Справа № 367/8159/16-ц
Провадження по справі № 2/367/240/2018
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2018 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючої судді Оладько С.І.,

за участі секретаря Костяк В

представника позивача ОСОБА_1В

представника відповідачів ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3М

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ірпені цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5,ОСОБА_3 про стягнення коштів

в с т а н о в и в :

Позивач звернулась до суду із позовом,відповідно до якого зазначила,що маючи намір придбати житло, вона домовилась із ОСОБА_5 про купівлю-продаж квартири і 14 квітня 2014 року уклала попередній договір у письмовій формі з відповідачем, інтереси якого на підставі довіреності представляв ОСОБА_6.

Договір про намір продати квартиру від 14 квітня 2014 року був укладений ОСОБА_5 у шлюбі з ОСОБА_3.

За умовами п. 1.1 цього договору вона та ОСОБА_5 не пізніше 14 травня 2014 року мали укласти нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1.

Вартість квартири була визначена в сумі 63 тисячі доларів США, що відповідно до встановленого Нацбанком України курсу валют станом на той час складало 882 000 гривень.

Із обумовленої суми при підписанні договору 14 квітня 2014 року вона передала відповідачу ОСОБА_5 кошти в сумі 2 500 доларів США, що було еквівалентно 35 000 гривень, які вони визначили як завдаток.

Крім того, на виконання умов договору 14.04.2014 року вона передала відповідачу кошти в сумі 30 250 доларів США, що та той час було еквівалентно 423 500 гривень

Також, на прохання відповідача на виконання умов договору 28.04.2014 року вона оплатила повну вартість квартири і передала відповідачу кошти в сумі 30 250 доларів США, що та той час було еквівалентно 423 500 гривень.

Всього в рахунок оплати вартості квартири АДРЕСА_1 вона передала відповідачу ОСОБА_5 через його представника кошти в сумі 63 000 доларів США, яка на той час була еквівалентна 882 000 гривень.

У договорі вона та ОСОБА_5 вказані кошти назвали завдатком та арантійною сумою, але по своїй правовій природі ці кошти є авансовим платежем.

Позивач зазначає,що поскільки укладений нею та ОСОБА_5 попередній договір не був посвідчений нотаріально, тому він є нікчемною угодою згідно положень ст.ст. 635, 657, 203, 215 ЦК України.

На час подачі позову згідно встановленого Нацбанком України курсу гривні до іноземних валют 63 000 доларів США складає 1 608 566 гривень. (25, 5328 гривень за 1 долар США).

Крім того позивач вважає, що відповідачі мають відшкодувати їй доходи, які вони одержали внаслідок користування моїми коштами починаючи з 15.05.2014 року по теперішній час.

Позивач просить стягнути солідарно з ОСОБА_5, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, та ОСОБА_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, на мою користь у повернення авансового платежу 1 608 566 гривень.

Стягнути солідарно з ОСОБА_5, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, та ОСОБА_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, на мою користь як відшкодування одержаних доходів 944 598 грн 22 коп та судові витрати.

Представник позивача ОСОБА_1В у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_5П,ОСОБА_3М та їхній представник ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечували проти позову посилаючись на ті обставини,що позивач уже неодноразово зверталась до суду із даними позовами.Судами 1 інстанції та апеляційним судом позивачу у позовах було відмовлено.Крім того,відповідач ОСОБА_5П у судовому засіданні пояснив,що він не отримував від позивача будь-яких коштів,він її навіть не бачив. Будь-яких коштів від ОСОБА_6М він також не отримував,довіреність,якою він уповноважував ОСОБА_6М укладати договори,він скасував.Відповідачі просили відмовити позивачу у позові.

Суд,заслухавши пояснення сторін по справі,заслухавши покази свідка ОСОБА_6М,дослідивши письмові докази по справі,оглянувши матеріали цивільної справи № 367/6683/15-ц,вважає позов таким,що не підлягає до задоволення.

Відповідно до ч 1 ст. 4 ЦПК України «Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.»

