Номер провадження 22-ц/775/148/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2018 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Мірути О.А.

суддів Гапонова А.В., Новосядлої В.М.,

за участю секретаря Ситнік Д.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Донецької області в м. Бахмуті апеляційну скаргу позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ухвалу Краматорського міського суду Донецької області від 24.11.2017 року (суддя Марченко Л.М. ) у цивільній справі № 234/17909/17 за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення постійного сервітуту земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

23.11.2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_3 про встановлення постійного сервітуту земельної ділянки у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5 про визнання права власності та виділення долі в натурі.

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 24.11.2017 року відмовлено у прийнятті зустрічного позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення постійного сервітуту земельної ділянки, та повернуто його разом з доданими матеріалами.

Не погодившись з ухвалою суду позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу в якій просять: ухвалу Краматорського міського суду Донецької області від 24.11.2017 року скасувати та направити справу до Краматорського міського суду Донецької області для спільного розгляду з первісним позовом, посилаючись на наступне. Висновок суду, що у зустрічному позові йдеться про встановлення саме земельного сервітуту, земельна ділянка належить Краматорській міській раді, а позов ОСОБА_3 стосується будівель та споруд, які перебувають у власності фізичних осіб, не відповідає нормам матеріального права, оскільки відповіднго до ч.2 ст. 120 ЗК України якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об»єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. При винесенні ухвали суд не дослідив факт наявності у позивачки за первинним позовом права користування земельною ділянкою площею 0,1759 га кадастровий номер НОМЕР_1, а положення ЗК України закріплюють принцип цілісності об'єкту нерухомості з земельною ділянкою на якому розташований такий об'єкт. Вважає, що як виділення частки нерухомого майна так і визнання права власності на об'єкт нерухомого майна не можуть бути здійснені окремо від земельної ділянки на якій вони розташовані. На вказаній земельній ділянці, на якій знаходиться об'єкт нерухомого майна, що підлягає виділенню, розташована дорога загального користування, яка забезпечує проїзд та прохід до об'єктів нерухомості належних ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і згідно висновку технічної можливості виділу в натурі з об'єкта нерухомого майна виділення можливо за умови організації під'їзних шляхів згідно будівельних правил та норм. У зв'язку з чим, вирішення питання виділу не можливе без визначення та організації під'їзних шляхів, предметом якого і є зустрічний позов.

Представник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за довіреністю ОСОБА_6 в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав в повному обсязі, наполягав на її задоволенні.

ОСОБА_3 в судове засідання не з»явилась, про день і час розгляду справи повідомлялась належним чином.

Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_6, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у прийнятті зустрічного позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2, суд першої інстанції встановив, що первісний та зустрічний позови не є взаємопов»язаними та їх спільний розгляд не є доцільним. Так, позови є різними по об'єкту нерухомого майна, а саме: первісний позов стосується будівель та споруд, а зустрічний - земельної ділянки. Предметом первісного позову, поданого ОСОБА_3, є виділ нерухомого майна в натурі, у частці, яка відповідає її частці у праві спільної часткової власності. Предметом зустрічного позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є встановлення певних умов користування земельною ділянкою (встановлення сервітуту), при цьому земельна ділянка не належить ОСОБА_3 або іншим сторонам, а є власністю Краматорської міської ради. Правовідносини, що випливають з первісного позову, стосуються реалізації права власності та регулюються Цивільним кодексом України, а вимоги, що заявлені у зустрічному позові регулюються Цивільним кодексом України та Земельним кодексом України. При цьому у зустрічному позові йдеться про встановлення саме земельного сервітуту, однак земельна ділянка належить Краматорській міській раді, а позов ОСОБА_3 стосується будівель та споруд, які перебувають у власності фізичних осіб. Вимоги за обома позовами є самостійними та не можуть зараховуватися. У випадку задоволення зустрічного позову таке рішення не може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

З таким висновком суду першої інстанції не погоджується суд апеляційної інстанції з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що в провадженні Краматорського міського суду Донецької області (суддя Марченко Л.М. ) перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5, в якому позивачка просить суд: виділити їй певне нерухоме майно в натурі в об»ємі, що відповідає розміру частки, яка їй належить у спільній частковій власності; визнати за нею право особистої власності на це майно та припинити її право спільної часткової власності.

Підставами позову є те, що сторони є співвласниками нерухомого майна - промислової бази, яка складається з будівель та споруд, розташованих на земельній ділянці, що перебуває у комунальній власності за адресою: АДРЕСА_1, яка належить їм на праві спільної часткової власності.

В зустрічному позові ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3, позивачі просять суд: встановити постійний безкоштовний сервітут на право проходу та проїзду на транспортному засобі по наявному шляху, розташованому на земельній ділянці кадастровий номер НОМЕР_1 шириною 4,5 м згідно генеральному плану території об»єкту розташованого за адресою: АДРЕСА_2.

З наведеного слідчить, що нерухоме майно, яке є предметом спору за первісним позовом, розміщене на земельній ділянці, яка є предметом зустрічного позову.

Згідно ст.123 ч.2 ЦПК України ( в редакції, що діяла до 15.12.2017 року) зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов'язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин, або коли вимоги за позовами можуть зараховуватися, або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

На підставі викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що первісний позов стосується розв»язання спору про виділ частки нерухомого майна в натурі. Зустрічний позов - порядку використання і розпорядження земельною ділянкою, на якій розташоване спірне майно і яка перебуває у їх спільному користуванні, між громадянами, яким нерухоме майно належить на праві спільної власності, а тому не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо недоцільності одночасно з розв»язанням первісного спору вирішення зустрічного позову, оскільки вони виникають з одних правовідносин.

Висновок суду першої інстанції, що позови є різними за об'єктом нерухомого майна, регулюються різними кодексами: Цивільним кодексом України та Земельним кодексом України, земельна ділянка належить Краматорській міській раді, а позовні вимоги є самостійними, у відповідності до ст. 123 ч.2 ЦПК України не можуть бути підставою для відмови у прийнятті зустрічного позову.

Тому висновок суду першої інстанції, що первісний та зустрічний позови не є взаємопов»язаними та їх спільний розгляд не є доцільним апеляційний суд вважає помилковими та погоджується з доводами апеляційної скарги .

Висновок суду перщої інстанції, що задоволення зустрічного позову не може виключити повністю або частково задоволення первісного позову не впливає на висновок суду апеляційної інстанції, оскільки не є єдиною умовою при розгляді питання щодо прийняття зустрічного позову до спільного розгляду з первісним позовом.

На підставі викладеного, апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги щодо доцільності розгляду зустрічного позову про встановлення постійного сервітуту земельної ділянки разом з первісним позовом про визнання права власності та виділення долі в натурі.

На підставі викладеного апеляційну скаргу слід задовольнити, а ухвалу суду скасувати з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 374, 379 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Краматорського міського суду Донецької області від 24.11.2017 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:

Судді:

Повний текст постанови виготовлений 31 січня 2018 року.

Доповідач: