Справа № 583/2739/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2018 року м. Охтирка Сумської області

Охтирський міськрайонний суд Сумської області в особі:

головуючого судді КОВАЛЬОВОЇ О.О.

з участю секретарів БАЙДАЛЕНКО О.О., ЯВТУШЕНКО О.С.,

учасників справи: позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, з фіксацією розгляду справи технічним комплексом «Акорд», розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Охтирка цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Рось» в особі філії «Охтирський сиркомбінат»

про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

встановив:

03.10.2017 року до суду звернувся позивач з даним позовом. Вимоги мотивував тим, що він є інвалідом І групи загального захворювання. З 05.12.2016 року по 13.09.2017 року працював на посаді підсобного працівника у Приватному підприємстві «Рось» в філії «Охтирський сиркомбінат». 07.09.2017 року позивач звернувся до керівництва з проханням видати йому аванс, так як він не має коштів на проїзд на роботу, на що йому відмовили. 08.09.2017 року позивач написав у відділ кадрів заяву про звільнення за згодою сторін. Було розпочато оформлення обхідного листа. Однак майже після оформлення всіх документів позивачу повідомлено, що звільняти його за згодою сторін не будуть, та щоб він переписав заяву за власним бажанням, на що позивач відмовився. При цьому позивача зобовязали відпрацювати два тижні. В подальшому позивач на роботу не зявився, так як не мав коштів на проїзд. В телефонному режимі позивача повідомили щоб він зявився 13.09.2017 року. Коли він зявився, то його повідомили, що він вже звільнений, вручено наказ про його звільнення від 13.09.2016 року. Однак розрахунок здійснено 15.09.2016 року. Крім того, позивачу не запропоновано дати пояснення за прогули, при звільненні не отримано згоду профспілкового органу, так як він є інвалідом І групи, не вислухано його позицію та причини незявлення на роботу після 08.09.2017 року, які були поважними, засідання постійної-діючої комісії з проведення службового розслідування проведено без повідомлення позивача та без його участі.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд визнати незаконним звільнення та поновити його на посаді робітника ремонтно-господарської дільниці в філії «Охтирський сиркомбінат» Приватного підприємства «Рось»; стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 14.09.2017 року.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити з приведених у позові мотивів.

Позивач в судовому засіданні, пояснив, що оскільки заробітна плата була занадто мала і йому не вистачало грошей, 07.09.2017 року він вирішив звільнитися з підприємства, з приводу чого в цей день звернувся до директора, написав заяву про звільнення за власним бажанням, яку залишив на робочому столі безпосереднього керівника начальника відділу постачання ОСОБА_4 щоб підписати наступного дня. ОСОБА_4 в категоричній формі повідомила позивача про необхідність відпрацювати перед звільненням 14 днів.

У пятницю 08.09.2017 року прибув на підприємство зранку, вважав, що цей день у нього вже не є робочим, підписав обхідний лист лише у начальника відділу кадрів, але, зрозумівши, що без двотижневого відпрацювання його не звільнять, покинув підприємство близько 09.00 год., оскільки саме в цьому бачив вихід із ситуації аби негайно звільнитися. Будь-яких поважних причин покинути підприємство не було, перешкод потрапити на своє робоче місце і працювати також не існувало. Вважав, що на нього чинився тиск, який проявлявся у тому, що ОСОБА_4 з ним не розмовляла, не давала йому доручень та забрала собі його робочий компютер.

У понеділок 11.09.2017 року на роботу не прибув, оскільки хворіла мати, але і нікому про це не повідомив.

12.09.2017 року прибув на роботу приблизно о 09.00 год. після телефонного дзвінка начальника відділу кадрів ОСОБА_5, але підтверджуючих документів про поважну причину відсутності на роботі не надав. Почувши, що без двотижневого відпрацювання не буде звільнений, близько 13.00 год. пішов з підприємства, оскільки вважав себе звільненим.