Відповідно до ст.. 5 ЦПК України «Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

2. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.»

Відповідно до ч 2,3 ст. 12 ЦПК України «Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом.

3. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.»

Відповідно до ч 1 ст. 13 ЦПК України «Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.»

Відповідно до ч 1 ст. 81 ЦПК України « Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.»

Відповідно до ч 4 ст.82 ЦПК України «Обставини,встановлені рішенням суду у господарській,цивільній або адміністративній справі,що набрало законної сили,не доказуються при розгляді іншої справи,у якій беруть участь ті самі сторони або особа,щодо якої встановлено ці обставини,якщо інше не встановлено законом».

Статтею 635 ЦК України передбачено, що попереднім є договір, сторони якого зобовязуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору.

Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

У судовому засіданні було встановлено,що 14 квітня 2014 року між ОСОБА_6, що діяв за довіреністю від імені ОСОБА_5 та ОСОБА_4 було укладено попередній договір (а.с. 6-8), згідно якого сторони зобовязались у строк до 14 травня 2014 року укласти Договір купівлі-продажу квартири № 3, що розташована на першому поверсі у будинку № 62-а по вул. Полтавська в м. Ірпені Київської області. Вказаний договір було укладено в письмовій формі проте не було посвідчено нотаріально. Вказані обставини сторони по справі не заперечують.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою, третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

За таких обставин укладення нікчемного договору повіреним, не створює цивільні права та обовязки довірителя.

З урахуванням зазначеного передача ОСОБА_6, який уклав з позивачкою нікчемний договір, не свідчить про обовязок відповідача повернути отримане за таким договором.

Крім того,звертаючись до суду із позовом позивач обґрунтовує свої вимоги положеннями ст..1212 та 1214 ЦК України.

Відповідно до ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.

Відповідно до ст.1214 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобовязана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. У разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу).

Ставлячи питання про стягнення коштів із відповідачів,позивачем не було надано доказів тих обставин,що відповідач ОСОБА_5П отримав кошти від позивача згідно договору від 14 квітня 2014 року.

У судовому засіданні в якості свідка був допитаний ОСОБА_6М,який показав,що він діючи за довіреністю наданою на його ім.»я відповідачем,уклав 14.04.2014р із позивачем попередній договір купівлі-продажу квартири.Згідно умов вказаного договору він отримав від позивача грошові кошти,які передав відповідачу ОСОБА_5

При вирішенні спору по суд не може прийняти до уваги покази даного свідка,поскільки даний свідок при дачі показів по справі не конкретизував порядок укладання вказаного договору із позивачем,порядок здійснення розрахунків та інші обставини,які мають суттєве значення для справи,у зв»язку з чим у суду виникають сумніви щодо достовірності вказаних показів .Крім того,до суду не було надано доказів тих обставин,що ОСОБА_6М передавав ОСОБА_5П грошові кошти отримані від позивача по справі.

Суд вважає,що сам факт існування довіреності від 18.06.2013р (а.с.9) та розписок (а.с.12) не є підставами,передбаченими ст..1212,1214 ЦК України для стягнення коштів із відповідача ОСОБА_5П та його дружини ОСОБА_3

Враховуючи викладені обставини,суд відмовляє позивачу у позові в частині стягнення із відповідачів грошових коштів у суммі 1 608 566 грн,а відповідно не підлягають до задоволення і вимоги в частині стягнення із відповідачів 944 598грн 22 коп доходу.

З наведених вище підстав суд відмовляє позивачу у позові у повному обсязі.

На підставі ст.625,1212,1214 ЦК України, керуючись ст. ст. 4,10,76,259,264-265,268 , 273 ,365 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

ОСОБА_4 у позові відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Ірпінський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги на протязі 30 днів з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи,якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення,якщо його не скасовано,набирає законної сили після повернення апеляційної скарги ,відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текс судового рішення буде складено протягом 10 днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини рішення.

Суддя: ОСОБА_7