Дата документу 06.11.2018 Справа № 330/1663/16-ц
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2018 року

м. Запоріжжя

Єдиний унікальний №330/1663/16

Провадження №22-ц/807/115/18

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кримської О.М.,

суддів Бєлки В.Ю., Дашковської А.В.,

за участю секретаря судового засідання Волчанової І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1на рішення Якимівського районного суду Запорізької області від 17 травня 2017 року в складі судді Федорець С.В. у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Відділу Держгеокадастру в Якимівському району Запорізької області, треті особи: Обслуговуючий кооператив «ІНФОРМАЦІЯ_1 Приазов'я», Якимівська районна державна адміністрація, про визнання недійсним державного акту про право власності на земельну ділянку та повернення земельної ділянки,

В С Т А Н О В И В :

В серпні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, який протягом розгляду справи уточнив, до ОСОБА_1, ВідділуДержземагентства в Якимівському району Запорізькоїобласті, третя особа: Обслуговуючий кооператив «Любава Приазов'я», про визнання недійсним державного акту про право власності на земельну ділянку та повернення земельної ділянки.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що у його власності на підставі свідоцтва про право власності від 17.12.2012 року знаходиться літній будинок на території бази відпочинку "ІНФОРМАЦІЯ_1" за адресою: Федотова Коса, смт. Кирилівка, Якимівського району Запорізької області. В ході користування цим будинком у нього виникли складності у користуванні пляжем, оскількийого частина, на його думку, незаконно булла передана у приватну власність.

Земельна ділянка площею 0,0812 га булла придбана відповідачем за договором купівлі-продажу від 28.07.2010 року, на підставі якого відповідач отримав державний акт про право власності на цю земельну ділянку НОМЕР_2 від 23.02.2012 року.

Раніше спірна земельна ділянка була складовою частиною земельної ділянки площею 2,0 га, на яку було оформлено державний акт на ім'я ОСОБА_4, який постановою Якимівського районного суду Запорізької області від 11.05.2011 року був визнаний незаконним та скасований, визначено, що зміна цільового призначення цієї земельної ділянки на "ведення особистого селянського господарства" є протизаконною. Також ухвалою Якимівського районного суду від 13.07.2015 року було роз'яснено цю постанову і зазначено, що причиною скасування державного акту є також та обставина, що вона знаходиться в межах пляжної зони прибережних захисних смуг Азовського моря, па та зміни її цільового призначення, а також посилаючись на те,що перебування у відстані менш, ніж 100 метрів від урізу води.

Враховуючи те, що спірна земельна ділянка, яка належить відповідачу, входила до складу цієї земельної ділянки площею 2.0 та щодо якої було встановлено незаконність змін її виділення приватній власності землі у пляжній зоні порушує права позивача як громадянина України щодо вільного користування цією землею у режимі, який може бути встановлено виключно державою, а не приватною особою на свій розсуд, вважає, що державний акт про право власності на земельну ділянку на ім'я ОСОБА_1 виданий незаконно, а земельна ділянка підлягає поверненню у державну власність у відповідності до вимог діючого законодавства.

На підставі викладеного просив визнати недійсним державний акт про право власності на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1 НОМЕР_2. виданий 23.02.2012 року відділом ДержкомземуУкраїни в Якимівському районі на ім'я відповідача, та повернути зазначену земельну ділянку у власність держави.

Ухвалою Якимівського районного суду Запорізької областівід 19 грудня 2016 року залучено до участі у розгляді справи в якості третьої особи Якимівську району державну адміністрацію, замінено відповідача у справі Відділ Держземагенства в Якимівському районі на правонаступника - Відділ Держгеокадастру в Якимівському районі у Запорізькій області.

Рішенням Якимівського районного суду Запорізької області від 17 травня 2017 року позов задоволено.

Визнано недійсним державний акт про право власності на земельну ділянку за кадастровим НОМЕР_1, НОМЕР_2, виданий 23.02.2012 року відділом Держкомзему України в Якимівському районі на ім'я ОСОБА_1