Згодом дізнався, що 13.09.2017 року звільнений по статті за прогули, отримав 1647.00 грн. розрахункових.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечувала, подала письмові заперечення, в яких зазначила, що ОСОБА_1 працював на підприємстві з 05.12.2016 року по 13.09.2017 року підсобним працівником. З 08, 11, 12 вересня 2017 року ОСОБА_1 без поважних причин був відсутній на робочому місці, що підтверджується службовими розписками начальника відділу постачання ОСОБА_4, начальника відділу кадрів ОСОБА_5, актами, складеними на підставі службових записок. 13.09.2017 року ОСОБА_1 звільнено з посади підсобного робітника за п.4 ст. 40 КЗпП наказом № 502 К, видано трудову книжку та проведено повний розрахунок. Вважала, що звільнення позивача проведено згідно чинного законодавства /а.с. 20-22/

Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, оцінивши в сукупності докази по справі, виходив з наступного:

Відповідно до ст. 81 ч. 1 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ст.ст. 76, 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Встановлено, що Приватне підприємство «Рось» створене і діє відповідно до Цивільного та Господарського кодексів України, є юридичною особою, що підтверджується Статутом підприємства /а.с. 56-60/.

З Положення про філію «Охтирський сиркомбінат» /а.с. 61-64/ вбачається, що філія є відокремленим підрозділом Головного підприємства без права юридичної особи.

Судом зясовано, що на підприємстві відсутня профспілкова організація /а.с. 54/, а тому і відсутній профспілковий представник, що підтвердили сторони по справі. Крім того, і безпосередньо позивач не повідомив про входження його до складу будь-якої профспілки, що діє на підприємстві.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працював на посаді підсобного робітника у філії "Охтирський сиркомбінат" ПП "Рось" в період з 05.12.2016 року до 13.09.2017 року, що підтверджується копією трудової книжки /а.с. 3/. 01.12.2016 року був ознайомлений з посадовою інструкцією підсобного робітника під особистий підпис /а.с. 66-68/, що підтвердив в судовому засіданні. Крім того, з Журналу ознайомлення з внутрішніми документами філії «Охтирський сиркомбінат» ПП «Рось» вбачається, що 01.12.2016 року ОСОБА_1 був ознайомлений під особистий підпис з правилами внутрішнього трудового розпорядку, регламентом взаємодії, ККБ, ПІ /а.с. 78-80/.

Показами допитаних в судовому засіданні свідків та дослідженням Книги вхідної та вихідної кореспонденції /а.с. 81-97/ не знайшли підтвердження доводи позивача про те, що ним у встановленому законом порядку була подана заява про наступне звільнення із зазначенням його підстав.

Службовою запискою від 08.09.2017 року начальник відділу МТП ОСОБА_4 повідомила директора філії «Охтирський сиркомбінат» ПП «Рось» про те, що позивач відсутній на роботі без поважних причин з 09.00 год. 08.09.2017 року /а.с. 25/.

08.09.2017 року директором філії «Охтирський сиркомбінат» ПП «Рось» затверджений акт, складений 08.09.2017 року комісією у складі начальника відділу МТП ОСОБА_4 , начальника відділу кадрів ОСОБА_5, охоронника ОСОБА_6 про те, що підсобний робітник ОСОБА_1 відсутній на робочому місці з 09.30 по 16.00 год. /а.с. 26/.

Службовою запискою від 11.09.2017 року начальник відділу МТП ОСОБА_4 повідомила директора філії «Охтирський сиркомбінат» ПП «Рось» про те, що позивач відсутній на роботі без поважних причин 11.09.2017 року /а.с. 27/.

11.09.2017 року директором філії «Охтирський сиркомбінат» ПП «Рось» затверджений акт, складений 11.09.2017 року комісією у складі начальника відділу МТП ОСОБА_4, начальника відділу кадрів ОСОБА_5, охоронника ОСОБА_6 про те, що підсобний робітник ОСОБА_1 відсутній на робочому місці з 08.00 по 16.00 год. /а.с. 28/.

