У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2018 Справа №607/4537/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в особі судді Братасюка В.М., розглянувши матеріали за скаргою ОСОБА_1, заінтересовані особи Тернопільський районний ВДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, ОСОБА_2, Приватний нотаріус Тернопільського районного нотаріального округу про визнання дій державного виконавця неправомірними ,-

ВСТАНОВИВ:

На адресу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надійшла скарга ОСОБА_1, заінтересовані особи Тернопільський районний ВДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, ОСОБА_2, Приватний нотаріус Тернопільського районного нотаріального округу про визнання дій державного виконавця неправомірними в ході здійснення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису №2936, виданого 24.06.2014 року приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу щодо задоволення вимог ОСОБА_2 на суму 218 344 гривень. Виконавче провадження №4390156.

Відтак, згідно частини другої ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб) в даному випадку виконавчого напису нотаріуса, у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом

В пункті шостому постанови № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» , пленум ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ розяснює, що : « …не підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі й під час виконання виконавчих написів нотаріуса. Такі скарги подаються до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом (частина п'ята статті 82 Закону про виконавче провадження).

У зв'язку із цим у разі подання такої скарги в порядку цивільного судочинства суддя має відмовити у відкритті провадження за скаргою на підставі пункту 1 частини другої статті 122 ЦПК, а, помилково прийнявши скаргу до розгляду, під час судового розгляду суд має закрити провадження у справі з підстави, передбаченоїпунктом 1 частини першої статті 205 ЦПК.»

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі «Zand v. Austria» від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного зясування всіх обставин у справі і обовязок субєкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції (в даному випадку місцевий загальний суд, в порядку судового контролю за правилами ЦПК України позбавлений надавати оцінку рішенням чи діям органів ДВС щодо виконання виконавчого напису нотаріуса) , не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

Згідно ст. 186 п.1 ч.1 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. ст. 186 п.1 ч.1 ЦПК України, -

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_1, заінтересовані особи Тернопільський районний ВДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, ОСОБА_2, Приватний нотаріус Тернопільського районного нотаріального округу про визнання дій державного виконавця неправомірними в ході здійснення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису №2936, виданого 24.06.2014 року приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу щодо задоволення вимог ОСОБА_2 на суму 218 344 гривень. Виконавче провадження №4390156.

Розяснити право ОСОБА_1 з вимогами про протиправність дій ДВС щодо виконання виконавчого напису звернутися в порядку адміністративного судочинства до Тернопільського окружного адміністративного суду.

Ухвала набирає законної сили через пятнадцять днів з дати підписання суддею, якщо не була подана апеляційна скарга. У разі подання апеляційної скарги, ухвала набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку, визначеному п.15.5 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, до апеляційного суду Тернопільської області шляхом подачі через суд першої інстанції, у 15-денний строк з дати з дати підписання суддею, апеляційної скарги.

СуддяОСОБА_3