Повернуто у власність держави земельну ділянку загальною площею 0,0812 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: Запорізька область, Якимівський район, Кирилівська селищна рада, за межами населеного пункту, належить ОСОБА_1 на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку НОМЕР_2, виданий 23 лютого 2012 року Відділом Держкомзему України в Якимівському районі, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що між сторонами відсутній спір про право, в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували факт порушення, невизнання або оспорювання прав та охоронюваних законом інтересів Позивача Відповідачем. Договір купівлі-продажу земельної ділянки між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 було укладено з дотриманням вимог законодавства. ОСОБА_5 під час укладення зазначеного Договору мала документи, що підтверджували її право власності на земельну ділянку, а ,отже, мала право розпоряджатися своєю земельною ділянкою. Обраний позивачем спосіб захисту у вигляді визнання недійсним та скасування державного акту про право власності на земельну ділянку може застосовуватись виключно у спорах про право власності. Доводи позивача, що земельна ділянка, яка належить ОСОБА_1 входила до складу земельної ділянки площею 2 га, рішення про виділення якої визнано недійсним рішенням Якимівського районного суду Запорізької області 11.05.2011 у справі № 2а-4/2011, не підтверджуються матеріалами справи. Посилання судом на рішення Якимівського районного суду Запорізької області 11.05.2011 у справі № 2а-4/2011 як на преюдиційну обставину є неприпустимим, оскільки предмет розгляду, підстави звернення до суду і сторони у справі є абсолютно іншими. Враховуючи, що до повноважень Якимівської районної державної адміністрації Запорізької області не належить розпорядження землями державної власності в межах, визначених ч.2 ст. 122 ЗК України, порушень або загрози порушень державних інтересів, що зумовлює органи прокуратури здійснити вступ у справу в інтересах держави в особі Якимівської районної державної адміністрації Запорізької області відсутні.

Керівник Мелітопольської місцевої прокуратури Запорізької області Бандура К. надав заперечення на апеляційну скаргу та просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. В обґрунтування зазначив наступне. Враховуючи, що постановою Якимівського районного суду Запорізької області визнано незаконним та скасовано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 2,0 га НОМЕР_5 від 07 серпня 2009 р., що розташована на території Кирилівської селищної ради Якимівського району Запорізької області, кадастровий номер НОМЕР_3 всі наступні договори купівлі-продажу зазначеної земельної ділянки є такими, що укладені із порушенням закону. Оскільки ОСОБА_1 отримав земельну ділянку у приватну власність незаконно, то право власності на неї не набув. Земельна ділянка площею 0, 0812 га, кадастровий номер НОМЕР_1 підлягає витребуванню у ОСОБА_1 на користь Якимівської РДА на підставі ст.. 388 ЦК України. Крім того, земельна ділянка, кадастровий номер НОМЕР_1, знаходиться у пляжній зоні (в межах 100 метрів від урізу води), що суперечить вимогам ст..ст. 59, 83, 84 ЗК України (т.2, а.с. 120-128).

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Апеляційного суду Запорізької області від 02.06.2017 року справу передано у провадження судді Дашковської А.В.

Ухвалами Апеляційного суду Запорізької області від 23 жовтня 2017 року та від 27 жовтня 2017 відкрито апеляційне провадження та справу призначено до розгляду.

Указом Президента України № 452/2017 від 29.12.2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано Апеляційний суд Запорізької області та утворено Запорізький апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Запорізьку область, з місцезнаходженням у місті Запоріжжя.

Відповідно до вимог абз. 3 п. 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах; відповідно до положення п. 8 ч. 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, в редакції, що діє з 15.12.2017 року, згідно якого до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Указом Президента України № 297/2018 від 28.09.2018 «Про переведення суддів» судді Апеляційного суду Запорізької області переведені до Запорізького апеляційного суду.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»зазначену цивільну справу було передано до Запорізького апеляційного суду, який почав роботу з 05 жовтня 2018 року.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Запорізького апеляційного суду від 10.10.2018 року справу передано у провадження судді-доповідача Кримської О.М. та визначено склад колегії: головуючий суддя - Кримська О.М., судді: Бєлка В.Ю., Дашковська А.В.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 12 жовтня 2018 року цивільну справу прийнято до свого провадження вищезазначеною колегією суддів та призначено до розгляду в Запорізькому апеляційному суді.

Позивач та відповідач приймають участь в судовому засіданні через своїх представників.

Представник Якимівської районної державної адміністрації, до суду апеляційної інстанції не з'явився, повідомлений про місце та час розгляду справи згідно до вимог ст.ст.128,130 ЦПК України. Надіслали клопотання, в якому просять розглянути за відсутності їх представника, прийняти рішення у відповідності до чинного законодавства ( т.3 а.с.122; 125).

Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Судова колегія, враховуючи положення ч.2 ст.. 372 ЦПК України, ухвалила розглядати справу за відсутності учасників справи, які не прибули в судове засідання.

