Справа № 408/4580/17-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2018 року смт. Біловодськ

Біловодський районний суд Луганської області у складі:

головуючого Соболєва Є.О.

при секретарі Негоді В.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Луганській області ОСОБА_2, Станично-Луганська районна державна адміністрація Луганської області, на дії державного виконавця щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з цією скаргою, в якій просить: визнати неправомірною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області ОСОБА_2 від 08 вересня 2017 року № 43904840 про закінчення виконавчого провадження; зобовязати головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області ОСОБА_2 відновити виконавче провадження № 43004840

Обґрунтовуючи свої вимоги скаржник вказав, що 24 липня 2013 року Станично-Луганським районним судом Луганської області було видано виконавчий лист на примусове виконання рішення від 21 травня 2012 року у цивільній справі № 2-30/12 про зобовязання Станично-Луганської районної державної адміністрації Луганської області видати ОСОБА_1 сертифікат на земельну частку (пай) за рахунок земель резервного фонду Верхньобогданівської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області, на підставі чого у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» 11 квітня 2014 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №43004840.

27 травня 2016 року у відповідності до положень Закону України «Про виконавче провадження», на підставі його заяви про відновлення втраченого виконавчого провадження виконавчого листа, державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області було відновлено виконавче провадження №43004840 згідно дублікату виконавчого листа виданого Біловодським районним судом Луганської області від 04 травня 2016 року у цивільній справі №408/1903/16 провадження №6/408/19/16.

Але постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області ОСОБА_2 від 08 вересня 2017 року №43004840 про закінчення виконавчого провадження виконавче провадження №43004840 було закінчено на підставі п. 11 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», у звязку з надісланням виконавчого документа до суду, який його видав, оскільки рішення суду боржником не виконане, а виконавцем до органу досудового розслідування надіслано повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, яку (постанову про закінчення виконавчого провадження) він отримав тільки 20 вересня 2017 року.

Дану постанову державного виконавця скаржник вважає незаконною, оскільки вона винесена поспішно, тобто у порушення його майнових прав на отримання землі за судовим рішенням, яке набрало характер остаточного, тим більше, що згідно його додаткових обґрунтувань скарги, раніше винесене рішення державного виконавця про накладення штрафу на боржника судом було скасоване як незаконне, а також органом досудового розслідування кримінальне провадження відкрите за поданням державного виконавця відносно боржника було закрито за відсутності складу кримінального правопорушення.

До початку судового засідання від державного виконавця Галушки М.В. надійшов відзив на скаргу, в якій вона просила відмовити ОСОБА_1 у задоволенні скарги за необґрунтованістю, оскільки оскаржувана постанова про закінчення виконавчого провадження була винесена з дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження».

У судовому засіданні учасники справи, в тому числі боржник Станично-Луганська районна державна адміністрація Луганської області, участі не брали, від них надійшли заяви про розгляд справи за скаргою ОСОБА_1 за їхньої відсутності.

Боржник свого представника до суду не направив, хоча про час і місце розгляду справи сповіщувався належним чином.

За таких обставин, відповідно до вимог ч. 2 ст. 450 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважав можливим розглянути справу за скаргою бережного М.О. за відсутності учасників справи.

Дослідивши матеріали, які були додані до скарги, а також матеріали, додані до відзиву до скарги, суд дійшов висновку про необхідність задоволення скарги з огляду на таке.

Згідно практики ЄСПЛ виконання судового рішення розглядається як невідємна частина «судового процесу» для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ( див. п. 38 Рішення у справі Справа «Деркач та Палек проти України»).

Судом встановлено, що 21 травня 2012 року Станично-Луганським районним судом Луганської області у цивільній справі № 2-30/12 р. було винесене рішення (в апеляційному порядку не оскаржувалось), яким за ОСОБА_1 було визнано право власності земельну частку (пай) у розмірі 8,36 га за рахунок земель резервного фонду Верхньобогданівської сільської ради Станично-Луганського району. Зобовязано Станично-Луганську районну державну адміністрацію Луганської області видати сертифікат на земельну частку (пай).

На підставі даного судового рішення ОСОБА_1 було видано виконавчий лист про зобовязання Станично-Луганську районну державну адміністрацію Луганської області видати йому сертифікат на земельну частку (пай), на підставі якого 11 квітня 2014 року відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області було відкрите виконавче провадження № 43004840.

Після втрати у 2014 році у звязку з проведенням АТО виконавчого провадження, на підставі дублікату виконавчого листа, виданого Біловодським районним судом Луганської області, 27 травня 2016 року виконавче провадження № 43004840 було відновлене. Однак рішення суду в частині зобовязання боржника Станично-Луганську районну державну адміністрацію Луганської області видати ОСОБА_1 сертифікат на земельну частку (пай) залишилось не виконаним.

Як свідчать матеріали, додані до відзиву на скаргу, які є фактично матеріалами виконавчого провадження, судове рішення залишилось невиконаним у звязку із внесенням з часу його ухвалення суттєвих змін до земельного законодавства. Згідно цих змін місцеві державні адміністрації втратили повноваження щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення із земель державної власності, розташованих за межами населених пунктів.

Також у звязку із внесеними до законодавства змінами на цей час не видаються сертифікати на земельну частку (пай). Між тим, статтею 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних ділянок (паїв)» передбачено, що рішення суду про визнання права на земельну частку (пай) є документом, що посвідчує право на земельну частку (пай).

На даний час, згідно ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України повноваженнями щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення із земель державної власності наділений Центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи, якими є органи Держгеокадастру.

Однак, незважаючи на зміни у законодавстві, які унеможливлюють виконання судового рішення саме Станично-Луганською районною державною адміністрацією Луганської області, державний виконавець, в порушення вимог ст. ст. 2, 18 Закону України «Про виконавче провадження», згідно яких він насамперед зобовязаний вживати усіх передбачених законом заходів направлених на забезпечення виконання судового рішення, для чого у нього є право на звернення до суду, який видав виконавчий документ, зокрема, для встановлення чи заміни порядку і способу виконання рішення, а також для заміни сторони виконавчого провадження, вимагав від боржника його виконання з ініціюванням неправомірного притягнення останнього до відповідальності, в тому числі до кримінальної.

В результаті, дії державного виконавця щодо примушування боржника, що не в змозі виконати судове рішення, призвели до винесення оскаржуваної постанови від 08 вересня 2017 року про закінчення виконавчого провадження № 43004840, яка в такому разі повинна бути визнана неправомірною.

З таких обставин, враховуючи те, що суд вважає оскаржувану постанову такою, що винесена з порушенням вказаних вище вимог закону, вимоги скаржника щодо її скасування та відновлення виконавчого провадження є обґрунтованими.

На підставі наведеного, керуючись ст. 258-260, 451 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати неправомірною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у луганській області ОСОБА_2 від 08 вересня 2017 року № 43904840 про закінчення виконавчого провадження.

Зобовязати головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області ОСОБА_2 відновити виконавче провадження № 43004840.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Луганської області протягом пятнадцяти днів з моменту її ухвалення, датою якої є складання повного судового рішення.

Повний текст ухвали було складено 12 лютого 2018 року.

Головуючий: