Апеляційний суд Кіровоградської області
справа № 405/19/16-ц
№ провадження 22-ц/781/240/18 Головуючий у суді І-ї інстанції Шевченко І. М.
Доповідач Дуковський О. Л.
ПОСТАНОВА

Іменем України

13.02.2018 року м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді: Дуковського О.Л.

суддів: Єгорової С.М., Кіселика С.А.

за участю секретаря: Савченко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 01 листопада 2017 року, у складі головучого судді - Шевченко І.М., у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Альфа - Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2016 року публічне акціонерне товариство «Альфа - Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову зазначило, що 05.02.2008 року між ЗАТ «Альфа-Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір № 800003099, відповідно до умов якого позичальникові надано кредит в сумі 12 000, 00 доларів США.

19.08.2009 року ЗАТ «Альфа-Банк» у відповідності до Закону України «Про акціонерні товариства» було перейменовано в публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк».

Відповідно до умов договору позичальник зобов'язався в порядку та на умовах, що визначені договором повернути кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та додатком № 1 до нього - графіком погашення кредиту.

Позивач повністю виконав взяті на себе зобов'язання, передбачені даним договором, а відповідач в порушення умов договору від своєчасного виконання зобов'язань ухиляється і у зв'язку з чим, станом на 05.12.2015 року має заборгованість в сумі 11 216, 51 доларів США, із них: прострочена заборгованість за кредитом складає - 9 586, 79 доларів США; за відсотками - 1 629, 72 доларів США.

Позивачем ОСОБА_2 направлялась вимога про дострокове повернення кредиту, але ним вона проігнорована і зобов'язання за кредитним виконані не були.

Просив задовольнити позов та стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати у справі.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 01 листопада 2017 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованість по кредитному договору № 800003099 від 05.02.2008 року в сумі 11 216, 51 доларів США . Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, а справу направити на новий розгляд. Зазначає, що рішення суду ухвалено з порушенням норм процесуального права, оскільки справа розглянута без його участі, чим порушено його конституційне право на справедливий суд. Внаслідок чого ОСОБА_2 був позбавлений дати пояснення по суті справі, а суд першої інстанції ухвалив необґрунтоване рішення у справі.

Суд першої інстанції не дав оцінки визначеними позивачем розрахункам заборгованості за кредитним договором, не проаналізував періоду виникнення заборгованості, правомірності нарахування відсотків та штрафних санкцій, не з'ясував питання про подвійне стягнення заборгованості. Вважає позов необґрунтованим та недоведеним. Також зазначає, що судом не взято до уваги наслідків рішення постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 23.06.2015 року, яким з нього на користь позивача була стягнута заборгованість за кредитним договором № 800003099 від 05.02.2008 року, та вважає, що фактично виникла загроза подвійного стягнення одних і тих самих сум за різними рішеннями судів.

На апеляційну скаргу позивачем подано відзив, в якому він просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Вказав, що виписка по рахунку заборгованості є належним доказом підтвердження видачі відповідачу коштів на умовах визначених кредитним договором, а також усіх подальших банківських операцій, що пов'язані з кредитним договором. Щодо рішення постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 23.06.2015 року представник позивача зазначив, що воно скасовано Новозаводським районним судом міста Чернігова за позовною заявою ОСОБА_2 Вважає, що суд першої інстанції належним чином перевірив всі фактичні обставини справи, дав належну оцінку доказам та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову у даній справі.

У судове засідання Апеляційного суду Кіровоградської області сторони у справі не з'явилися.

Від відповідача надійшла заява про перенесення розгляду справи за його апеляційною скаргою у зв'язку з погіршенням стану здоров'я, медичну довідку надасть у наступне судове засідання.

Представник позивача надав заяву про розгляд справи без участі представника позивача, просить рішення суду залишити без змін, а скаргу без задоволення. Також просить долучити до матеріалів справи копію меморіального ордеру №18103 від 05.02.2008 року про отримання ОСОБА_2 кредитних коштів у розмірі 12000, 00 доларів США.

Колегія суддів вважає, що відповідачем не надано підтвердження щодо погіршення його стану здоров'я (медичної довідки), а тому відсутні поважні причини для відкладення розгляду справи, оскільки строк на розгляд апеляційної скарги у відповідності до ст. 371 ЦПК України закінчився, а відповідач із заявою про продовження розгляду справи не звернувся.

Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши письмові докази у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України в редакції, чинній на час розгляду справи судом першої інстанції, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України в редакції, чинній на час розгляду справи судом першої інстанції, під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Аналогічні положення містяться у ст.ст.263, 264 ЦПК України в редакції Закону України № 2147-УШ від 03.10.2017 року, чинній на час розгляду справи апеляційним судом.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення відповідає.

Задовольняючи позов про стягнення заборгованості за кредитним договором, судом першої інстанції було встановлено, що відповідачем прострочено виконання грошового зобов'язання, а тому позивач має право вимагати від боржника погашення боргу та відсотків.

З матеріалів справи вбачається, що 05.02.2008 року між ЗАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 800003099, відповідно до умов якого останньому було надано кредит в сумі 12 000, 00 доларів США (а.с. 5).

