Постанова

Іменем України

14 березня 2018 року

м. Київ

справа № 227/485/17

провадження № 61-2032св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Курило В. П.

учасники справи:

позивач - фізична особа-підприємець ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_5,

представник відповідача - ОСОБА_6,

третя особа - комунальне підприємство «Новодонецьксервіс»,

представник третьої особи - ОСОБА_7,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області у складі судді Корнєєвої В. В. від 21 серпня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області у складі колегії суддів: Новосядлової В. М., Краснощокової Н. С., Новосьолової Г. Г. від 16 листопада 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У лютому 2017 року фізична особа-підприємець (далі - ФОП) ОСОБА_1. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, третя особа - комунальне підприємство «Новодонецьксервіс» (далі - КП «Новодонецьксервіс»), у якому з урахуванням уточнення позовних вимог 21 серпня 2017 року просив зобов'язати відповідача передати йому замок в повній комплектації та справному стані, який останній 17 січня 2017 року демонтував на вході на горищне приміщення будинку АДРЕСА_1

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 є суб'єктом підприємницької діяльності та здійснює функції з утримання житлових будинків і споруд та прибудинкових територій, надання житлово-комунальних послуг на підставі договору з КП «Новодонецьксервіс» від 01 квітня 2015 року № 06-04/2015. ОСОБА_5 проживає в будинку АДРЕСА_1 який також перебуває на обслуговуванні позивача. 17 січня 2017 року відповідач самовільно демонтував замок на вході на горищне приміщення указаного будинку, відкрив люк на горище, а потім викрав замок. За фактом крадіжки замка на підставі ухвали слідчого судді від 28 квітня 2017 року було внесено в ЄРДР та розпочато досудове слідство. Оскільки поліція не реагує на звернення позивача, останній вимушений був звернутися до суду із цивільним позовом про зобов'язання відповідача передати замок, який останній 17 січня 2017 року неправомірно демонтував.

Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 21 серпня 2017 року позов ФОП ОСОБА_1 задоволено. Зобов'язано ОСОБА_5 передати ФОП ОСОБА_1. замок в повній комплектації та справному стані, який відповідач 17 січня 2017 року демонтував на вході на горищне приміщення будинку АДРЕСА_1 Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що оскільки демонтований відповідачем замок на люку горищного приміщення будинку АДРЕСА_1 є власністю позивача, то відповідач, у володінні якого знаходиться вказаний замок, зобов'язаний повернути його власнику.

Ухвалою апеляційного суду Донецької області від 16 листопада 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилено, а рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону, обставини справи встановлені повно, а доводи апеляційної скарги не підтверджені належними та допустимими доказами і не спростовують висновків суду першої інстанції. Відхиляючи доводи апеляційної скарги про те, що позивач не є співвласником будинку, а тому не мав права самовільно обмежувати доступ мешканцям будинку до горищного приміщення та встановлювати замок на люку горищного приміщення, апеляційний суд виходив із того, що позивач, як виконавець послуг, діяв відповідно до вимог пункту 3.2.5 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, якими передбачений обов'язок виконавця послуг утримувати люки горищних приміщень у замкненому стані, а доступ до вказаного приміщення дозволяється тільки працівникам виконавця послуг, безпосередньо відповідальним за технічний нагляд і тим, котрі виконують ремонтні роботи, а також працівникам експлуатаційних організацій, обладнання яких розміщене на даху й у горищному приміщенні.

У касаційній скарзі, поданій у листопаді 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_5 просить скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та вирішити питання про розподіл судових витрат.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не врахували, що горищне приміщення будинку АДРЕСА_1 як допоміжне приміщення належить на праві спільної сумісної власності всім мешканцям будинку, тому позивач, установивши замок на вході на горищне приміщення, обмежив доступ мешканцям будинку до горища. Крім того, позивачем не надано належних і допустимих доказів того, що демонтований відповідачем замок є власністю позивача, що виключає покладання на відповідача обов'язку повернути його останньому.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

27 лютого 2018 року до Верховного Суду надійшла вказана справа.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Частинами першою, другою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом установлено, що ОСОБА_5 є власником та проживає у квартирі АДРЕСА_1

