Номер провадження: 22-ц/785/1111/18
Головуючий у першій інстанції Плавич І. В.
Доповідач Драгомерецький М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді: Драгомерецького М.М.

суддів колегії: Черевка П.М.,

Громіка Р.Д.,

при секретарі: Бахірко А.Г.,

за участю: представника позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_5,

представника відповідача ОСОБА_6 - ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 08 червня 2017 року за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_8, ОСОБА_6 про визнання договору дарування удаваним правочином, визнання договору купівлі-продажу укладеним, визнання права власності, третя особа - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Калінюк Олег Борисович,-

В С Т А Н О В И Л А:

21 липня 2016 року ОСОБА_4 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_8, ОСОБА_6, третя особа - приватний нотаріус ОМНО Калінюк О.Б про визнання договору дарування удаваним правочином, визнання договору купівлі-продажу укладеним, визнання права власності.

Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 20 квітня 2012 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 був укладений договір дарування квартири АДРЕСА_1, відповідно до умов якого відповідач ОСОБА_6 прийняв в дар вказану квартиру і набув на неї право власності.

Позивач стверджує, що даний правочин є удаваним, оскільки насправді сторони уклали договір купівлі-продажу, згідно умов якого ОСОБА_4 та ОСОБА_6 придбали вказану квартиру та набули право на об'єкт нерухомого майна в рівних частках. Але в теперішній час ОСОБА_6 даних обставин не визнає та використовує факт укладення договору дарування з метою ускладнення об'єктивного вирішення питання про поділ спільного майна подружжя.

Сторони з 2009 року знаходяться у зареєстрованому шлюбі, однак станом на теперішній час позивач та відповідач спільного господарства не ведуть.

У зв'язку з тими обставинами, що в позасудовому порядку дійти порозуміння стосовно поділу спільного майна подружжю не вдалося, ОСОБА_4 звернулась з даним позовом до суду, в якому просила визнати договір дарування від 20 квітня 2012 року удаваним правочином, визнати даний правочин договором купівлі-продажу та визнати за нею право власності на 1/2 ідеальну частку квартири АДРЕСА_1.

Справа розглянута за відсутності сторін.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 08 червня 2017 року позов задоволено у повному обсязі

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

У судове засідання до суду апеляційної інстанції сторони по справі не з'явились, але про розгляд справи вони були сповіщені належним чином та завчасно, документів підтверджуючих поважність причини неявки до апеляційного суду ними надано не було. Крім того, інтереси позивача ОСОБА_4 та відповідача ОСОБА_6 представляють їх довірені особи. Відповідачу ОСОБА_8 судові повістки неодноразово було надіслано на адресу її реєстрації в КУ «Одеський міський центр реєстрації бездомних громадян», однак відповідно до повідомлення директора комунальної установи ОСОБА_10, місце знаходження ОСОБА_8 невідоме. Тому у відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін у судове засідання не перешкоджає розглядові справи та у доступі їх до суду апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Частиною 1 ст.720 ЦК України визначено, що сторонами у договорі дарування можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальна громада.

Згідно з ч.1 ст.235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили

Пунктом 25 Постанови Пленуму Верховного Суд України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року № 9 визначено, що за удаваним правочином (стаття 235 ЦК) сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину.

Колегія суддів приходить до висновку, що у сукупності встановлених обставин, обидві сторони договору дарування діяли свідомо, з особистих корисливих мотивів, їх дії були направлені на досягнення інших правових наслідків і приховували іншу волю учасників угоди, ніж передбачену договором дарування, а саме: договір дарування був укладений з метою забезпечення виконання договору купівлі - продажу.

Так судом першої інстанції встановлено, що відповідно до укладених між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_8 10 квітня 2008 року договору про надання споживчого кредиту №0 та договору іпотеки, відповідно до умов якого остання передала в іпотеку банку спірну квартиру, у неї існувала заборгованість, яка була нею достроково сплачена у повному обсязі 20 квітня 2012 року, тобто у день укладення договору дарування спірної квартири, у зв'язку з чим нотаріусом було знято іпотечну заборону на відчуження спірної квартири та оформлено перехід права власності.

ОСОБА_8 не приходиться ОСОБА_6 родичем чи близькою особою, між особами відсутні дружні стосунки, а відповідач ОСОБА_6 не пояснив ні у суді першої інстанції, ні у суді апеляційної інстанції мотивів здійснення сторонньою особою йому дарунку у вигляді квартири.

Отже, розглядаючи спір, місцевий суд вірно послався на норми закону, що регулюють правовідносини, які виникли між сторонами, дійшов до обґрунтованого висновку, що договір дарування квартири АДРЕСА_1 від 20 квітня 2012 року укладений між ОСОБА_8 - з одної сторони, та ОСОБА_6 - з іншої сторони, є удаваним та визнання його договором купівлі-продажу. Внаслідок чого згідно ч. 3 ст. 368 ЦК України квартира є спільною сумісною власністю подружжя, а тому правомірно задовольнив вимоги ОСОБА_4 щодо визнання за нею права власності на 1/2 ідеальну частки спірної квартири.

За таких обставин доводи ОСОБА_6 в апеляційній скарзі про те, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам закону і підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі, не заслуговують на увагу, оскільки наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення справи.

Таким чином, судова колегія дійшла до висновку, що суд першої інстанції в межах заявлених вимог повно і всебічно розглянув справу, дав належу оцінку наданим доказам, постановив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що законних підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374 ч. 1 п. 1, 375, 382-384, 389 ЦПК України, судова колегія, судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 08 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено: 08 лютого 2018 року.

Судді апеляційного суду Одеської області: М.М. Драгомерецький

П.М. Черевко

Р.Д. Громік