Службовою запискою від 12.09.2017 року начальник відділу кадрів ОСОБА_5 повідомила директора філії «Охтирський сиркомбінат» ПП «Рось» про те, що позивач допустив відсутність на роботі 08, 11 та 12 вересня 2017 року, про поважну причину неявки не повідомив, з приводу чого складені відповідні акти, відсутній на роботі без поважних причин 11.09.2017 року /а.с. 29/.

12.09.2017 року директором філії «Охтирський сиркомбінат» ПП «Рось» затверджений акт, складений 12.09.2017 року комісією у складі начальника відділу МТП ОСОБА_4 , начальника відділу кадрів ОСОБА_5, охоронника ОСОБА_6 про те, що підсобний робітник ОСОБА_1 відсутній на робочому місці /а.с. 30/.

12.09.2017 року ОСОБА_1 в пояснювальній записці зазначив, що 08.09.2017 року та 11.09.2017 року не зявився на роботу, у звязку з скрутним матеріальним становищем та хворобою матері, так як живе в селі Новопостроєне Охтирського району, за 18 км від місця роботи, вартість проїзду в обидві сторони коштує 26 грн., не було коштів на проїзд, просив звільнити його із займаної посади на власний розсуд у відповідності з чинним законодавством /а.с. 31/.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що позивач був її безпосереднім підлеглим, спочатку зарекомендував себе з позитивної сторони, вона його жаліла, неодноразово позичала йому гроші, а потім став допускати запізнення та прогули, повідомляв про намір звільнитися, оскільки, як сам повідомляв, йому не вистачало грошей.

08.09.2017 року позивач прийшов на роботу із запізненням, сказав, що буде звільнятися. Оскільки необхідно було підшукати іншого працівника на заміну свідок сказала щоб позивач відпрацював хоч 3-4 дня, на що останній повідомив, що буде поступати по-іншому, покинув підприємство, більше на роботу не виходив.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засідання пояснила, що під час прийому на роботу позивач був ознайомлений з умовами роботи, посадовою інструкцією, розміром заробітної плати, трудовим розпорядком. Перші 2-3 місяці роботи зарекомендував себе з позитивної сторони, а потім на нього почали надходити скарги, в тому числі про перебування на роботі із залишками алкогольного спяніння. 07.09.2017 року ОСОБА_5 була присутня під час розмови позивача з директором підприємства, яка запропонувала або продовжувати працювати, або звільнитися.

08.09.2017 року свідок бачила позивача на підприємстві зранку, а потім їй надійшла службова записка від служби охорони про те, що позивач покинув підприємство. Телефони позивача були вимкнуті.

12.09.2017 року після обіду позивач прийшов на підприємство, пояснивши свою відсутність на роботі хворобою матері, але згодом пішов з роботи. В цей же день керівником підприємства був виданий наказ про проведення службового розслідування з приводу відсутності позивача на роботі. За результатами проведеної перевірки 13.09.2017 року позивача звільнили з роботи за прогули без поважних причин.

З протоколу № 4 від 12.09.2017 року засідання постійно-діючої комісії з проведення службових розслідувань /а.с. 32/ вбачається, що за результатами розгляду службових записок та пояснювальної записки ОСОБА_1, комісією зі службового розслідування у складі голови комісії ОСОБА_7, секретаря АВДЄЄНКО Т.В., членів комісії ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 встановлено, що підсобний робітник ОСОБА_1 допустив прогули 08.09.2017 року, 11.09.2017 року, 12.09.2017 року без поважних причин та порушено питання про звільнення позивача за п. 4 ст. 40 КЗпП. /а.с. 32/

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7, який працює на посаді головного інженера ПП «Рось» пояснив, що ОСОБА_1 не був його безпосереднім підлеглим, але допускав прогули, через що зривалися планові роботи, не проводилися розрахунки з постачальниками та споживачами. Через обмежені можливості ОСОБА_1 всі жаліли, а він цим користувався всупереч інтересам виробництва. 12.09.2017 року ОСОБА_7 очолював комісію зі службового розслідування обставин відсутності ОСОБА_1 на робочому місці 08.09.2017 року, 11.09.2017 року, 12.09.2017 року. Вказана комісія 12.09.2017 року розглянула службові записки начальника відділу МТП ОСОБА_4 та начальника відділу кадрів ОСОБА_5, врахувала пояснення ОСОБА_1, порушила клопотання перед директором філії «Охтирський сиркомбінат» ПП «Рось» про звільнення позивача за п. 4 ст. 40 КЗпП України за прогул без поважних причин.