Заслухавши в засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст.213 ЦПК України (в редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваного рішення суду) рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України(в редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваного рішення суду) під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що усунення перешкод позивачу у користуванні пляжем загального користування та відновлення прав позивача на таке користування можливе шляхом визнання недійсним державного акту про право власності на земельну ділянку на ім'я ОСОБА_1 та повернення цієї земельної ділянки у власність держави. Земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_1., державний акт на право власності на яку оспорюється в даній справі, раніше входила до складу земельної ділянки площею 2,0 га, кадастровий номер НОМЕР_3, державний акт про право власності на яку було визнано незаконним і скасовано Постановою Якимівського районного суду Запорізької області від 11 травня 2011 року. На спірній земельній ділянці відповідачем ведеться самочинне будівництво, що знайшло відображення в листі Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області від 03.11.2016 року № 1008-22.2/3382. Окрім того, знаходження спірної земельної ділянки у пляжній зоні обумовлює можливість власності на неї тільки для органів місцевого самоврядування.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції, оскільки такий висновок зроблено судом без належного з`ясування дійсних обставин справи, прав та обов'язків сторін, належної оцінки наданих ними доказів.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_2, на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_4 від 17.12.2012 року, належить ? частина житлового будинку, що знаходиться за адресою: вул. Федотова коса, Кирилівська селищна рада, Якимівський район, Запорізька область (т.1, а.с. 8).

ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу земельних ділянок № 2900 від 10.06.2010 отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_1 (т.1, а.с. 10).

28.07.2010 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,0812 га, яка розташована на території Кирилівської селищної ради Якимівського району Запорізької області. Договір посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_9 та зареєстрований в реєстрі за № 4051 (т.1, а.с. 268).

ОСОБА_1, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки № 4051 від 28.07.2010, ВМХ 547298, 23.02.2012 року видано Державний акт на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_1, НОМЕР_2 (т.1, а.с. 11).

В матеріалах справи міститься постанова Якимівського районного суду Запорізької області від 11 травня 2011 року, яка залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25.07.2012 року, якою визнано незаконним та скасовано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 2, 000 га НОМЕР_5 від 07 серпня 2009 року, що розташована на території Кирилівської селищної ради Якимівського району Запорізької області, кадастровий номер НОМЕР_3 виданого з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_4. Скасовано державну реєстрацію відділу Держкомзему у Якимівському районі Запорізької області в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 95 державного акту на право власності на земельну ділянку площею 2, 000 га НОМЕР_5 від 07 серпня 2009 року, що розташована на території Кирилівської селищної ради Якимівського району Запорізької області, кадастровий номер НОМЕР_3 виданого з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_4 (т.1, а.с. 221-232).

Відповідно до інформації Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області від 17.08.2018 № 0-8-0.36-1963/115-18 спірна земельна ділянка з кадастровим № НОМЕР_1 сформована внаслідок поділу земельної ділянки з кадастровим № НОМЕР_3 ( т.3 а.с.41,91-94).

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно із статею 321 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.1 ст. 81 Земельного кодексу України однієї з підстав набуття громадянами права власності на земельні ділянки є придбання її за договором купівлі-продажу.

Як зазначалось, ОСОБА_1 придбав земельну для ведення особистого селянського господарства площею 0,0812 га, розташованої на території Кирилівської селищної ради Якимівського району Запорізької області на підставі договору купівлі-продажу від 28.07.2010 року, укладеним зі ОСОБА_5

В матеріалах справи відсутні відомості, що зазначений договір купівлі-продажу від 28.07.2010 року є нечинним або оскаржується в судовому порядку.

Крім того, в матеріалах справи міститься рішення Апеляційного суду Запорізької області від 25 лютого 2015 року, яким скасовано рішення Якимівського районного суду Запорізької області від 12 грудня 2014 року. В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до відділу Держземагенства в Якимівському районі Запорізької області, ОСОБА_1, ОСОБА_5, Кирилівської селищної ради Якимівського району про скасування державного акта про право власності на земельну ділянку НОМЕР_6, виданого 27 червня 2010 року, кадастровий номер НОМЕР_1, на ім'я ОСОБА_5 - відмовлено (т.1, 122-124).

На виконання запиту апеляційного суду щодо судових рішень стосовно спірної земельної ділянки площею 0,0812 га кадастровий № НОМЕР_1, прокуратура Запорізької області повідомила, що окрім рішення Якимівського районного суду Запорізької області від 17.05.2017 року стосовно спірної земельної ділянки, інших судових рішень не було (т.2, а.с.254- 274).

Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі статтею16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до ч.1,2 ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Отже, при розгляді спору суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_2 посилався на те, що у його власності на підставі свідоцтва про право власності від 17.12.2012 року знаходиться літній будинок на території бази відпочинку "ІНФОРМАЦІЯ_1" за адресою: Федотова Коса, смт. Кирилівка, Якимівського району Запорізької області. В ході користування цим будинком у нього виникли складнощі у користуванні пляжем, оскільки його частина, на його думку, незаконно була передана у приватну власність із земель державного фонду, а саме без дотримання приписів Водного кодексу України. Окрім того, на теперішній час ОСОБА_1 виконуються роботи по самочинному капітальному будівництву на спірній земельній ділянці, що порушує його права як власника суміжної земельної ділянки, так як будівництво перекриває йому вихід до пляжу і моря (т.1 а.с.75).

