ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2018 року

м. Харків

Справа № 646/1272/18

Провадження № 22-ц/818/1252/18

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

Учасники справи :

Позивач: ОСОБА_1

Відповідач: ОСОБА_2

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні суду в місті Харкові

апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Червонозаводського районного суду м. Харків від 17 квітня 2018 року, постановлене суддею Сорока О.П.

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ПрАТ «Страхова компанія «Саламандра - України» про відшкодування шкоди,

в с т а н о в и в :

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом в якому просив стягнути з відповідача на його користь у відшкодування завданої матеріальної шкоди 14418,40 грн. та моральну шкоду у розмірі 3200,00 грн.

Позов вмотивовано тим, що 17 листопада 2017 року о 14 годині 00 хвилин по проспекту Гагаріна, 20 в місті Харків сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пошкоджено автомобіль Mercedes - Benz Е 250 CDI», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, яким керував на підставі довіреності ОСОБА_1. На момент звернення до суду вказаний автомобіль належить позивачу на праві власності. Постановою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 18.12.2017 року у справі № 646/8483/17 ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 гривень. На думку позивача, страхова компанія повинна відшкодувати позивачеві суму шкоди у розмірі 47347,62 грн., обраховану за формулою 59 822,02 грн. - 20% ПДВ = 47857,62 грн. - 510 грн. франшиза. Таким чином позивач просить стягнути з відповідача різницю між страховою виплатою та фактичними матеріальними збитками, що становить 12474,40 грн. Крім того, позивач просить сягнути з відповідача вартість експертизи у розмірі 2500,00 грн. та 1944,00 грн. - діагностику пошкоджень автомобілю, проведених СП ТОВ «Автомобільний Дім України - Мерседес Бенц». Крім заподіяної матеріальної шкоди, позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду, яку позивач оцінює у розмірі 3200,00 грн.

У відзиві на позовну заяву ОСОБА_2 зазначає, що на момент ДТП ОСОБА_1 не був власником транспортного засобу, тобто на час ДТП у ОСОБА_1 права власності на автомобіль не було, тому у розумінні ст. 1166 ЦК України він не являється особою яка має право вимагати відшкодування шкоди.

Крім того, до участі у справі необхідно залучити у якості третьої особи, власника транспортного засобу ОСОБА_4.

Так, розмір франшизи згідно страхового полісу №АК/5829177 становить 510 грн.. Страхова сума за шкоду заподіяну майну становить 100000 грн. Вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу, згідно висновку експертизи становить 59822,02 грн. таким чином страхової суми в розмірі 100000 грн. згідно полісу достатньо для відшкодування 59822,02 грн. матеріального збитку власнику транспортного засобу.

Рішнням Червонозаводського районного суду м. Харків від 17 квітня 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 - задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 12474,40 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 3200,00 грн. В частині позовний вимог про стягнення витрат на діагностику автомобілю - відмовлено. Стягнутои з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 2788,18 грн.

Не погоджуючись з рішенням ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, суд неповно з'ясував обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не сприяв повному та об'єктивному її розгляду.

Висновок суду першої інстанції не відповідає фактичним обставинам справи. Суд ухвалюючи рішення не взяв до уваги той факт, що позивач на момент ДТП не був власником транспортного засобу.

При розгляді справи, судом не вірно встановлено факт отримання суми страхового відшкодування, доказів на підтвердження отримання страхового відшкодування відсутні, крім того ОСОБА_1 може змінити спосіб отримання вказаних коштів, не на карту із відрахуванням 20% ПДВ, а в інший спосіб.

До Апеляційного суду Харківської області представником ОСОБА_1 адвокатом ОСОБА_6 подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначає, що доводи відповідача про неналежність позивача у справі є необґрунтованими та такими, що суперечать положенням закону.

Щодо доводів що страховий поліс відповідача повинен був покрити матеріальні збитки позивача спростовуються виплатою страхової компанії у сумі, що менша за суму матеріальних збитків.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що 17 листопада о 14 год. 00 хв., в м. Харкові, по пр. Гагаріна, 20, водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Toyota Camry», державний номер НОМЕР_2, не дотримався безпечної дистанції, щоб мати можливість контролювати рух автомобілю, здійснив зіткнення з автомобілем «Mercedes - Bens E250 CDI» під керуванням ОСОБА_1, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків, чим порушив п. 13.1 Правил дорожнього руху.

Постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18 грудня 2017 року у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 214 КУпАП, що спричинило ДТП, визнано громадянина України ОСОБА_2

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Для настання цивільної відповідальності повинні існувати чотири підстави: 1) наявність шкоди; 2) протиправна дія заподіювача шкоди; 3) наявність причинного зв'язку між протиправною дією та шкодою; 4) вина заподіювача шкоди.

Разом з тим, згідно з п. 8 ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна є обов'язковим у випадках визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Статтею 3 ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» встановлено, що незалежною оцінкою майна вважається оцінка майна, що проведена суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання.

Процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. У випадках самостійного проведення оцінки майна органом державної влади або органом місцевого самоврядування складається акт оцінки майна. Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлюються відповідно до статті 12 цього Закону.

В силу вимог ст.12 ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб'єкта оціночної діяльності.

