Справа № 6-29/18
У Х В А Л А

19 березня 2018 року Солом?янський районний суд м. Києва у складі

головуючого - судді Кізюн Л.І.,

при секретарі: Швидченко О.В.,

за участю заявників (представників заявника) - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, заінтересована особа: ОСОБА_4, про поновлення строків пред'явлення виконавчих листів до виконання у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про захист честі та гідності, компенсації матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

До суду 24.11.2017 року звернулися заявники ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 з заявою, в якій просили поновити кожній з них строк на повторне пред'явлення до виконання в орган державної виконавчої служби, приватному виконавцю кожною з них виконавчого листа за №2-23-1/09 Солом'янського районного суду м. Києва, виданого ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_2 18 і 19 серпня 2009 року по справі №2-23-1/09 за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про захист честі і гідності, відшкодування шкоди.

Обґрунтовуючи свої вимоги, заявники зазначили, що 06.08.2009 року Солом'янський районний суд м. Києва у справі №2-23-1/09 ухвалив рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про захист честі і гідності, відшкодування завданої майнової і немайнової шкоди, яким стягнув також на користь позивачів судові витрати. Додатковим рішенням судом було задоволено їх заяву про стягнення з ОСОБА_4 судових витрат у розмірі 2000,00 грн. на користь держави, що підтверджується матеріалами справи №2-23-1/09.

Проте, як вказують заявники, ці рішення до сих пір не виконані з вини державних виконавців та суддів, які розглядали їхні скарги у період 2009-2017 рр.

Заявники вказують, що 20.06.2013 року їм стало відомо 29.06.2013 року головний державний виконавець Шевченко С.П. постановами за №14817018, №14816799, №14816630, №14816411, №14816192 та №14811745 повернув по пошті виконавчі листи Солом'янського районного суду м. Києва за №№2-23-1/09 від 18 і 19 серпня 2009 року, на підставі п.п. 2, 9 ст. 47, ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року (в редакції 08 березня 2011 року), які вони оскаржили до суду 08 липня 2013 року шляхом подання скарги до справи №760/4478/13-ц із змінами.

Однак станом на 24.11.2017 року (понад 4 роки) вимоги скаржників щодо скасування цих постанов від 20.06.2013 року головного державного виконавця Шевченко С.П. розглядаються.

Таким чином, заявники змушені звернутися до суду з заявою про поновлення строків пред'явлення виконавчих листів до виконання.

Заявник ОСОБА_1, яка діє від свого імені та від імені довірителя ОСОБА_3, у судовому засіданні підтримала подану заяву про поновлення строків пред'явлення виконавчих листів до виконання та просила її задовольнити, посилаючись на підстави та обставини, викладені у ній.

Заявник ОСОБА_2, у судовому засіданні підтримала подану заяву про поновлення строків пред'явлення виконавчих листів до виконання та просила її задовольнити, посилаючись на підстави та обставини, викладені у ній.

Заінтересована особа ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, будь-яких клопотань, пояснень щодо поданої заяви від заінтересованої особи до суду не надходило.

Суд, заслухавши пояснення зявників, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, судом встановлено, що рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 06 серпня 2009 року, позов ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про захист честі та гідності, компенсації матеріальної та моральної шкоди - було задоволено.

Зобов'язати ОСОБА_4 спростувати відомості, які не відповідають дійсності і порочать честь та гідність ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2 шляхом написання спростування до Святошинського районного суду м. Києва та до ЖЕО № 1004, надавши копії зазначеного спростування ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2

Стягнуто з ОСОБА_4 кошти для компенсації завданої моральної шкоди на користь ОСОБА_3 в сумі 22000 грн., ОСОБА_1 в сумі 17000 грн., ОСОБА_2 в сумі 1700 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3: відшкодування заподіяної матеріальної шкоди в сумі 2166 грн. 64 коп. та відшкодування понесених останньою судових витрат на загальну суму - 52 грн. 99 коп.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2: відшкодування понесених останньою судових витрат на загальну суму - 25 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1: відшкодування понесених останньою судових витрат на загальну суму - 18 грн. 70 коп. (а.с.а.с. 127-130 Т. 3).

19 та 26 серпня 2009 року заявники із заявами в орган ДВС по вул. Саксаганського, 110 м. Києва пред'явили 6 (шість) виконавчих листів Солом'янського районного суду м. Києва за №№2-23-1/09, видані їм 18 і 19 серпня 2009 року для примусового виконання рішення суду від 06.08.2009 року в частині стягнення із ОСОБА_4 грошових коштів (а.с.а.с. 143, 146 Т. 3).

З матеріалів справи вбачається, що 01 і 02 вересня 2009 року для виконання вказаних виконавчих листів було відкрито виконавчі провадження за №14817018, №14816799, №14816630, №14816411, №14816191 та №14811745, які було об'єднано постановою №1256 від 11.09.2009 року у зведене виконавче провадження №15416426 (1256), виконавчі провадження також постановою від 11.09.2009 року приєднано до зведеного виконавчого провадження №1256.

20.06.2013 року головним державним виконавцем Шевченко С.П. постановами за №14817018, №14816799, №14816630, №14816411, №14816192 та №14811745 було повернуто по пошті виконавчі листи Солом'янського районного суду м. Києва за №№2-23-1/09 від 18 і 19 серпня 2009 року, на підставі п.п. 2, 9 ст. 47, ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року (в редакції 08 березня 2011 року).

Заявники посилаються на те, що про повернення виконавчих листів постановами державного виконавця вони дізналися 29.06.2013 року та оскаржили до суду 08 липня 2013 року шляхом подання скарги до справи №760/4478/13-ц із змінами.

Станом на день звернення із заявою про поновлення строків пред'явлення виконавчих листів до виконання у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про захист честі та гідності, компенсації матеріальної та моральної шкоди, до суду, зазначені постанови державного виконався заявниками оскаржуються.

Станом на 24.11.2017 року (понад 4 роки) вимоги скаржників щодо скасування постанов від 20.06.2013 року головного державного виконавця Шевченко С.П. розглядаються, що підтверджується доказами, наданими заявниками, зокрема копіями судових рішень та повідомлень про розгляд справи.

Крім того, заявниками самостійно з'ясовувалось питання про наявність у боржника майна. А після того, як ОСОБА_3 отримано постанову державного виконавця від 19.06.2017 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, заявниками 18.10.2017 року та 19.10.2017 року вдруге було пред'явлено до виконання виконавчі листи Солом'янського районного суду м. Києва за №№2-23-1/09 від 18 і 19 серпня 2009 року, отримані ними 29.06.2013 року по пошті від органу ДВС із постановами про повернення за №№ №14817018, №14816799, №14816630, №14816411, №14816192 та №14811745 від 20.06.2013 року.

Повідомленнями державного виконавця від 20.10.2017 року державним виконавцем повернуто виконавчі листи Солом'янського районного суду м. Києва за №№2-23-1/09 від 18 і 19 серпня 2009 року, у зв'язку з порушенням строку (а.с.а.с. 28, 29, 30 Т. 5).

Заявники вважають, що поновлення строку пред'явлення виконавчих листів до виконання надасть змогу виконати рішення суду, яке не виконується не з їх вини.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 5 ст. 124, п. 9 ст. 129 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. До основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню по всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Згідно із чч.1, 2 ст.12 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчі документи можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Відповідно до пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ "Про виконавче провадження" виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Згідно ч. 6 ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження" стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Згідно ч. 1 ст. 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Заявниками доведено та надано суду належні та допустимі докази поважності пропуску строку пред'явлення виконавчих документів до виконання за період з моменту отримання стягувачами виконавчих листів.

Враховуючи вимоги законодавства, та те, що рішення суду не виконано до цього часу, суд вважає, що стягувачами пропущено строк пред'явлення виконавчих документів з причин, які не залежали від них, а тому строк їх пред'явлення підлягає поновленню.

Таким чином, виходячи з обставин, встановлених у судовому засіданні, які об'єктивно доводять неможливість пред'явлення виконавчих листів до виконання з дотриманням строку, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись Конституцією України, Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 2, 81, 89, 433, ЦПК України,

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, заінтересована особа: ОСОБА_4, про поновлення строків пред'явлення виконавчих листів до виконання - задовольнити.

Поновити ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 строк на пред'явлення до виконання виконавчих листів, виданих Солом'янським районним судом м. Києва за рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 06 серпня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про захист честі та гідності, компенсації матеріальної та моральної шкоди.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України.

Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення до Апеляційного суду м. Києва через районний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Л.І. Кізюн