні договору оренди між сторонами було дотримано загальні вимоги до правочину, погодили всі істотні умови договору. Також, підстав недійсності правочину, передбачених положеннями ст.215 ЦПК України, немає. Обєкт нерухомості гараж існує, що стверджується технічною документацією та інформаційною довідкою. А тому, в задоволенні позву просить відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_4 міської ради в останнє судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки не повідомив, заяви про відкладення не подав, а тому суд вважає за можливе здійснити розгляд справи без участі вказаного представника на підставі наявних у справі доказів.

Третя особа ОСОБА_6 в судовому засіданні проти позову заперечила. Вважає такий безпідставним. Зазначила, що технічна документації на обєкт нерухомості гараж, площею 28,7 км.м. видана 02.06.2015 року, натомість земельна ділянка надана ОСОБА_7 лише 05.11.2015 року. Також, рішенням Личаківської районної адміністрації змінено адресу лише гаража і землю під гаражем. Інша частини землі адресу не змінювала.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Відповідно до положень ч.1 ст.3 ЦПК України та ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Позивачу на праві приватної спільної часткової власності належить ? частина земельної ділянки, площею 0,0088 га, кадастровий номер :03:004:0018, цільове призначення для будівництва індивідуальних гаражів, яка знаходиться за адресою: м.Львів, вул.Туган-Барановського, 30-а, набута останнім на підставі Договору купівлі-продажу 1/2 частини земельної ділянки, посвідченого 13.11.2015 року ОСОБА_8, державним нотаріусом Четвертої ОСОБА_4 державної нотаріальної контори за реєстровим №3-3516. (а.с.5)

Судом також встановлено, що на вказаній земельній ділянці розташований гараж літ.Б, площею 22,1 кв.м., який зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 і належить ОСОБА_7 згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 15040374 від 03.12.2013 року та не заперечується сторонами.

Як вбачається із копії розпорядження від 31.08.2012 року №374 (а.с.8), за заявою ОСОБА_7 було змінено адресу гаража із первісної: м.Львів, вул. Кониського, 1 на м.Львів, вул.М.Туган-Барановського, 30а.

Судом встановлено, що ухвалою №5286 ОСОБА_4 міської ради (а.с.9), ОСОБА_4 міською радою ОСОБА_7 було виділено земельну ділянку, площею 0,0088 га, кадастровий номер :03:004:0018, яка знаходиться за адресою: м.Львів, вул.Туган-Барановського, 30-а, для обслуговування гаража.

Як вбачається із свідоцтва про права власності (а.с.11), 05.11.2015 року за ОСОБА_7 зареєстровано право власності на вказану земельну ділянку.

Як зазначено вище, на підставі Договору купівлі-продажу 1/2 частини земельної ділянки, посвідченого 13.11.2015 року ОСОБА_8, державним нотаріусом Четвертої ОСОБА_4 державної нотаріальної контори за реєстровим №3-3516. (а.с.5) позивач отримав у власність ? частину земельної ділянки. Вказані обставини, зокрема право власності на гараж, сторонами не оспорюються.

Окрім цього, позивач стверджує, що придбав в 2013 році у ОСОБА_7 майно: металеві двостворчаті ворота червоного кольору довжиною 4 м., утилізовані плити навісу, навіс із бетону, та металічна балка швелер розміром 5 м.

Як встановлено в судовому засіданні, на земельній ділянці, площею 0,0088 га, кадастровий номер :03:004:0018, за адресою: м.Львів, вул.Туган-Барановського, 30-а, розташований також обєкт без перекриття даху, площею 28,7 кв.м., який ОСОБА_3 комунальної власності визнало гаражем і на який укладено спірний договір оренди.

Відповідно до положень ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Нормами ч.1 ст.321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Разом з тим, як вбачається із копії договору оренди №Л-10026-16 від 25.03.2016 року (а.с.6), між ОСОБА_3 комунальної власності та ОСОБА_6 було укладено договір оренди приміщення, що знаходиться за адресою м. Львів, вул. О.Кониського, 1, загальною площею 28,7 кв.м. і знаходиться на земельній ділянці, яка перебуває у приватній власності.

Як вбачається із інформаційної довідки (а.с.84), за ОСОБА_4 міською радою 28.03.2016 року дійсно було зареєстровано право власності на будівлю гаража літ. «Б-1», загальною площею 28,7 кв.м., за адресою м. Львів, вул. О.Кониського, 1, на підставі, зокрема, технічного паспорта від 02.06.2015 року, копія якого долучена до матеріалів справи.

Проте, як вбачається із відповіді ДП «Західгеодезкартографія» та графічного додатку схеми (а.с.13-14), на земельній ділянці кадастровий номер :03:004:0018, за адресою: м.Львів, вул.Туган-Барановського, 30-а, розташований також обєкт нерухомого майна, без перекриття даху, названий в документах гараж (безхазяйне майно) площею 28,7 кв.м. за адресою: м. Львів, вул. О.Кониського, 1.

Відповідно до частини третьої статті 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_4 міською радою було зареєстровано за собою право власності на обєкт гараж, площею 28,7 кв.м., з зазначенням адреси: м. Львів, вул. О.Кониського, 1, який фактично знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером :03:004:0018, за адресою: м.Львів, вул.Туган-Барановського, 30-а, яка належить ОСОБА_1 та ОСОБА_7 Відповідно, суд приходить до переконання, що обєкт переданий в оренду третій особі розташований на земельній ділянці, що належить позивачу, а відтак порушує його права як власника земельної ділянки.

З врахуванням наведеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги позивача є підставними, спірним договором оренди порушуються права позивача, а тому позов слід задоволити.

Разом з тим, відповідно до положень ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Суд приходить до переконання, що оскільки в ході розгляду справи було встановлено, що права позивача порушуються саме укладенням відповідачем ОСОБА_3 комунальної власності департаменту економічної політики ОСОБА_4 міської ради договору оренди, з врахуванням положень ч.1 ст.11 ЦПК України, а тому в задоволенні позову до ОСОБА_4 міської ради слід відмовити, оскільки позивачем жодних вимог до вказаного відповідача не заявлено та не доведено порушення прав позивача саме ОСОБА_4 міською радою.

Крім цього, у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України, слід стягнути з відповідача ОСОБА_3 комунальної власності департаменту економічної політики ОСОБА_4 міської ради на користь позивача судовий збір в розмірі 640 грн., оскільки саме його діями в межах вказаного спору порушено права позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 81, 258, 259, 263, 264-265, 268 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

позов ОСОБА_1 (79000, м. Львів, вул. Некрасова, 10/31, і.н. НОМЕР_1) до ОСОБА_4 міської ради (79006, м. Львів, пл.Ринок, 1, ), ОСОБА_3 комунальної власності департаменту економічної політики ОСОБА_4 міської ради (79008, м. Львів, пл.Галицька, 15, ), третьої особи ОСОБА_6 (79005, м. Львів, вул. О.Кониського, 1/6, і.н. НОМЕР_2) про визнання недійсним договору оренди нерухомого майна задоволити частково.

Визнати недійсним договір оренди нерухомого майна №Л-10026-16 від 25.03.2016 року приміщення за адресою: м.Львові, вул.О.Кониського, 1, загальною площею 28,7 кв.м, що укладений між ОСОБА_3 комунальної власності департаменту економічної політики ОСОБА_4 міської ради та ОСОБА_6

В задоволенні позову до ОСОБА_4 міської ради відмовити за безпідставністю.

Стягнути з ОСОБА_3 комунальної власності департаменту економічної політики ОСОБА_4 міської ради на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 640 грн. (шістсот сорок гривень)

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з часу складання повного судового рішення до Апеляційного суду Львівської області або через місцевий суд до Апеляційного суду Львівської області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання повного рішення 19.02.2018 року.

Суддя: Гирич С. В.