Справа № 466/3137/17 Головуючий у 1 інстанції: Зима І.Є.
Провадження № 22-ц/811/639/18 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справа Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - Шандри М.М.

суддів: Левика Я.А., Струс Л.Б.

секретаря: Бадівської О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 02 лютого 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «ІНТЕР-ПОЛІС» про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

04.05.2017 ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ПрАТ Страхова компанія «ІНТЕР-ПОЛІС» про стягнення пені в розмірі 7207,11 грн. за період з 01.08.2015 до 28.03.2017, інфляційних втрат у розмірі 1733,37 грн. та три відсотки річних у розмірі 336 грн. за період з 07.04.2016 до 28.03.2017 за прострочення виконання зобов'язання, витрати на правову допомогу у розмірі 5000 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 640 грн. Заяву мотивував тим, що рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 08.04.2016 стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «ІНТЕР-ПОЛІС» в його користь 11 501,38 грн. страхового відшкодування по факту ДТП, що мало місце 07.08.2014. Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 08.08.2016 вищевказане рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 08.04.2016 в частині відмови у задоволенні позовних вимог та стягнення судових витрат скасовано та ухвалено нове, яким стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «ІНТЕР-ПОЛІС» на його користь 3834,85 грн. пені за порушення виконання зобов'язання за період з 21.11.2014 по 31.07.2015, 5560,36 грн. інфляційних втрат та 474,54 трьох відсотків річних за прострочення грошового зобов'язання за період з 21.11.2014 по 06.04.2016. Вказане рішення суду набрало законної сили, тому встановлені в ньому обставини не підлягають доказуванню згідно ст. 82 ЦПК України. Таким чином, у відповідача виникло зобов'язання щодо виплати йому вищевказаних коштів. Однак фактично вказані кошти були перераховані відповідачем на його картковий рахунок лише 28.03.2017. Вважає, що у зв'язку із простроченням відповідачем свого зобов'язання, порушені його права. Тому, згідно ст. 992 ЦК України, ст. 36.5 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ» та ч. 2 ст. 625 ЦК України просив стягнути з ПрАТ Страхової компанії «ІНТЕР- ПОЛІС» на його користь суму боргу, а саме: пеню в розмірі 7207,11 грн. за період з 01.08.2015 по фактичний день виплати - 28.03.2017, інфляційні втрати у розмірі 1733,37 грн. та три відсотки річних у розмірі 336 грн. за період з 07.04.2016 до 28.03.2017. Крім того просив відшкодувати витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 640 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 02 лютого 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства Страхової компанії «ІНТЕР- ПОЛІС» на користь ОСОБА_2 пеню в розмірі 7207,11 грн. за період з 01.08.2015р. до 28.03.2017р., інфляційні втрати у розмірі 1733,37 грн. та три відсотки річних у розмірі 336 грн. за період з 07.04.2016р. до 28.03.2017р. та сплачений судовий збір у розмірі 640 грн.

В задоволенні решти вимог - відмовлено за безпідставністю.

Рішення суду в частині відмови у стягненні витрат на правову допомогу оскаржив ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що судом першої інстанції безпідставно відмовлено у стягненні витрат на правову допомогу, оскільки понесені позивачем витрати на правову допомогу документально підтверджені та доведені належними доказами. Просить рішення суду в частині відмови у стягненні витрат на правову допомогу скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з відповідача в його користь 500 грн. витрат на правову допомогу.

У судове засідання сторони не з'явилися, були належним чином повідомлені про час та місце слухання справи, тому розгляд справи відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України здійснюється колегією суддів за їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У відповідності до вимог ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення таким вимогам не повністю відповідає.

Стаття 59 Конституції України гарантує кожному право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

З матеріалів справи убачається, що позивачем укладено договір про надання правової допомоги від 30.03.2017 із адвокатом ОСОБА_3

Відповідно до наявного у матеріалах справи розрахунку розміру правової допомоги та акта виконаних робіт від 03.04.2017 позивачу було надано юридичну консультацію, здійснено розрахунок пені, інфляційних втрат та 3% річних, складено позовну заяву. За надані послуги позивачем здійснена оплата у розмірі 5000 грн., що стверджується квитанцією від 12.04.2017.

Відповідно до ч.ч. 2-4 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції відмовив у стягненні з відповідача витрат позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн.

При цьому суд прийшов до правильного висновку про те, що такий розмір витрат на оплату послуг адвоката згідно ст. 137 ЦПК України не є співмірний із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також із ціною позову. А згідно із ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Разом з тим, суд не взяв до уваги положення ч.5 ст.137 ЦПК України, відповідно до якої у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Як убачається з матеріалів справи, під час розгляду справи у суді першої інстанції відповідач заперечував розмір витрат на правничу допомогу, оскільки вважав розмір витрат суттєво завищеним, таким, що не відповідає змісту та обсягу наданої допомоги, що вбачається з письмових заперечень на позовну заяву. Крім цього, правова допомога надавалася помічником адвоката, вартість послуг якого не визначена умовами договору (а.с.68-79).

Враховуючи, що позивачем понесено витрати на правничу допомогу, що документально підтверджено наявними у матеріалах справи доказами, проте розмір витрат є неспівмірним із складністю справи, та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також із ціною позову, про що заявив відповідач, колегія суддів вважає, що є правові підстави для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню з відповідача, до 1500 грн.

Ураховуючи наведене, рішення суду в частині відмови у стягненні витрат на правничу допомогу підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про стягнення з ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС» на користь ОСОБА_2 1500 грн. витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 02 лютого 2018 року в частині відмови у стягненні витрат на правову допомогу скасувати.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Страхової компанії «ІНТЕР- ПОЛІС» на користь ОСОБА_2 1500 грн. понесених витрат на правову допомогу.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 13.11.2018р.

Головуючий

Судді