Відповідно до умов договору позичальник зобов'язався в порядку та на умовах, що визначені договором повернути кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та додатком № 1 до нього - графіком погашення кредиту.

Факт отримання відповідачем кредитних коштів у розмірі 12000, 00 доларів США підтверджується меморіальним ордером №18103 від 05.02.2008 року та розрахунком заборгованості, в якому відображено рух коштів по рахунку (а.с.15-16).

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 05.12.2015 року відповідач має заборгованість в сумі 11 216, 51 доларів США, із них: прострочена заборгованість за кредитом - 9 586, 79 доларів США; за відсотками - 1 629, 72 доларів США., заборгованість по пені 3474,13 доларів США.

Щодо стягнення пені, позивач у позові таку вимогу не ставить.

З письмової вимоги про дострокове повернення кредиту вих. №105001-102-б/б від 15.12.2015 року вбачається, що публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» повідомляло ОСОБА_2, про прострочення платежу за кредитним договором і загальна сума заборгованості складає 14690,64 долари США (а.с.19). Вимога була направлена поштовим відправленням, що підтверджується реєстром рекомендованих почтових відправлень №1033 (20-21,22).

На вказану вимогу відповідач ніяк не відреагував.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст..ст. 526, 612 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов Договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

В разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені Договором або Законом (стаття 611 ЦК України).

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання та боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити борг, а також відсотки.

Судом встановлено, що відповідач прострочив виконання грошового зобов'язання, а тому позивач має право вимагати від боржника погашення боргу та процентів.

За приписами ст. ст. 1049-1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та у порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позичкодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалась на його банківський рахунок.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що позов доведений, а тому підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідач про час та місце розгляду справи судом першої інстанції, був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, а саме судової повістки на 01.11.2017 року (а.с.66), про причини неявки суду не було повідомлено, а тому доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції розглянув справу за відсутності відповідача і порушив норми процесуального права є необґрунтованими, оскільки в діях відповідача вбачається ознаки затягування розгляду справи.

Доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції не дослідив і не дав оцінки рішенню постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 23.06.2015 року, яким з ОСОБА_2 на користь ПАТ»Альфа-Банк» була вже стягнута заборгованість за кредитним договором № 800003099 від 05.02.2008 року і вважає, що рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 01.11.2017 року з нього стягнуто повторну ту саму заборгованість є необґрунтованими з таких підстав.

Рішення постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 23.06.2015 року скасовано ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 21.10.2015 року за позовною заявою ОСОБА_2 . до ПАТ «Альфа-Банк», третя особа: постійно діючий третейський суд при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» про скасування рішення третейського суду (а.с. 107110,111-112).

Як вбачається з ухвали Новозаводського районного суду міста Чернігова від 21.10.2015 року рішення третейського суду скасоване з підстав, що розгляд справи, в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону (а.с. 111-112).

Законом України «Про третейські суди» передбачено, що третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком: справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки) (пункт 14, стаття 6).

Відповідно до п.4, ч. 2, ст. 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо: є рішення третейського суду, прийняте в межах його компетенції, щодо спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, за винятком випадків, коли суд відмовив у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду або скасував рішення третейського суду і розгляд справи в тому ж третейському суді виявився неможливим ( в редакції чинній на час розгляду справи).

Згідно п.5, ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: є рішення третейського суду, прийняте в межах його компетенції, з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, за винятком випадків, коли суд відмовив у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду або повернув справу на новий розгляд до третейського суду, який ухвалив рішення, але розгляд справи у тому самому третейському суді виявився неможливим (в редакції чинній на час розгляду справи).

Чинною статтею 186 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є рішення третейського суду, прийняте в межах його компетенції, щодо спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, за винятком випадків, коли суд відмовив у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду або скасував рішення третейського суду і розгляд справи в тому самому третейському суді виявився неможливим (частина 1 пункт4).

У відповідності до ч.1 п. 6 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо суд встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 186 цього Кодексу (норма чинна з 15.12.2017 року).

Таким чином, рішення постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 23.06.2015 року не є доказом у справі і не повинно досліджуватися судом першої інстанції, як це вважає відповідач.

Розрахунок, що міститься в матеріалах справи щодо розміру заборгованості за кредитним договором є належним та допустимим доказом у справі, оскільки він належним чином складений, в ньому зазначено загальна сума заборгованості на момент подання позовної заяви, відображено щомісячні нарахування відсотків за користування кредитом.

Даний розрахунок відповідачем не спростовано ніякими належними доказами.

Суд апеляційної інстанції згідно діючих вимог цивільно-процесуального законодавства перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та позовних вимог, що були предметом розгляду в суді першої інстанції.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому, відповідно до п. 1 ч. 1 ст.374 ЦПК України (в редакції з 15.12.2017 року), судове рішення підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 01 листопада 2017 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

15.02.2018 року - складено повне судове рішення.

Головуючий суддя: О.Л. Дуковський

Суддя: С.М. Єгорова

Суддя: С.А. Кіселик