Свідок ОСОБА_11, яка працює на посаді головного економіста ПП «Рось», в судовому засіданні пояснила, що про порушення трудової дисципліни ОСОБА_1 чула раніше, але його всі жаліли через обмеження за станом здоров`я. У вересні 2017 року свідок перебувала у складі комісії, яка розслідувала обставини відсутності ОСОБА_1 на роботі 08, 11 та 12 вересня 2017 року, рішенням якої визнано його відсутність на роботі без поважних причин та рекомендовано директору підприємства його звільнити за прогули.

Свідок ОСОБА_12, який працює комірником ПП «Рось» в судовому засіданні пояснив, що допомагав ОСОБА_1 з виконанням ним службових обовязків. Приблизно в липні ОСОБА_1 повідомив, що його не влаштовує маленька заробітна плата, і він вирішив звільнитись. Як стало відомо свідкові ОСОБА_1 написав заяву про звільнення, але нікого про це не повідомив і на наступний день не вийшов на роботу.

Відповідно до наказу № 502К від 13.09.2017 року директора філії "Охтирський сиркомбінат" ПП "Рось" ОСОБА_1 звільнений за прогул без поважних причин згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України, підстава звільнення - протокол № 4 від 12.09.2017 року засідання постійно-діючої комісії з проведення службових розслідувань. /а. с. 33, 37-37/

В судовому засіданні оглядалася книга обліку руху трудових книжок філії "Охтирський сиркомбінат" ПП "Рось", копія якої долучена до матеріалів справи /а.с. 34-36/, де мається підпис позивача про отримання трудової книжки при звільненні 13.09.2017 року, що від підтвердив і в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 40 ч. 1 п. 4 КЗпП України трудовий договір укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Згідно із ст. 43 КЗпП України встановлено, що розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Відповідно до ст. 43-1 вказаного Кодексу розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) допускається, зокрема, у випадку звільнення з підприємства, установи, організації, де немає первинної профспілкової організації.

В пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України " Про практику розгляду судами трудових спорів" розяснено, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст. 40 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147, 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Пунктом 24 цієї постанови передбачено, що при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п. 4 ст. 40 КЗпП, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин.

Судом з достатньою повнотою встановлено, що позивач, маючи бажання звільнитися з підприємства, не дотримався визначеного законом порядку: не попередив про наступне звільнення завчасно за два тижні, а не погоджуючись з вимогою роботодавця надати можливість знайти на підприємстві заміну, не вжив заходів аби домовитися про звільнення за згодою сторін, не приступив до виконання безпосередніх трудових обовязків і безпідставно покинув робоче місце 08.09.2017 року приблизно з 09.00 год. до 16.00 год., не прибув на роботу 11.09.2017 року без поважних причин, допустив відсутність на роботі 12.09.2017 року, тобто, неодноразово допустив відсутність на роботі більше трьох годин протягом робочого часу без поважних причин.

Суд не приймає до уваги доводи позивача в судовому засіданні про те, що з 08.09.2017 року він був відсутнім на роботі з поважних причин, так як вважав себе звільненим з роботи за згодою сторін на підставі поданої заяви про звільнення і розцінює ці доводи як спосіб виправдати себе за прогули на роботі без поважних причин з метою в подальшому виправити ситуацію, що склалася з його трудовою діяльністю.

Власними поясненнями позивач в судовому засіданні підтвердив, що він сам прийняв рішення покинути підприємство 08.09.2017 року, а доводи про упереджене ставлення до нього з боку безпосереднього керівника ОСОБА_4 чи недопущення до робочого місця суд вважає вигаданими, оскільки позивач в судовому засіданні пояснив, що йому ніким не був обмежений доступ до робочого місця.