Проте, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що відповідач порушив права власності на житловий будинок чи земельну ділянку позивача.

Згідно з ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому, відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Позивач, зазначаючи, що його земельна ділянка є суміжною з земельною ділянкою відповідача, доказів на підтвердження зазначеного не надав. Крім того, позивачем не надано відомостей щодо того, на якій земельній ділянці розташований його житловий будинок. В копії витягу про державну реєстрацію прав, який наданий позивачем, не зазначено номер житлового будинку. Твердження позивача, що ОСОБА_1 здійснює на своїй земельній ділянці будівельні роботи, чим порушує права позивача щодо володіння, користування житловим будинком та земельною ділянкою, також не підтверджені належними доказами.

Апеляційний суд Запорізької області запитував у Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області надати належним чином завірені копії всіх матеріалів позапланової перевірки дотримання ОСОБА_1 вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, проектної документації, державних будівельних норм, стандартів і правил під час виконання будівельних робіт із створення об'єкту будівництва (т.2 а.с.239).

Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області надав копії матеріалів адміністративної справи відносно ОСОБА_1, з яких вбачається, що за результатами позапланової перевірки ОСОБА_1 видано припис № 156 від 02.11.2016 р., в якому встановлено, що факт виконання будівельних робіт з будівництва будівлі на пляжній зоні бази відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1» Федотова коса, Кирилівська селищна рада, Якимівський район, Запорізька область, здійснюються без отримання реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт ( т.2 а.с.244- 251).

Проте, відповідачем до суду апеляційної інстанції надано Декларацію про початок виконання будівельних робіт щодо будівництва сільського будинку, яка зареєстрована Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області - 03.11.2016 року (т.3 а.с.19-20).

Вищеназвані письмові докази не свідчать про порушення відповідачем прав власності на житловий будинок або земельну ділянку позивача.

Таким чином, позивач не довів, що його права порушено, невизнано або оспорено ОСОБА_1 та яким чином наявність оспорюваного державного акту порушує його права.

Відповідно до ч.1 ст. 123 ЗК України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування та представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України та іншими законами.

Суд першої інстанції, зазначаючи, що земельна ділянка з кадастровим № НОМЕР_1 знаходиться в пляжній зоні, що обумовлює можливість власності на неї тільки для органів місцевого самоврядування та держави, не звернув уваги на те, що зазначена обставина порушує інтереси держави, а не ОСОБА_2

Відповідно до ч.2 ст. 4 ЦПК України у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Відповідно до ч.1 ст. 56 ЦПК України у випадках, встановлених законом, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до суду із заявами про захист прав, свобод та інтересів інших осіб або державних чи суспільних інтересів та брати участь у цих справах.

Суд першої інстанції не з'ясував, чи наділений ОСОБА_2 повноваженнями звертатися до суду в інтересах територіальної громади з вимогами про скасування державного акту на земельну ділянку та повернення земельної ділянки у власність держави, обґрунтовуючи їх тим, що земельна ділянка ОСОБА_1 знаходиться в пляжній зоні.

Відповідно до ч.ч. 3,4 ст. ст. 56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

З матеріалів справи вбачається, що Мелітопольська місцева прокуратура Запорізької області вступила в цивільну справу в інтересах держави в особі Якимівської районної державної адміністрації (т.1, а.с. 114-115,213).

Самостійних вимог щодо предмета спору прокурор в цій цивільній справі не заявляє.

З матеріалів справи вбачається, що спірна земельна ділянка розташована за межами населеного пункту, головним розпорядником земельних ділянок сільськогосподарського призначення, які знаходяться за межами населеного пункту та перебувають у державній власності є Держгеокадастр.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції, викладені у рішенні не відповідають обставинам справи; суд неправильно застосував норми матеріального права, тому помилково дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача, та порушення прав позивача щодо користування житловим будинком та земельною ділянкою відповідачем ОСОБА_1

З мотивів, викладених вище, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, позовні вимоги ОСОБА_2 недоведеними, тому рішення суду відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню із прийняттям постанови про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Якимівського районного суду Запорізької області від 17 травня 2017 року в цій справі скасувати та прийняти постанову наступного змісту:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Відділу Держгеокадастру в Якимівському району Запорізької області, треті особи: Обслуговуючий кооператив «Любава Приазов'я», Якимівська районна державна адміністрація, про визнання недійсним державного акту про право власності на земельну ділянку та повернення земельної ділянки - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 14 листопада 2018 року.

Головуючий О.М. Кримська

Судді: А.В. Дашковська

В.Ю. Бєлка