Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13 листопада 2018 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Орєхова О. І. ,

за участі секретаря - Сокур О. В.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 в м. Біла Церква цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

27 вересня 2018 року позивачка ОСОБА_3 звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, посилаючись на наступні обставини.

17.10.1998 року вона уклала шлюб з відповідачем, який згідно рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 02.10.2013 року - розірваний.

Від шлюбу вони мають двох дітей, - сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04.11.2013 року № 357/10728/13 з відповідача стягувались аліменти на обох їхніх дітей у розмірі 1/3 від усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дітей.

06.05.2017 року їхньому сину виповнилося вісімнадцять років та з цього часу аліменти на дочку стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, яка припадала на сина, що досяг повноліття,тобто 1/6 усіх доходів відповідача.

Згідно рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11.08.2017 року № 357/6369/17 з відповідача стягуються аліменти на час навчання в розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку ( доходу ) відповідача, щомісячно.

Відповідач є власником двох квартир № 73 та № 65 по вул. Сквирське шосе, буд. 258, м. Біла Церква, Київська область. Відповідно до відповіді Білоцерківської обєднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у АДРЕСА_1 здається відповідачем в оренду.

З 2015 року по теперішній час у звязку з ДТП відповідач знищив два автомобілі, зараз придбав третій автомобіль.

Крім того, офіційно працює у НСТ «Альянс» на посаді старшого регіонального менеджера та отримує мінімальну заробітну плату.

Проте, виходячи з вищевикладеного можна зробити висновок, що відповідач має сторонній дохід, який він приховує від виконавчої служби, оскільки не бажає платити аліменти в більшому розмірі.

З 2016 року вона звільнилася з роботи у школі та на даний час працює у КЗ КОР «Білоцерківський краєзнавчий музей». Проте, через зміну робочого місця, її доходи зменшились. Її заробітна плата складає 3 723 грн., проте з такими доходами вона не може в повній мірі забезпечити потреби дітей.

Крім того, донька зросла, навчається у 8-В класі школи № 12 і потреби дочки значно зросли.

На її прохання розподілити витрати, повязані з навчанням дитини, відповідач ігнорує.

Просила суд збільшити розмір аліментів та щомісячно стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку ( доходу ), але не менше від одного прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з часу звернення ( а. с. 2-4 ).

Ухвалою судді від 23 жовтня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у зазначеній справі. Розгляд справи у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України вирішено провести в порядку спрощеного позовного провадженням з повідомленням ( викликом ) сторін ( а. с. 25-26 ).

09 листопада 2018 року за вх. № 36577 судом отримано від відповідача ОСОБА_2 відзив на позов, в якому останній посилався на наступне.

Позивач ОСОБА_1 у своїй позовній заяві просить збільшити розмір аліментів на утримання доньки ОСОБА_6 визначивши їх в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку ( доходу ) але не менше від одного прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку. Тобто, просить визначити аліменти не менше 1860 гривень на місяць.

Як вбачається з довідки ТОВ «НСТ ОСОБА_3» від 09.11.2018 року № 61-2018, він працює менеджером із збуту і його посадовий оклад становить 4 550 грн.

Із вказаного заробітку він сплачує аліменти в розмірі 1/5 частини на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4, який продовжує навчання. Вказана сума за вересень 2018 року становить 640,98 грн.

Таким чином, він спроможний сплачувати на утримання доньки ОСОБА_6 аліменти в розмірі 1/4 частини від його заробітку ( доходу ), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За таких обставин позов визнає частково. Не заперечує про збільшення розміру аліментів на утримання доньки ОСОБА_6 визначивши їх в розмірі 1/4 частини від заробітку ( доходу ), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та надала пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Уточнила, що в прохальній частині позовної заяви була допущена описка та просила збільшити розмір аліментів та щомісячно стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/ частини всіх видів заробітку ( доходу ), але не менше 50% прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з часу звернення.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги позивачки визнав в повному обсязі та не заперечував проти задоволення позовних вимог щодо стягнення з нього аліментів на утримання доньки ОСОБА_5 визначивши їх в розмірі 1/4 частини від заробітку ( доходу ), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Інших заяв та клопотань від учасників справи до суду не надано.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивачки ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів, підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленному цим Кодеком, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин,крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Судом встановлені фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

В судовому засіданні встановлено, що перебуваючи у шлюбі позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2, який згідно рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02.10.2013 року був розірваний ( а. с. 7 ) у подружжя народилося двоє дітей, син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04.11.2013 року № 357/10728/13 з відповідача ОСОБА_2 стягувались аліменти на обох дітей у розмірі 1/3 від усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дітей, що підтверджується наявним в матеріалах справи виконавчим листом ( а. с. 8 ).

