Номер провадження 2-о/754/59/18
РІШЕННЯ

Іменем України

31 липня 2018 року Деснянський районний суд м.Києва в складі:

головуючого - судді Скрипки О.І.,

при секретарі Моторенко К.О.,

за участю заявника ОСОБА_1,

представника заявника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації, Департамент з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, про встановлення факту, що має юридичне значення, -

в с т а н о в и в :

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, вимоги якої було уточнено під час розгляду справи, відповідно до якої просить суд встановити факт того, що він був залучений до складу формувань Цивільної оборони під час ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи з 26.04.1986 року по 30.04.1986 року.

Свої вимоги заявник мотивує тим, що під час аварії він працював на Чорнобильській АЕС, є особою, постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, зазнав радіоактивного опромінення і став інвалідом ІІ групи, причина інвалідності пов'язана з роботами по ЛНА на ЧАЕС.

Як зазначає заявник, він звернувся з заявою та відповідними документами до заінтересованої особи Управління праці та соціального захисту населення Деснянської в м. Києві РДА про встановлення йому статусу інваліда війни та видачу посвідчення, відповідно до ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», однак, Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації в своєму листі йому відмовило, посилаючись на те, що не було надано документів, підтверджуючих факт залучення до формувань Цивільної оборони.

Посилаючись на викладені обставини, а також на те, що інших архівних документів не збереглось, в зв'язку з чим він не може підтвердити залучення його до складу невоєнізованого формування цивільної оборони під час ліквідації аварії на ЧАЕС, заявник просить задовольнити його вимоги.

В судовому засіданні заявник та його представник ОСОБА_2 уточнені вимоги заяви підтримали в повному обсязі та просили про їх задоволення.

Представник заінтересованої особи - Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації Шульга Ю.А. в судове засідання не з'явилась, надавши клопотання, в якому просить розглядати справу в її відсутність та проводити розгляд на підставі документів, які знаходяться в справі.

Представник заінтересованої особи - Департамент з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи в судове засідання Федишин О.І. не з'явився, надавши листа, в якому просить розглядати справу в його відсутність.

Враховуючи обставини справи, суд вважає можливим розглянути справу у представників зацікавлених осіб на підставі наявних доказів.

Заслухавши пояснення заявника та його представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до копії посвідчення НОМЕР_1 від 13.01.1998 року та вкладки до нього НОМЕР_2 від 13.01.1998 року заявник ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи за категорією 1, учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (а.с.8).

Згідно експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії від 29.12.1997 року № 1332-302, заявник має хвороби, пов'язані з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с.12).

Як вбачається з довідки МСЕК серії МСЕ № 095868 від 04.01.1998 року, заявник є інвалідом ІІ групи, інвалідність пов'язана з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с.13).

Відповідно до копії трудової книжки заявника, в період з 25.01.1977 року по 15.03.1988 року ОСОБА_1 працював на Чорнобильській АЕС старшим черговим електромонтером в електроцеху, на момент аварії працював на посаді майстра по ремонту комутаційної апаратури в цьому ж цеху (а.с.5-7).

Згідно аварійного маршрутного листа № 10-2325, в період з 26.04.1986 року по 30.04.1986 року року заявник приймав участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в якості майстра електроцеху (запуск насосів АПН 4-го блоку, відкачка води, перемикання насосів, транспортування та прокладка кабелів), евакуйований 30.04.1986 року о 16.00 год. (а.с.65).

13.08.2017 року заявник звернувся до заінтересованої особи Управління праці та соціального захисту населення Деснянської в м. Києві РДА із заявою щодо встановлення статусу інваліда війни та видачі відповідного посвідчення.

28.08.2017 року заявнику було надано відповідь про те, що наданих ним документів не достатньо для підтвердження факту його залучення і виконання ним робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі формувань Цивільної оборони (а.с.15-16).

Відповідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до вимог чинних на момент аварії на Чорнобильській АЕС нормативно-правових актів з питань Цивільної оборони, в першу чергу - Положення про Цивільну оборону СРСР, затверджене постановою ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР №1111 - 1976 року; наказу заступника Міністра оборони СРСР - начальника ЦО СРСР №90 від 06.06.1975 року (Положення про невоєнізовані формування ЦО і норми оснащення (табелювання) їх матеріально-технічними засобами) та №92 від 29.06.1976 року (Настанова про організацію та ведення Цивільної оборони в районі (сільському на сільськогосподарському об'єкті народного господарства), Розпорядження ЦО СРСР від 26.04.1986 року, начальника ЦО УРСР від 28.04.1986 року, начальника ЦО Київської області - голови Київської обласної Ради народних депутатів трудящих за 1986 рік (№01 від 29.04.1986 року, №02 від 30.04.1986 року, №16 від 04.05.1986 року, №52 від 19.05.1986 року та ін.), Цивільна оборона організовувалась за територіально-виробничим принципом в усіх населених пунктів та на всіх об'єктах народного господарства, а до складу її невоєнізованих формувань зараховувались в обов'язковому порядку громадяни СРСР, в тому числі - чоловіки у віці від 16 до 60 років, за винятком інвалідів та осіб, що мали мобілізаційні приписи та жінки від 16 до 55 років за винятком вагітних жінок та жінок, які мають малолітніх дітей.

Згідно з ст. 10 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов'язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві.

Громадяни, які виконували роботи по ліквідації Чорнобильської катастрофи (аварії на Чорнобильській АЕС та її наслідків) залучались до виконання цих робіт саме у складі формувань Цивільної оборони.

Зазначене підтверджується також наказом начальника ЦО - директора ЧАЕС від 19.04.1985 року № 2с «Про керівний склад, служби та формування цивільної оборони».

Згідно з п.9 ч.2 ст. 7 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», до інвалідів війни належать інваліди, залучені до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Суд вважає, що основним доказом участі заявника в роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС є дійсне, ніким не оскаржене та не скасоване посвідчення учасника ліквідації (категорія 1), видане на ім'я заявника, яке відповідно до п.2 ч.1 ст.14 Закону України «Про соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи», підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими Законом №796-ХІІ.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що в матеріалах справи достатньо доказів для встановлення факту того, що заявник виконував роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі формувань Цивільної оборони.

Таким чином, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно, повно і об'єктивно з'ясувавши обставини справи, з метою сприяння у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод та інтересів особи, суд приходить до переконання, що заява ОСОБА_1 є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 5-11, 13, 76-81, 259, 263-265, 293, 315, 319, 354 ЦПК України, ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», суд, -

в и р і ш и в :

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації, Департамент з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, приймав участь та виконував заходи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі формувань Цивільної оборони з 26.04.1986 року по 30.04.1986 року.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до апеляційного суду м.Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 06 серпня 2018 року.

Суддя: