_________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/8803/17
Провадження № 2/520/3405/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2018 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

судді Пучкової І.М.

за участю секретаря Бродецької Т.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, посилаючись на те, що 10 лютого 2016 року між ним та відповідачкою ОСОБА_2 укладено договір позики, відповідно до якого він позичив відповідачці 20000 доларів США, які остання отримала і на підтвердження цього надала йому розписку, в якій вказала строк повернення боргу до 31 грудня 2016 року. Однак, до цього часу сума боргу йому не повернута, у звязку з чим просить стягнути з відповідачки на його користь суму заборгованості за договором позики в сумі, що еквівалентна 463976,00 грн.

Відповідач позов визнала, пояснила, що дійсно взяла у позивача вказану у розписці суму коштів, за наявності можливості борг буде сплачено.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні докази та матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява є необгрутнованою та не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менше, як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника.

Частиною 3 ст. 533 ЦК України передбачено, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Разом з тим, суду не доведено ані самого факту передачі грошей відповідачеві, ані взагалі наявності їх у позивача. У судовому засіданні встановлено, що на протязі декількох років позивач мав невеликий дохід. Доказів наявності в нього 20000 доларів США позивач не надав. Крім того, у зв'язку з визнанням відповідачкою позову, спір між сторонами відсутній, відповідач не позбавлена можливості добровільно виконати, в разі її обгрунтованості, вимогу позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судове рішення не може грунтуватися на припущеннях.

Керуючись ст. 12,13, 81, 141, 263-265 ЦПК України, ст. 533, 1046, 1047 ЦК України ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за розпискою від 10 лютого 2016 року відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги до Київського районного суду м. Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Пучкова І. М.