Не знайшло підтвердження жодними доказами твердження позивача про відсутність на робочому місці 11.09.2017 року і у звязку із хворобою матері.

Суд вважає, що ОСОБА_1 допустив проступок, за який відповідачем в межах строків, з дотриманням передбаченого законом порядку застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення, тобто відповідачем дотримано при звільненні ОСОБА_1 положення ст. ст. 147, 148, 149 КЗпП України.

Оцінивши встановлені у справі фактичні обставини, суд вважає відсутніми підстави для застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді догани, оскільки він вчинив свідомі, умисні дії, що полягали у грубому неодноразовому порушенні трудової дисципліни і Правил внутрішнього трудового розпорядку. Тим більше, позивач в судовому засіданні повідомив, що він не мав наміру продовжувати працювати на підприємстві через невеликий розмір заробітної плати.

Суд не вважає дії позивача такими, що вчинені внаслідок збігу тяжких життєвих обставин, чи несправедливих умов праці (невелика заробітна плата, знаходження підприємства на значній відстані від місця проживання чи інші), оскільки в судовому засіданні позивач та свідки ОСОБА_13 і ОСОБА_4 підтвердили, що під час прийому на роботу позивач був ознайомлений з розміром заробітної плати, перші три місяці з моменту працевлаштування на підприємство не повідомляв про незгоду з умовами праці.

Суд не знаходить підстав для зміни формулювання підстав звільнення позивача, оскільки доводів чи доказів наведеного сторони не надали.

З огляду на викладене, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого проступку, хоча відомостей про розмір заподіяної діями позивача шкоди відповідачем не визначений, але суд погоджується з доводами сторони відповідача про порушення технологічного процесу на виробництві, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника, а тому суд приходить до висновку, що звільнення ОСОБА_1 проведено на законних підставах.

Судом зважено на те, що позивач є особою з обмеженими можливостями, але вважає, що вказана обставина не позбавляє позивача обовязку добросовісно виконувати покладені на нього трудовим договором і законом трудові обовязки та не зменшує ступеню тяжкості вчиненого позивачем проступку.

В той же час судом встановлено, що звільнивши позивача з роботи 13.09.2017 року відповідач не дотримався приписів ст. 117 Кодексу про працю України, якою покладено на власника або уповноважений ним орган виплату належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, тобто, у день звільнення.

З копії відомості від 15.09.2017 року на виплату грошей № 492 за вересень 2017 року вбачається, що ОСОБА_1 було виплачено 1637.89 грн. /а.с. 40/.

З довідки від 11.10.2017 року /а.с. 41/ вбачається, що середній заробіток ОСОБА_1 за липень-серпень 2017 року (за останні повні два місяці перед звільненням) становив 5696.63 грн.

Зважаючи на те, що у липні 2017 року був 21 робочий день, а у серпні 22, середньоденна заробітна плата становить 132.47 грн.

Отже, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 264.94 грн. за час затримки розрахунку при звільненні.

Доказів, які б спростовували встановлені у справі фактичні обставини та висновки суду, сторони не надали.

Питання про судові витрати підлягає вирішенню відповідно до ст. 141 ЦПК України шляхом стягнення з відповідача судового збору в сумі 640.00 грн.

На підставі ст.ст. 10, 13, 12, 76-89, 259 264, 265, 268 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Рось» , в особі філії "Охтирський сиркомбінат" про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задовольнити частково.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Рось» , в особі філії "Охтирський сиркомбінат" про поновлення на роботі відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) з Приватного підприємства «Рось» в особі філії "Охтирський сиркомбінат" середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 264 (двісті шістдесят чотири) гривні 94 копійки.

Стягнути з Приватного підприємства «Рось» в особі філії «Охтирський сиркомбінат» на користь держави судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Сумської області протягом 30 днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні скарги подаються учасниками справи до Апеляційного суду Сумської області через Охтирський міськрайонний суд Сумської області.

Суддя Охтирського міськрайонного суду

Сумської області ОСОБА_14

Повний текст рішення суду виготовлений 14.02.2018 року