Провадження № 2/522/6956/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2018 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Шенцевої О.П.,

при секретарі Соболевій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 (АДРЕСА_2) про витребування майна з чужого незаконного володіння, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка, ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просила суд зобов'язати відповідача передати у законну власність позивача майно, а саме сережки фірми AURUM вартістю 4934 гривень, пральну машину INDESIT, вартістю 4620 грн., холодильник-морозильник INDESIT вартістю 2999 грн., конвекційну піч UNIT, вартістю 649 гривень, телевізор SONY, вартістю 10487,90 гривень, пилосос Philips, вартістю 2880 гривень.

При цьому позивачка посилається на те, що вона з жовтня 2015 року проживала разом з ОСОБА_3 без реєстрацію шлюбу та вели спільне господарство у будинку за адресою: АДРЕСА_3. Впродовж спільного життя ними було набуто спірне майно.

Вказаний будинок належить тещі ОСОБА_3 - відповідачці по справі - ОСОБА_2

Позивачки стало відомо, що відповідачка має намір продати будинок, у зв'язку з чим позивачка звернулась до відповідачки з проханням забрати свої речі, але їй в цьому було відмовлено, у зв'язку з чим вона вимушена звернутися до суду з даним позовом.

У судовому засідання позивачка позов підтримала, просила його задовольнити.

Відповідачка у судовому засіданні позов не визнала, надавши свій відзив, з якого вбачається, що дійсно їй належав будинок за адресою: АДРЕСА_3, який вона продала у червні 2018 року. В будинку ніяких речей позивачки не було, а тому просить у задоволенні позову відмовити.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов не обґрунтований, не доведений та задоволенню не підлягає.

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 проживала разом з ОСОБА_3 без реєстрацію шлюбу та вели спільне господарство у будинку за адресою: АДРЕСА_3, який належав відповідачці. Впродовж спільного життя ними було набуто майно, а саме сережки фірми AURUM вартістю 4934 гривень, пральну машину INDESIT, вартістю 4620 грн., холодильник-морозильник INDESIT вартістю 2999 грн., конвекційну піч UNIT, вартістю 649 гривень, телевізор SONY, вартістю 10487,90 гривень, пилосос Philips, вартістю 2880 гривень.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з нормами статті 17 Конвенції, жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходить з того, що позивачкою не надано жодних доказів того, що саме вона є власником спірного майна, а також, що воно було нею придбано.

Надані позивачкою чеки, гарантійні документи, накладна, не можуть прийняти судом як докази, обґрунтовуючи позовні вимоги.

Відповідачкою надані письмові пояснення свідків, з яких вбачається, що спірного майна в будинку, що належав відповідачки не було.

Крім того, позивачкою не надані докази проживання в будинку відповідачки, а тому у суду не має підстав вважати, що спірні речі належать позивачці та знаходились у будинку відповідачки.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Таким чином, суд вважає, що не має жодних підтверджень викладених в позовній заяві обставин, надані позивачкою докази не можуть вважатися належними, а тому суд дійшов висновку про необґрунтованості та недоведеності позовних вимог.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі наведеного, суд вважає, що матеріали справи не містять будь-яких доказів на підтвердження позовних вимог, та обставин викладених у позові, а тому суд відмовляє у задоволенні позову у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.

Керуючись ст. 3, 4, 10, 12, 13, 17, 18, 76-81, 258-259, 263-265, 352, 354-355 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 (АДРЕСА_2) про витребування майна з чужого незаконного володіння - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Одеської області, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя:

24.10.18