Встановлено, 06.05.2017 року сину сторін по справі ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 виповнилося вісімнадцять років та з цього часу аліменти на дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, яка припадала на сина, що досяг повноліття, тобто 1/6 усіх доходів відповідача.

Згідно рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11.08.2017 року № 357/6369/17 з відповідача ОСОБА_2 стягуються аліменти на час навчання ОСОБА_4 в розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку ( доходу ) відповідача, щомісячно, що підтверджується наявним в матеріалах справи виконавчим листом ( а. с. 9 ).

Звертаючись з вищезазначеним позовом, позивач ОСОБА_1 посилалася на те, що вона з 2016 року вона звільнилася з роботи у школі та на даний час працює у КЗ КОР «Білоцерківський краєзнавчий музей», її заробітна плата складає 3 723 грн., що підтверджується наявною матеріалах справи довідкою про доходи за шість місяців ( а. с. 14 ), проте з такими доходами вона не може в повній мірі забезпечити потреби дітей, оскільки донька зросла, навчається у 8-В класі школи № 12 і потреби дочки значно зросли, а на її прохання розподілити витрати, повязані з навчанням дитини, відповідач ігнорує.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення.

Частиною 5, 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплений конституційний обов'язок батьків утримувати своїх дітей.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

При цьому за змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обовязки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини.

Згідно ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю того з батьків, на ім'я кого вони виплачуються, і мають використовуватися за цільовим призначенням.

Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлений обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини ( аліменти ) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або в твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення, тощо.

Згідно із ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною 1 статті 183 СК України частка заробітку ( доходу ) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Отже, положення ст. 192 Сімейного кодексу України регулює зміну розміру аліментів, тобто їх зменшення або збільшення.

У частині 1ст. 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я особи з якої стягуються аліменти, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів, при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.

Виходячи зі змісту п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2ст. 182 СК України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

При збільшенні розміру аліментів судом враховано зміна матеріального стану позивача, збільшення розміру прожиткового мінімуму на дітей у віці з 6 до 18 років, стан здоров»я дітини, вік дитини та її потреби, а також задовільний стан здоровя відповідача, і такі обставини, на думку суду, є суттєвими та відіграють значну роль у житті заявника, отримувача аліментів та неповнолітньої дитини.

Відповідач є працездатною особою, і спроможний сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини.

Крім того, відповідач ОСОБА_2 визнав позовнівимоги позивачки та не заперечував щодо стягнення з нього аліментів на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 визначивши їх в розмірі 1/4 частини від заробітку ( доходу ), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнають учасника справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставини або добровільності їх визнання.

Згідно вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Тому, враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки щодо збільшення розміру аліментів є підставними такими, що підлягають задоволенню.

Згідно п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.

Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Отже, з відповідача ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 704,80 гривень ( сімсот чотири гривні вісімдесят копійок ).

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 141, 179, 180-183, ст. 192 СК України, ст.ст. 4, 12, 13, 19, 76, 77, 81, 82, 206, 133, 141, 265, 273, 353, 354, п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства», ст. 51 Конституції України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», Конвенцією ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, Законом України «Про судовий збір», суд,

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів підлягають задоволенню.

Збільшити розмір аліментів та стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 704,80 гривень ( сімсот чотири гривні вісімдесят копійок ).

Аліменти у зміненому розмірі стягуються з дня набрання рішенням законної сили і підлягають негайному виконанню у межах сум платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення повного рішення. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( адреса проживання: 09100, АДРЕСА_2 );

Відповідач: ОСОБА_2 (адреса проживання: 09100, АДРЕСА_3, ІН НОМЕР_1 ).

Повне судове рішення складено 15 листопада 2018 року.

Рішення надруковане в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

СуддяОСОБА_7