Справа № 513/347/18
Провадження № 2/513/453/18
Саратський районний суд Одеської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2018 року Саратський районний суд Одеської області у складі: судді Бучацької А.І., за участю: секретаря судового засідання Златіної О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Сарата цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Саратської селищної ради Одеської області, третя особа: ОСОБА_2, про визнання права власності в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

23 квітня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими спорудами, розташований за адресою: смт. Сарата, вул. Степова, 1, Одеської області.

Свої вимоги обґрунтував тим, що 10 серпня 1988 року помер його батько ОСОБА_3. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить вищевказаний житловий будинок. Заповіту батько не залишив.

Брат позивача ОСОБА_2, який також є спадкоємцем за законом першої черги після смерті батька, відмовився від прийняття спадщини, а тому позивач є єдиним спадкоємцем.

Позивач подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Однак, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Позивач та його представник ОСОБА_4, належним чином повідомлені про розгляд справи, до суду не зявились, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримали та просили його задовольнити (а.с. 71).

Представник Саратської селищної ради Саратського району Одеської області належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій не заперечував проти задоволення позову (а.с. 70).

Дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. ст.4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (в редакції 16 січня 2003 року) Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Правовідносини між сторонами виникли до набрання чинності ЦК України (в редакції 16 січня 2003 року) та пов'язані з визнанням права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, тому при вирішенні даного спору слід керуватись ст.ст. 524-527, 529, 548, 549 ЦК УРСР (в редакції 18 липня 1963 року).

Згідно ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Згідно технічного паспорту, спірний будинок з господарськими будівлями був збудований в 1961 році до введення в дію ЦК України (а.с. 14-19), тому право власності на вказаний житловий будинок було набуте спадкодавцем в порядку, який існував на час його будівництва.

Згідно зі статтею 1 Указу Президії Верховної ОСОБА_5 СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», що втратив чинність, на підставі Указу Президії Верховної ОСОБА_5 СРСР від 22.02.1988 року № 8502-Х), кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності житловий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до пяти як у місті, так і поза містом.

Пункт 2 ОСОБА_5 Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної ОСОБА_5 СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних житлових будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника.

Отже підставою виникнення у спадкодавця ОСОБА_3 права власності на спірний житловий будинок був сам факт збудування його з додержанням вимог зазначених правових актів, які не повязували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затверджена наказом Міністерства юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 р. N 45/5, яка діяла на час виникнення правовідносин щодо права власності на спірний будинок, та втратила чинність згідно з наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 1994 року N 18/5), визначала, що підтвердженням належності житлового будинку (частки будинку) відчужувачу, розміру будинку та земельної ділянки, на який він розташований, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету селищної, сільської ради народних депутатів.

Пункти 4, 20 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачали обовязкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ, в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах.

Згідно звіту про незалежну оцінку нерухомого майна, вартість зазначеного житлового будинку станом на 31 серпня 2017 року складає 33400 гривні (а.с.20-31).

Ст.548 ЦК УРСР визначає, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно до ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії І-ЖД № 489346, виданого повторно 30 вересня 2016 року Саратським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Одеській області, батьками ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_3 та ОСОБА_6 (а.с. 11).

ОСОБА_6 померла 20 жовтня 1986 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЖД №465309, виданим повторно 07 вересня 2016 року Саратським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Одеській області (а.с.12).

ОСОБА_3 помер 10 серпня 1988 року, що підтверджено копією свідоцтва про смерть серії ІІІ-ЖД № 289985, виданим 10 серпня 1988 року Саратським відділом РАЦСу (а.с. 13).

До дня своєї смерті ОСОБА_3 був зареєстрований та мешкав разом зі своїм сином ОСОБА_1 в будинку №1 по вулиці Степовій в смт. Сарата Одеської області, що підтверджено довідкою №793-02 від 08 серпня 2017 року Саратської селищної ради Саратського району Одеської області (а.с.35).

Заповіту ОСОБА_3 не залишив, що підтверджено інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а.с.61), тому відповідно до ст.524 ЦК УРСР має місце спадкоємство за законом.

Спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не відкривалась, що підтверджено інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру ( спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а.с.60).

07 вересня 2016 року приватний нотаріус Саратського районного нотаріального округу Одеської області ОСОБА_7 відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок №1 по вулиці Степовій в смт. Сарата Одеської області, оскільки не було надано правовстановлюючих документів, які б підтверджували право власності ОСОБА_3 на зазначений будинок (а.с. 32).

Інший спадкоємець за законом першої черги ОСОБА_2 відмовився від прийняття спадщини, що підтверджено його заявою, посвідченою приватним нотаріусом Саратського районного нотаріального округу Одеської області ОСОБА_7 (а.с. 37).

Таким чином, позов підлягає задоволенню і за позивачем належить визнати право власності на зазначений будинок.

Керуючись ст. ст. 524-527, 529, 548, 549 ЦК УРСР (в редакції 18 липня 1963 року), ст. ст. 2, 5, 10-13, 89, 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити. Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, НОМЕР_1, виданий 11 березня 1997 року Саратським РВ УМВС України в Одеській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівляими та спорудами під 1 (першим) номером, розташований по вулиці Степовій в смт. Сарата Одеської області, що належав ОСОБА_3, який помер 10 серпня 1988 року.

Апеляційна скарга на рішення подається до Апеляційного суду Одеської області через Саратський районний суд Одеської області на протязі тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 14 листопада 2018 року.

Суддя А. І. Бучацька