Відповідно до висновку судового експерту ОСОБА_7 щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 63/11-17 від 28 листопада 2017 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля ««Mercedes - Bens E250 CDI», державний номер НОМЕР_1 з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, становить 59822 грн. 02 коп. (а.с. 15-20).

Вартість відновлюваного ремонту легкового автомобіля ««Mercedes - Bens E250 CDI», державний номер НОМЕР_1, без урахування фізичного зносу вузлів і деталей, на момент проведення дослідження становить 95502 грн. 78 коп.

Ринкова вартість автомобіля ««Mercedes - Bens E250 CDI», державний номер НОМЕР_1, до моменту ДТП становить 869310 грн. 76 коп.

Відповідно даних вказаних у висновку щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 63/11-17 від 28 листопада 2017 року, власником автомобіля ««Mercedes - Bens E250 CDI», державний номер НОМЕР_1, на підставі свідоцтва про реєстрації НОМЕР_3 зазначений ОСОБА_1 (а.с. 13).

Частиною другою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з вимогами статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Частиною 4 статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, виходячи з вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За загальними приписами ч.3 ст. 12 ЦПК України та ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Положеннями ст. 82 ЦПК України визначено обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

У відповідності зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Як визначено в ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд першої інстанції повно і всебічно з'ясував обставини по справі, на які посилалися сторони як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінив докази, які були досліджені судом.

Що стосується доводів апеляційної скарги, то слід зазначити наступне.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 за №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено: Враховуючи, що відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну.

До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених пунктом 2.1 Правил дорожнього руху України (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб).

Таким чином, посилання ОСОБА_2 на неналежність позивача у справі, про відсутність права у ОСОБА_1 звертатися до суду із позовом не ґрунтуються на положеннях закону, тому судовою колегією не приймаються.

Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_2 про можливість зміни способу отримання матеріального збитку шляхом не перерахування на картку із втратою 20% ПДВ а в іншій спосіб, судова колегія розглядає критично, оскільки на момент ухвалення рішення питання щодо перерахунку коштів було узгоджено між сторонами та згідно квитанції №925379 від 06.11.2018 на рахунок ОСОБА_1 було зараховано грошові кошти у сумі 48449,99 грн.

Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність законодавчих підстав для стягнення з нього розміру ПДВ, судова колегія вважає їх необґрунтованими виходячи з наступного.

До страхової виплати яку сплачує страхова компанія не входить розмір ПДВ.

Відповідно до положень п. 36.2 ст. 36 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у випадку сплати страхового відшкодування безпосередньо на рахунок потерпілої особи, страхове відшкодування зменшується на встановлений законом розмір ПДВ.

Відповідно до п.п. 193.1 ст. 193 Податкового кодексу України, ставка податку на додану вартість встановлюється в розмірі 20 % від бази оподаткування.

Ст. 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

За положеннями ст. ст.12, 81 ЦПК України, кожна особа повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналізуючи матеріали справи у сукупності, судова колегія вбачає причинний зв'язок між порушенням відповідачем правил дорожнього руху, та спричиненням позивачу матеріальних збитків у вигляді пошкодження належного йому автомобіля.

Таким чином, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про обов'язок відповідача відшкодувати, оскільки у відповідача перед позивачем існує грошове зобов'язання із відшкодування шкоди.

Доводи апеляційної скарги щодо неправомірності стягнення судом з відповідача суми ПДВ, яка не була сплачена ПАТ СК «Саламандра-України», спростовуються висновком експертного дослідження № 63/11-17 від 28.11.2017 року зі змісту якого вбачаться, що при розрахунку розміру майнової шкоди в сумі 59 822,02 грн. були взяті вартість ремонтно-відновлювальних робіт, вартість необхідних для ремонту матеріалів, вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту та коефіцієнт фізичного зносу.

Отже, ПДВ не нараховувався при визначенні розміру майнової шкоди.

З огляду на вимоги ст. 1194 ЦК України, суд першої інстанції правомірно стягнув з відповідача різницю між фактичним розміром шкоди і страхової виплатою, але припустився арифметичної помилки. Так згідно довідки № 925379 від 06.11.2018 виданої ПАТ КБ «Приват Банк» на рахунок ОСОБА_8 27 квітня 2018 року надійшло безготівкове зарахування суми 48 449,99 грн. від ПрАТ СК «Саламандра-України» з позначкою «страхове відшкодування», тому стягненню з відповідача підлягає сума 11 432,23 грн. замість 12 474,40 грн.

Що стосується розміру стягнутої моральної шкоди, судова колегія вважає, що суд обґрунтовано дійшов висновку про стягнення 3200 грн.. відповідач в свою чергу не спростував цих висновків суду.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 538,20 грн.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для зміни судового рішення є неправильне застосування норм процесуального та матеріального права, тому рішення суду підлягає зміні в частині стягнення майнової шкоди та судового збору.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390, 391 ЦПК України суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14 квітня 2018 року змінити.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування майнової шкоди 11 432 (одинадцять тисяч чотириста тридцять дві) грн 23 коп. та судові витрати в сумі 2 538 (дві тисячі п"ятсот тридцять вісім) грн 20 коп., всього 13 970 (тринадцять тисяч дев"ятсот сімдесят) грн 43 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття. В силу ст.389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий С.С. Кругова

Судді Н.П. Пилипчук

О.В. Маміна

Повний текст постанови

складено 13 листопада 2018 року