Троїцький районний суд Луганської області
Справа № 433/886/18
Провадження №2/433/426/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.10.2018 року, Троїцький районний суд Луганської області у складі:

головуючого - судді Суського О.І.,

за участю секретаря судового засідання Яковлєвої В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в смт. Троїцьке цивільну справу за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК», від імені якого діє представник за довіреністю, пред'явило позов до Троїцького районного суду Луганської області про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором від 15.07.2011 року в сумі 78665,90 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 15.07.2011 року ОСОБА_2 отримав кредит в сумі 3400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У порушення норм Цивільного кодексу України та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконував, у зв'язку із чим станом на 28.02.2018 року виникла заборгованість за кредитом в розмірі 78665,90 грн., яка складається з: 3389,75 грн. - заборгованість за кредитом; 66864,87 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4189,09 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 3722,19 грн. - штраф (процентна складова).

Заочним рішенням Троїцького районного суду Луганської області від 30.07.2018 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» були задоволені частково, стягнуто з ОСОБА_2 заборгованість в сумі 70 254,62 грн.

Ухвалою суду від 01.10.2018 року заява відповідача про перегляд заочного рішення була задоволена, зазначене вище заочне рішення скасоване. Справа розглядається спочатку.

В судове засідання сторони не зявились.

Представник позивача у наданому відзиві на заяву про перегляд заочного рішення позовні вимоги підтримав в повному обсязі, вважає ухвалене судом рішення від 30.07.2018 року законним, справедливим та обґрунтованим. Щодо строку позовної давності зазначив, що даний строк є збільшеним до 50 років та погоджений умовами договору, у звязку з чим позивачем зазначений строк не пропущений.

Відповідач ОСОБА_2 надав заяву, згідно якої у задоволенні позовних вимог просив відмовити у звязку із пропуском позивачем строку позовної давності. Також просив справу розглядати без його участі.

У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч.2 ст.247 ЦПК України , судом не здійснювалося.

Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено наступне.

15 липня 2011 року ОСОБА_2 підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» відповідно до якої отримав кредит у розмірі 3400,00 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 36,00% річних з терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.6).

Кредитний договір складається із Анкети-Заяви позичальника, Умов та Правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та ОСОБА_3.

З наданої ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» довідки №30.1.0.0/2-20180506/328 від 27.09.2018 року, ОСОБА_2 згідно кредитного договору б/н від 15.07.2011 року отримав картку №742075 з терміном дії останнього дня місяця 04.2015 року.

Кредитний договір складається із Анкети-Заяви позичальника, Умов та Правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та ОСОБА_3.

У відповідності до ч. 1 ст. 1055 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до змісту ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язується повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до положень частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язань або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг (далі Умов), підписання договору є прямою та безперечною згодою клієнта відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого ОСОБА_3.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобовязався погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором.

Згідно з п.2.1.1.5.6 Умов надання банківських послуг у разі невиконання зобовязань за договором на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту) позичальник зобовязаний оплатити винагороду банку.

Власник карти зобовязаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникненню Овердрафту.

Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором, більше ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн +5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісій.

Як вбачається зі змісту п.2.1.1.12.11 Правил користування платіжною карткою ОСОБА_1 має право вимагати дострокового виконання зобовязань в цілому або у встановленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обовязків за цим договором

Згідно розрахунку заборгованості, відповідач ОСОБА_2 належно не виконував свої зобов'язання за Кредитним договором №б/н від 15.07.2011 року внаслідок чого станом на 28.02.2018 року утворилась заборгованість, яка становить 78665,90 грн. та яка складається з: 3389,75 грн. - заборгованість за кредитом; 66864,87 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4189,09 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 3722,19 грн. - штраф (процентна складова) (а.с.5-6).

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом установлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України).

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що до 30 серпня 2013 року відповідач не мав прострочення погашення кредиту, що відображено в розрахунку в графі "сальдо простроченої заборгованості за кредитом". Заборгованості по процентам відповідач не мав до 26 серпня 2011 року, що відображено в розрахунку в графі "загальна заборгованість за процентами (накопичувальним підсумком)".

Таким чином, перебіг строку позовної давності розпочався за вимогою про стягнення заборгованості за кредитом з 30 серпня 2013 року, а за вимогою про стягнення процентів з 26 серпня 2011 року.

Оскільки умовами кредитного договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, якщо за умовами договорів погашення кредиту та процентів повинно здійснюватись позичальником частинами кожного місяця, у рахунок чого вносяться кошти, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальниками кожного із цих зобов'язань.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 08 листопада 2017 року №6-2891цс16.

У Постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 08 листопада 2017 року №6-2891цс16 зазначено, якщо виконання зобовязання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

Вчинення боржником дій з виконання зобов'язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності лише за умови, якщо такі дії здійснено самим боржником або за його згодою чи дорученням уповноваженою на це особою.

