АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/659/18 Справа № 199/664/17 Головуючий у 1 й інстанції - Якименко Л. Г. Доповідач - Каратаєва Л.О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2018 року м. Дніпро Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів: - Ткаченко І.Ю., Пищиди М.М.

за участю секретаря - Хоменко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 червня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 червня 2017 року в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовлено (а.с.47).

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалите нове, яким задовольнити позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» в повному обсязі (а.с.49-54).

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Згідно п.9 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 09.09.2008 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачкою ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № DNL0AR101200122, відповідно до якого позивач надав відповідачці кредит у розмірі 87306,56 грн.

У порушення умов кредитного договору, ОСОБА_4 свої зобов'язання не виконувала, допустила прострочення повернення кредиту і сплати відсотків за його користування, внаслідок чого станом на 08.12.2016 виникла заборгованість в розмірі 354209,76 грн., яка складається з наступного: 55294,46 грн. - заборгованість за кредитом; 17481,41 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 28636,45 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 252797,44 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором.

Заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2015 року з відповідачки на користь позивача була стягнута сума боргу за вказаним договором у розмірі 206695,77 грн., з яких: 55294,46 грн. - заборгованість за кредитом; 17481,41 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 28636,45 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 95202,70 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором; 250,00 грн. - штраф ( фіксована частина); 9830,75 грн. - штраф (процентна складова) (а.с.6).

Заочне рішення суду не переглядалося, не оскаржувалося та набрало законної сили 13.03.2015.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог Банку суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано детального обґрунтування позовних вимог, не надано обґрунтований розрахунок заборгованості по кредитному договору № DNL0AR101200122 від 09.09.2008 року, а саме пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором у розмірі 106000,00 грн.

Проте, колегія суддів не погоджується з такими доводами, оскільки банком надано розрахунок заборгованості де зазначено нарахування пені.

Відповідно до ст.10 ЦПК України (в редакції чинній на час ухвалення рішення), суд сприяє у повному на всебічному з'ясуванню обставин справи. Однак, суд першої інстанції вимоги вказаної статті не виконав та у випадку незрозумілості або недостатності наданого розрахунку не витребував у банку більш детальний або зрозумілий розрахунок.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин, які входять до предмету доказування.

Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідачем не спростований розрахунок заборгованості.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ст.. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч.1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

За змістом ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

У ст..611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Так, за змістом кредитного договору, повне погашення відсотків здійснюється не пізніше дня повного погашення суми кредиту (п. 4 кредитного договору).

У відповідності до ч.1 та 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно з положеннями ст.525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання відсотків та пені, передбачених умовами договору та ЦК України.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року № 6-1206цс15.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, не врахував, що з відповідача на користь банку підлягають стягненню штрафні санкції передбачені договором за неналежне виконання його умов, зокрема: заборгованість по пені.

Позивач просив стягнути пеню за період з дати ухвалення рішення 02.03.2015 по 08.12.2016 року в сумі 106000,00 грн.

Разом з тим, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для застосування до спірних правовідносин норми ч. 3 ст.551 ЦК України та зменшення розміру пені.

Частиною 3 ст.551 ЦК України передбачено, зокрема, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків.

Отже, ч.3 ст.551 ЦК України, з урахуванням положень ст. 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства, дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків.

Така правова позиція наведена у постанові Верховного Суду України від 03.09.2014 року в справі № 6-100 цс 14.

У справі встановлено, що розмір пені в сумі 106000 грн. значно більший від розміру боргового зобов'язання, а тому колегія суддів дійшла висновку про зменшення розміру пені до 20000 грн.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги обґрунтованими, рішення суду першої інстанції таким, що підлягає скасуванню із стягненням з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» пені з урахуванням ч. 3 ст. 551 ЦК України в розмірі 20000 грн. В зв'язку із задоволенням апеляційної скарги стягненню з відповідачки на користь апелянта підлягають судові витрати в розмірі 3360 грн.

Керуючись ст. 367, 374, 376 - 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 червня 2017 року скасувати.

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» пеню в розмірі 20000 грн., судові витрати в розмірі 3360 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.

Судді: