Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"13" лютого 2018 р. 145/2022/17

2/145/227/2018

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого Мазурчака А. Г. ,

при секретарі Мигдальській Н.М.,

за участі позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Тиврів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом,

встановив:

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому вказу, що 23 лютого 2013 року помер її батько ОСОБА_3, який до дня смерті проживав та був зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після його смерті відкрилась спадщина до складу якої входить житловий будинок з господарськими спорудами та земельна ділянка, площею 0,5115 га розташовані за вищевказаною адресою.

Зазначені об'єкти нерухомого майна їх батько набув на підставі договорів дарування від 17.01.2003 року, укладених між ним та ОСОБА_4.

Вона є спадкоємицею першої черги спадкування після його смерті та прийняла спадщину подавши відповідну заяву до Тиврівської держаної нотаріальної контори.

Іншою спадкоємицею першої черги спадкування, яка прийняла спадщину після смерті їх батька є її сестра, ОСОБА_2.

На даний час вона має намір отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті батька, однак оформити та видати свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку в нотаріуса немає можливості у зв'язку з тим, що за життя її батько свого права власності на неї не переоформив.

Відповідно до договору дарування земельної ділянки від 17.01.2003 року ОСОБА_4 подарував її батьку земельну ділянку площею 0,5115 га, що розташована на території Ворошилівської сільської ради Тиврівського району Вінницької області та належала дарувателю на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ВН № 022587 від 15 січня 2003 року.

Одночасно з укладенням договору дарування земельної ділянки між ОСОБА_4 та її батьком було укладено договір дарування житлового будинку, що розташований по вул. Гагаріна, 19 с. Ворошилівка.

22.01.2009 року її батько зареєстрував за собою зазначений будинок, однак земельна ділянка площею 0,5115 га за ним зареєстрована так і не була.

23.02.2013 року її батько помер.

Оскільки на час укладення договору дарування земельної ділянки автоматизованої системи обліку земельних ділянок не існувало, з метою отримання кадастрового номеру належної її батьку земельної ділянки та внесенні відомостей про неї до Державного земельного кадастру, вона виготовила відповідну технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі.

28.07.2017 року нею було отримано два витяги, відповідно до яких земельну ділянку площею 0,5115 га, яка була подарована її батьку було розділено на дві земельних ділянки - земельну ділянку площею 0,2500 га, кадастровий номер :02:001:0304, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та земельну ділянку площею 0,2615 га, кадастровий номер :02:001:0303, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства.

На час видачі витягів власником вказаних у них земельних ділянок зазначено ОСОБА_4, а документом, що посвідчує його право на земельні ділянки - Державний акт від 15.01.2003 року ВН 022587.

Разом з тим вважає, що в її батька виникло право власності на вказані земельні ділянки, оскільки він придбав їх за відплатним договором, протягом всього часу з дня придбання він користувався ними, його право власності на земельні ділянки ніким не оспорювалось та не заперечувалось.

Земельна ділянка площею 0,5115 га належала продавцю ОСОБА_4 на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ВН № 022587, виданого Ворошилівською сільською радою на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.07.1997 року.

Відповідно до Постанови КМУ України № 440 від 24.03.1999 року "Про порядок подання заяви (клопотання) про продаж земельних ділянок несільськогосподарського призначення та форму державного акта на право власності на землю» в державних актах, виготовлених до 2002 року кадастровий номер земельної ділянки не зазначався.

В подальшому Постанова КМУ № 440 від 24.03.1999 року втратила чинність, а форми державних актів були затверджені Постановою Кабінету Міністрів України № 449 від 2 квітня 2002 року «Про затвердження форм державного акта на право власності на земельну ділянку та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою».

Кадастровий номер земельної ділянки - це індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування.

Однак, на час придбання її батьком земельної ділянки в 2003 році, Закон України «Про державний земельний кадастр» ще не був прийнятий (дата набрання чинності - 01.01.2013 року). Також не була створена і єдина інформаційна система Державного земельного кадастру, не було затверджено порядок внесення до неї відомостей про межі адміністративно-територіальних одиниць, не були перенесені до неї її записи про державну реєстрацію земельних ділянок, обмежень (обтяжень) у їх використанні, зареєстрованих у Державному реєстрі земель, відтак зареєструвати земельну ділянку в нього не було можливості.

Разом з тим, після смерті її батька нею було замовлено технічну документацію із землеустрою щодо поділу та об'єднання земельних ділянок, яка була виготовлена 03.07.2017 року.

Відповідно до технічної документації належну спадкодавцю земельну ділянку було поділено на дві земельних ділянки, площа яких, відповідно до норм, встановлених ст. 121 Земельного кодексу України становила - 0,2500 га - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та 0,2615 га -для ведення особистого селянського господарства.

Загальна площа вказаних земельних ділянок становить 0,25115 га, що відповідає площі земельної ділянки, зазначеної в договорі дарування земельної ділянки від 17.01.2003 року.

28.07.2017 року земельні ділянки були зареєстровані в інформаційній системі Державного земельного кадастру, їм було присвоєно кадастровий номер :02:001:0304 - земельній ділянці площею 0,2500 га, та кадастровий номер :02:001:0303 - земельній ділянці площею 0,02615 га.

Таким чином придбана її батьком за договором купівлі-продажу земельна ділянка загальною площею 0,5115 га, цільове призначення - ведення особистого підсобного господарства була розділена на дві земельні ділянки:

1) земельну ділянку площею 0,2500 га, цільове призначення - для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) з кадастровим номером :02:001:0304;

2) земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0303 площею 0,2615 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства.

Вказані земельні ділянки входять до складу прийнятої нею після смерті її батька спадщини.

Просить визнати за нею право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,2500 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) з кадастровим номером :02:001:0304 на території Ворошилівської сільської ради Тиврівського району Вінницької області, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, померлого 23 лютого 2013 року в с . Ворошилівка Тиврівського району Вінницької області.

визнати за нею право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,2615 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером :02:001:0303 на території Ворошилівської сільської ради Тиврівського району Вінницької області, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, померлого 23 лютого 2013 року в с. Ворошилівка Тиврівського району Вінницької області.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просить їх задоволити з підстав, наведених в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнала повністю.

Суд, вислухавши позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе прийняти безумовне визнання позову відповідачем і позов задоволити повністю, оскільки це не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 1218, 1261, 1268, 1269 ЦК України, -

вирішив:

Позов задоволити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,2500 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) з кадастровим номером :02:001:0304 на території Ворошилівської сільської ради Тиврівського району Вінницької області, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, померлого 23 лютого 2013 року в с . Ворошилівка Тиврівського району Вінницької області.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку земельної ділянки кадастровий номер 0,2615 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером :02:001:0303 на території Ворошилівської сільської ради Тиврівського району Вінницької області, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, померлого 23 лютого 2013 року в с. Ворошилівка Тиврівського району Вінницької області.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк до Апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський районний суд з дня виготовлення повного тексту рішення, тобто з 19.02.2018 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Мазурчак А. Г.