Справа № 307/2835/18
Провадження № 2/307/1460/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2018 року Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого

судді Гримут В.І.

при секретарі Комяті Н.А.

розглянувши в відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Тячів, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Нересницька сільська рада Тячівського району про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася в суд з позовною заявою про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право на проживання ІНФОРМАЦІЯ_1, по вул. І. Франка, в с. Нересниця.

Посилається на те, що у відповідності до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права від 04.04.2018 р. вона є власником житлового буждинку № 136, по вул. І. Франка, в с. Нересниця.

Відповідака ОСОБА_2 не прождиває у житловому будинку з листопада 2015 року, що стверджується актом обстеження дворогосподарства № 136, по вул. І. Франка, в с. Нересниця, та довідкою виконавчого комітету Нересницької сільської ради № 328 від 25.07.2018 р.

Реєстрація відповідачки у вищевказаному будинку порушує її права вільно володіти, розпоряджатися і користуватися належним їй будинком.

Позивачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутностіє. Позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити.

Відповідачка у судове засідання не зявилася. Надала суду заяву про визнання позовних вимог у повному обсязі. Просить суд розглянути справу в її відсутності.

Представник Нересницької сільської ради у судове засідання не зявився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ст. 247 ч. 2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Статтями 319, 321, 391 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Під час розгляду справи суд встановив, що позивачці на праві приватної власності належить житловий будинок № 136, по вул. І. Франка, в с. Нересниця, що підтверджено витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання правочину недійсним та припинення правовідношення.

З акту обстеження дворогосподарства та довідки Нересницької сільської ради № 328, від 25.07.2018 р. вбачається, що у дворгосподарстві № 136, по вул. І. Франка, у с. Нересниця, проживають власник будинку ОСОБА_1, її син ОСОБА_1 та внуки ОСОБА_3 і ОСОБА_4 За даною адресою зареєстрована ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, , але з 13.11.2015 р. не проживає.

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Обєктом власності особи може бути, зокрема, житло-житловий будинок, садиба, квартира, що передбачено ст.ст. 379, 382 ЦК України.

Права власника жилого будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають його право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ст. 405 ч. 2 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

В судовому засіданні встановлено, що відповідачка більше року не проживає у належному позивачці житловому будинку № 136, по вул. І. Франка, в с. Нересниця, та будь-яких поважних причин, які б перешкоджали їй проживати у даному будинку не наведено, а тому її слід визнати такою, що втратила право на проживання в будинку, що належить позивачці.

Відповідачка не зявилася в судове засідання та надала суду заяву про визнання позову.

Відповідно до ст. 206 ч.ч. 1 та 4 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

За таких обставин позовні вимоги про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню.

Тому, керуючись ст.ст. 206, 247, 258, 259, 264, 265 ЦПК України, ст.ст. 16, 391, 405 ЦК України суд,

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити повністю. Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт ВР, 544059, такою, що втратила право на користування житлом у будинку № 136, по вул. І. Франка, в с. Нересниця, Тячівського району Закарпатської області.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сімсот чотири гривні 80 коп. судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду через Тячівський районний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повне рішення складено 14.11.2018 року.

Головуючий: Гримут В.І.