Не можуть вважатися добровільним погашенням боргу, що перериває перебіг позовної давності, будь-які дії кредитора, спрямовані на погашення заборгованості, зокрема списання коштів з рахунків боржника без волевиявлення останнього, або без його схвалення.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості (графа «сума погашення за наданим кредитом») 31.10.2014 року було здійснене останнє погашення заборгованості в сумі 10,91 грн.

Тобто, оскільки відповідачем періодично здійснювалось погашення заборгованості за кредитним договором, це свідчить про визнання ним свого боргу, тому строк позовної давності переривався та розпочався з 31.10.2014 року, тобто з дати, коли відповідачем була вчинена остання дія, що підтверджувала визнання ним боргу. Строк позовної давності в цьому випадку закінчився 31.10.2017 року.

З позовом банк звернувся до суду 06 травня 2018 року, що підтверджується штампом на поштовому конверті, тобто із пропуском трирічного строку позовної давності.

Що стосується заяви представника позивача з приводу того, що сторони погодили збільшення строку позовної давності до 50 років, суд зазначає наступне.

Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України).

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно п. 1.1.7.31 Умов та правил надання банківських послуг, наданих позивачем на підтвердження своїх позовних вимог, строк позовної давності стосовно вимог банку з повернення кредита, оплати відсотків за користування кредитом, винагород, неустойки пені, штрафу, витрат ОСОБА_3 становить 50 років.

Однак зазначені Умови, якими збільшено позовну давність, не містять підпису відповідача, у заяві позичальника від 15 липня 2011 року домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає, відсутня інформація з якого по який час діяли положення Умов у тому варіанті, який представлений суду, а також, що ці умови стосуються саме споживчого кредиту наданого ОСОБА_2

Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги про стягнення заборгованості за кредитом задоволенню не підлягають, оскільки предявлені позивачем із пропуском трирічного строку позовної давності.

В частині стягнення з відповідача пені та штрафних санкцій в загальній сумі 8411,28 грн., суд дійшов наступного.

Відповідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Отже, зобов'язання за своїм значенням поділяються на: основні зобов'язання які можуть існувати самостійно, та додаткові (акцесорні) зобов'язання які забезпечують належне виконання основних зобов'язань і виникають та існують виключно за умови існування основного зобов'язання.

Відповідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Отже, основним зобов'язанням позичальника ОСОБА_2 за кредитним договором є погашення кредитних коштів та сплата процентів за користування ними, додатковим зобов'язанням є сплата неустойки (штрафа, пені).

Відповідно ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року, зокрема, громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. ОСОБА_3 та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Згідно правового висновку Верховного Суду України від 13.03.2017 року у справі за № 6-2879цс16 при обчисленні розміру стягуваної заборгованості за кредитними договорами з громадян України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, суди повинні враховувати вимоги статті 2 Закону України від 2 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

Указом Президента України № 405/2014 від 14.04.2014 року було введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України».

Отже, антитерористична операція на території Луганської області була запроваджена з 14.04.2014 року.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1275-р від 02.12.2015 року затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція, в якому міститься смт.Троїцьке Троїцького району Луганської області.

Як вбачається зі справи, відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, б. 16, а тому він є суб'єктом Закону України №1669-VII від 02.09.2014 року, відносно якого, відповідно до ст. 2 вищезазначеного Закону, встановлено мораторій щодо нарахування штрафних санкцій за неналежне виконання кредитних зобов'язань.

Крім того, комерційним банкам Національним ОСОБА_3 України у листі за № 18-112/62138 від 27.10.2014 року були надані роз'яснення, згідно з якими банки зобов'язані у період проведення антитерористичної операції скасувати штрафні санкції за кредитами громадянам України, які проживають або переселилися з населених пунктів у зоні АТО, а також юридичним особам та підприємцям в зоні АТО. Національний банк України наголошує на необхідності суворого і неухильного дотримання банками положень Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» і повідомляє, що невиконання законних вимог є підставою для застосування для порушників адекватних заходів впливу.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором №б/н від 15.07.2011 року, укладеного між ПАТ КБ «ПРВИАТБАНК» та ОСОБА_2 вбачається, що позивачем до 14 квітня 2014 року, тобто до встановлення заборони нарахування штрафних санкцій, комісія та пеня не нараховувалась. Що стосується штрафів, то розрахунок заборгованості, наданий позивачем на підтвердження своїх позовних вимог, взагалі не містить інформації про нараховані штрафи, у зв'язку з чим суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені та штрафних санкцій в сумі 8411,28 грн. задоволенню не підлягають.

Вирішуючи питання стосовно судового збору суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так як у задоволенні позовниї вимог відмовлено в повному обсязі, судовий збір покладається на позивача.

На підставі викладеного, ст. 526, 610-612,625,628, 638, 1049, 1054, 1055 ЦК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-80, 141, 258-260, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» (вул.Грушевського, б. 1д, м.Київ, 01001, ) до ОСОБА_2 (Луганська область, Троїцький район, смт. Троїцьке, вул. Чапаєва, б.16, РНОКПП НОМЕР_1) про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається за правилами п.п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України через Троїцький районний суд Луганської області до Апеляційного суду Луганської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасоване, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.І.Суський

31.10.18