Відповідно до рішення Новодонецької селищної ради від 08 вересня 2011 року № 6/11-1 житловий фонд смт Новодонецьке прийнято до комунальної власності територіальної громади смт Новодонецьке із загальної власності територіальних громад міст та селищ, що знаходиться в управлінні Добропільської міської ради згідно додатку 1. Відповідно до зазначеного додатку, передано також будинок АДРЕСА_1

Відповідно до договору про надання послуг з утримання житлових будинків та прибудинкових територій від 01 квітня 2015 року № 06-04/2015, укладеного між КП «Новодонецьксервіс» та ФОП ОСОБА_1., останньому передано функції з утримання житлових будинків і споруд та прибудинкових територій, надання житлово-комунальних послуг, перелік і вартість яких затверджено рішенням виконкому Новодонецької селищної ради від 21 грудня 2011 року № 146 «Про користування тарифами на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій смт Новодонецьке», затверджених рішенням Добропільської міської ради від 09 квітня 2008 року № 270 (а. с. 46-49, том 1).

Порядок надання послуг з утримання будинків і прибудинкових територій визначено Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76 (далі - Правила).

Згідно з пунктом 3.2.5 Правил вхідні двері або люки (для горищних приміщень із запасними, напірними і розширювальними баками) виходу на покрівлю повинні бути утеплені, обладнані ущільнювальними прокладками, завжди замкнені (один комплект ключів зберігається в чергового диспетчера ОДС або кімнаті техніка - майстра виконавця послуг, а другий - у консьєржа чи двірника), про що робиться відповідний напис на люку чи дверях. Вхід у горищне приміщення і на дах дозволяється тільки працівникам виконавця послуг, безпосередньо відповідальним за технічний нагляд, і тим, котрі виконують ремонтні роботи, а також працівникам експлуатаційних організацій, обладнання яких розміщене на даху й у горищному приміщенні.

Зазначеними Правилами передбачено, що виконавець послуг - суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору.

16 січня 2017 року слюсар-сантехнік ОСОБА_8, виконуючи наряд свого роботодавця ФОП ОСОБА_1., встановив замок на люку горищного приміщення в будинку АДРЕСА_1

17 січня 2017 року вказаний замок був демонтований ОСОБА_5, про що останній не заперечував.

На підтвердження факту, що демонтований відповідачем замок належить позивачу, останній надав накладну від 15 січня 2017 року, відповідно до якої позивач придбав у ФОП ОСОБА_9 замок вартістю 257 грн 50 коп. (а. с. 41, том 1).

Заперечуючи факт належності демонтованого замка позивачу, відповідач не навів жодного належного та допустимого доказу та не спростував, що зазначена в накладній від 15 січня 2017 року інформація, не стосується демонтованого замка.

З урахуванням наведеного, ухвалюючи рішення про задоволення позову, суди попередніх інстанцій обґрунтовано виходили із того, що належність позивачу демонтованого замка не спростована, а сам факт демонтажу та знаходження вказаного замка в повній комплектації у відповідача останній не заперечував, що свідчить про наявність підстав для зобов'язання відповідача повернути позивачу демонтований замок.

Доводи касаційної скарги про те, що позивач, установивши замок на люку горищного приміщення в спірному будинку, позбавив прав його мешканців, в тому числі і відповідача, на вільний доступ до горища, яке на праві спільної сумісної власності належить всім мешканцям будинку, на правильність висновку судів попередніх інстанцій не впливають, оскільки обов'язковість встановлення замків на люках горищних приміщень передбачена пунктом 3.2.5 Правил, а на позивача, як виконавця послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкової території, покладається обов'язок встановлення таких замків для забезпечення технічної безпеки мешканців будинку.

Указані в касаційній скарзі доводи були предметом дослідження й оцінки судом апеляційної інстанції по суті вирішення спору, тому вони зводяться до переоцінки доказів, що згідно з положеннями статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку не допускається.

З урахуванням наведеного висновки судів попередніх інстанцій про доведеність позивачем заявлених у позові вимог є правильними.

Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а судові рішення судів попередніх інстанцій без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 21 серпня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 16 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: М. Є. Червинська

В. М. Коротун

В. П. Курило