УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" лютого 2018 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

головуючої судді: Яровенко Н. О.,

при секретарі: Грінкевич А.І.,

за участю сторін:

скаржника ОСОБА_1,

представника скаржника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_3 на дії Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, зацікавлена особа: Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль»,-

в с т а н о в и в:

В листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії Відділу ДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві, зацікавлена особа: ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», в якій просить скасувати постанову Дніпровського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві про відкриття виконавчого провадження № 45629282, скасувати постанову Дніпровського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві про накладення арешту у виконавчому провадженні № 45629282 на все майно, яке належить ОСОБА_1 та скасувати постанову Дніпровського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві про відкриття виконавчого провадження № 49415295. Вимоги скарги обґрунтовує тим, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 11 січня 2011 року з нього на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Київської регіональної дирекції стягнуто 188 471,72 грн. шляхом звернення стягнення на предмет застави - автомобіль марки «Мітсубісі Педжеро», д/н НОМЕР_3. Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2012 року він був засуджений до позбавлення волі на 5 років з конфіскацією ? частини майна, що належить йому на праві власності. 19 серпня 2014 року він був звільнений з місць позбавлення волі. Незважаючи на те, що рішення судом було прийнято в період його перебування в місцях попереднього ув'язнення, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» пред'явив до виконання виконавчий лист, а Дніпровський РВ ДВС відкрив виконавче провадження і наклав арешт на все майно, яке йому належить. Виконавче провадження було закрито, а в подальшому відкрито нове, в якому державний виконавець Федорчук М.Ф. помітив невідповідність даних боржника, а саме по-батькові боржника, і вніс зміни своєю постановою. В зв'язку з цим він вважає незаконним відкриття виконавчих проваджень, оскільки у виконавчому документі не співпадають дані боржника. Крім того, в зв'язку з тим, що судом встановлений порядок стягнення, накладення арешту на все майно, яке йому належить, не ґрунтується на чинному законодавстві.

Скаржник ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_5 в судовому засіданні скаргу підтримують в повному обсязі та просять її задовольнити.

Представник суб`єкта оскарження та представник зацікавленої особи в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, представник суб'єкта оскарження надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просить відмовити в задоволенні скарги, представник зацікавленої особи про причини неявки суд не повідомив.

Суд, вислухавши пояснення скаржника та його представника, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VІІІ від 03.10.2017 року, яким ЦПК України викладено в новій редакції.

У відповідності до п.п. 9 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 06 червня 2015 року), державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього

Закону:

1) за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення;

2) за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді;

3) у разі якщо виконавчий лист надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в порядку, встановленому законом;

4) в інших передбачених законом випадках.

Судом встановлено, що 08 жовтня 2015 року начальник управління пізнього збору заборгованості роздрібних клієнтів Київської РД АТ «Райффайзен Банк Аваль» Сергієнко Н.О. звернувся із заявою на адресу Відділу ДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-223/1-11, виданим Дніпровським районним судом м. Києва 01 червня 2011 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Київської регіональної дирекції 188 471,72 грн. шляхом звернення стягнення на предмет застави - автомобіль «Мітсубісі Педжеро», д/н НОМЕР_3, що належить ОСОБА_1

Постановою державного виконавця Відділу ДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві Рудьковською О.С. відкрито виконавче провадження та запропоновано боржнику самостійно виконати рішення суду до 26 листопада 2015 року.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 06 червня 2015 року), арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом:

- винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей

боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах;

- винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї;

- винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження;

- проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Частиною 5 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 06 червня 2015 року), у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем.

Згідно ч. 6 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 06 червня 2015 року), стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження. У разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

За вимогами ч. 1 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 06 червня 2015 року), звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя.

Згідно ч. 2 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 06 червня 2015 року), арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом:

- винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах;

- винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї;

- винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження;

- проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

20 листопада 2015 року державним виконавцем Відділу ДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві Рудьковською О.С. винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення - 188 471,72 грн.

Частиною 3 ст. 83 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 06 червня 2015 року), начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або державний виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні державним виконавцем, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова.

Постановою державного виконавця Дніпровського РВ ДСВ м. Київ ГТУЮ у м. Києві Федорчуком М.Ф. винесено постанову про виправлення помилки, змінено відомості про боржника з ОСОБА_1 на ОСОБА_3.

Згідно ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 06 червня 2015 року), у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування чи місцезнаходження боржника - фізичної особи, а також дитини за виконавчими документами про відібрання дитини державний виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини. У разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника державний виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов'язковою для виконання органами внутрішніх справ.

Постановою державного виконавця Відділу ДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві Федорчука М.Ф. від 21 липня 2017 року оголошено розшук майна боржника ОСОБА_1

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Пункт 5 ч. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року за №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» передбачає, що якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність було прийнято або вчинено відповідно до закону, у межах повноважень суб'єкта оскарження і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги. При цьому, визнаючи доводи скарги необґрунтованими і відмовляючи в її задоволенні, суд має зазначити в ухвалі, у зв'язку з чим і на підставі яких саме норм закону він дійшов такого висновку.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що Відділом ДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві здійснені всі дії, необхідні для примусового виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 11 січня 2011 року про стягнення з ОСОБА_1, на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» грошових коштів в сумі 188 471,72 грн., а тому не вбачає підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 дії Відділу ДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві, зацікавлена особа: ПАТ «Райффайзен Банк Аваль».

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 19, 40, 52, 54, 57, 83 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 06 червня 2015 року), Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року за №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», ст.ст. 258, 259, 268, 354, 355, 447 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на дії Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, зацікавлена особа: Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали складено 14 лютого 2018 року.

Суддя Н.О. Яровенко