Справа №2-16/11
провадження № 6/694/19/18
У Х В А Л А

про залишення подання без руху

14.02.2018 року м. Звенигородка

Суддя Звенигородського районного суду Черкаської області Гончаренко Т.В., розглянувши подання головного державного виконавця Звенигородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ОСОБА_1 про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянки України,-

встановила:

Головний державний виконавець Звенигородського районного відділу державної виконавчої служби Головного ТУЮ у Черкаській області ОСОБА_1 звернувся до суду із поданням про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_2 до виконання зобов»язань, покладених на неї виконавчим листом №2-16/11, виданого 01.03.2012 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №43 від 14.03.2006 року 147 736,44 грн. звернути стягнення на: - предмет застави згідно договору застави майна №43/2 від 14.03.2006 року на рухоме майно, що належить ОСОБА_2 на праві власності: сівалку «С 3-3,6» - 2000 р.в., заводський №24-01489, культиватор «КПС-4» - 2002 р.в., заводський №24-01488, оприскувач «300/6» - 2005 р.в., заводський №24-01490, що належить ОСОБА_2 на праві власності на підставі свідоцтв про реєстрацію машин серія АБ №157857, серія АБ №157856, серія АБ №157858, виданим Звенигородського ІДТН від 02.02.2006 року, шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання позивачем договору купівлі-продажу предмету застави від імені відповідача.

Порядок звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України урегульований Цивільним процесуальним кодексом України та має відбуватись з дотриманням певних умов, які передбачені, зокрема в статті 441 ЦПК України та глави 10 ЦПК України «забезпечення позову».

Вважаю, що наслідком недотримання зазначених умов є залишення подання без руху, а у разі, якщо цей недолік не буде усунуто у строк, установлений судом, визнання подання неподаним та його повернення заявнику (стаття 185 ЦПК України).

Перевіривши матеріали зазначеного подання, вважаю, що таке підлягає залишенню без руху, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов»язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів (п. 19 ч. 3 статті).

Реалізація цих прав здійснюється шляхом звернення до суду в порядку ст.441 ЦПК України з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

В розділі XIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом МУЮ 02.04.2012 № 512/5 (у редакції 01.08.2017р.), зазначено, що подання має обов»язково містити, зокрема - обґрунтування ухилення боржника від виконання своїх зобовязань (зобовязань боржника - юридичної особи).

В тексті подання виконавець покликається на ту обставину, що боржник ухиляється від виконання своїх зобов'язань за судовим рішенням, однак обґрунтування такого ухилення боржника не вказує.

ВСУ в Узагальненні судової практики щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за

межі України (ст. 377-1 ЦПК України (в ред. 2004р.)) від 30.09.2016 р. зазначено: «в аналізі судової практики, здійсненому у грудні 2012 р., ВСУ висловив думку, що в разі неналежного оформлення подання державних виконавців правильною є практика, коли суди залишають подання без руху, надаючи державному виконавцю строк для усунення недоліків, а в разі невиконання такої ухвали повертають ці подання відповідно до ст.121 ЦПК(в ред. 2004р.). Така позиція і зараз визнається правильною».

Окрім цього безпідставним є погодження подання начальником Звенигородького МРВ ДВС, оскільки чинною інструкцією це не вимагається. Таке положення містилось в попередній редакції Інструкції, яка втратила чинність.

Звертаючись до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа, суб'єкт подання не виконав наступні вимоги:

- відсутні відомості про обізнаність боржника ОСОБА_2 про наявність відкритого відносно неї виконавчого провадження та строками його добровільного виконання;

- з матеріалів подання про тимчасове обмеження у праві виїзду ОСОБА_2 та доданих до нього копій (а саме: змісту подання, змісту виконавчого листа, копії постанови про відкриття виконавчого провадження) вбачаються розбіжності щодо виконання зобов»язань, покладених на боржника виконавчим листом №2-16/11, виданому 01.03.2012 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №43 від 14.03.2006 року ву сумі 147 736,44 грн.

Враховуючи наведене, приходжу до переконання про необхідність залишення подання без руху та надання державному виконавцеві строку для виправлення недоліків даного подання.

Керуючись ст.185 ЦПК України, суддя,

ухвалила:

подання головного державного виконавця Звенигородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ОСОБА_1 про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянки ОСОБА_3и без руху.

Державний виконавець має право протягом строку, який не перевищує десяти днів з дня отримання ним ухвали, усунути недоліки подання. Якщо державний виконавець усуне зазначені недоліки подання у визначений ухвалою строк, таке вважатиметься поданим в день первісного його подання до суду, в противному випадку - вважатиметься неподаним і буде повернуте державному виконавцю.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя