Ухвала

14 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 454/819/16-ц

провадження № 61-6045зп18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), СинельниковаЄ. В., Хопти С. Ф.,

розглянув заяву фермерського господарства «Бурка В. В.», подану представником Буркою ВалеріємВолодимировичем, про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 листопада 2017 року в справі за позовом фермерського господарства «Бурка В. В.» до держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2016 року фермерське господарство «Бурка В. В.» (далі - ФГ «Бурка В. В.») звернулося до суду з позовом доСокальського районного суду Львівської області та держави Україна в особі Державної казначейської служби України, у якому просило стягнути з держави Україна в особі Державної казначейської служби України на його користь 1 000 000 грн на відшкодування моральної шкоди, завданої в результаті порушення органом державної влади - Сокальським районним судом Львівської області його прав, гарантованих статтями 40, 55, 56 Конституції України, шляхом невиконання вимог законів та своїх обов'язків, порушення присяги суддею, що, на його думку, підтверджується ухвалою апеляційного суду Львівської області від 6 червня 2016 року у справі № 454/819/16-к.

Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 1 вересня 2016 року відкрито провадження у справі за позовом ФГ «Бурка В. В.» до держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 1 вересня 2016 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 6 грудня 2016 року, відмовлено у відкритті провадження у справі в частині позовних вимог до Сокальського районного суду Львівської області про відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 1 лютого 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 1 червня 2017 року, у задоволенні позовуФГ «Бурка В. В.» відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 листопада 2017 року касаційну скаргу ФГ «Бурка В. В.» подану представником Буркою В. В., відхилено. Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 1 лютого 2017 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 1 червня 2017 року залишено без змін.

14 грудня 2017 року до Верховного Суду України ФГ «Бурка В. В.», через представника Бурку В. В., подало заяву про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 листопада 2017 року, в якій просить скасувати ухвалу суду касаційної інстанції та направити справу на новий розгляд до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме: статті 56 Конституції України, статті 23, частини другої статті 1166, статтей 1167, 1173, 1176 ЦК України.

Статтею 388 ЦПК України, в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У підпункті 1 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України у цивільних справах, які подані та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку колегією у складі трьох або більшої непарної кількості суддів за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви розглядаються без повідомлення та виклику учасників справи, за винятком випадку, коли суд з огляду на обставини справи ухвалить рішення про інше.

Перевіривши доводи заяви, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про те, що у допуску справи до провадження необхідно відмовити.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодилися суди апеляційної та касаційної інстанцій, виходив з того, що позивачем не наведено обставин, на які він посилався, як на підставу заявлених вимог. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності, прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, необхідно розуміти втрати немайнового характеру, що настали у зв'язку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності.

Враховуючи наведене, суди дійшли висновку про недоведеність позовних вимог щодо незаконності дій Сокальського районного суду Львівської області та завдання позивачу моральної шкоди, оскільки скасування ухвалою суду апеляційної інстанції постанови районного суду про відмову у відкритті кримінального провадження за заявою представника ФГ «Бурка В. В.» про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не свідчить про незаконність дій судді чи порушення останнім присяги.

У наданих для порівняння ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від:

- 16 липня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_3 до відділу Державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, суд касаційної інстанції виходив з того, що суди не звернули уваги на вимоги закону і не врахували, що протиправність дій державного виконавця та начальника ВДВС при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження з порушенням строку, визначеного частиною другою статті 25 Закону України «Про виконавче провадження», підтверджується судовим рішенням, яке має преюдиційне значення;

- 25 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області про відшкодування моральної шкоди суд касаційної інстанції виходив з того, що судове рішення, яким зобов'язано провести ОСОБА_5 виплату щомісячної державної соціальної допомоги не можливо виконати не у зв'язку з діями чи бездіяльністю державного виконавця, а у зв'язку з відсутністю коштів на вказані цілі, відсутністю бюджетного фінансування та незалученням казначейства, суд фактично здійснив переоцінку встановлених у постанові Сокальського районного суду Львівської області від 29 жовтня 2013 року обставин про протиправну бездіяльність державного виконавця та незаконність постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження. Вказана постанова суду є чинною і відповідно до частини третьої статті 61 ЦПК України обставини протиправних дій державного виконавця, встановлені в адміністративній справі, не підлягають доказуванню при розгляді іншої справи. Крім цього, особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності щодо відшкодування моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Тобто, обов'язок спростування вини покладається на заподіювача шкоди, а не позивача, як помилково вважали суди.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України(у редакції чинній на момент подання заяви про перегляд) підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Неоднакове застосування одних і тих самих норм матеріального права полягає, зокрема: у різному тлумаченні судами змісту і сутності правових норм, що призвело до різних висновків про наявність чи відсутність суб'єктивних прав та обов'язків учасників відповідних правовідносин; у різному застосуванні правил конкуренції правових норм при вирішенні колізій між ними з урахуванням юридичної сили цих правових норм, а також їх дії у часі, просторі та за колом осіб, тобто різне незастосування закону, який підлягав застосуванню; у різному визначенні предмета регулювання правових норм, зокрема застосуванні різних правових норм для регулювання одних і тих самих правовідносин або поширенні дії норми на певні правовідносини в одних випадках і незастосуванні цієї самої норми до аналогічних відносин в інших випадках, тобто різне застосування закону, який не підлягав застосуванню; у різному застосуванні правил аналогії права чи закону у подібних правовідносинах.

Під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. Зміст правовідносин із метою з'ясування їх подібності в різних судових рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.

Ухвалення різних за змістом судових рішень означає, що суд (суди) касаційної інстанції при розгляді двох або більше справ за подібних правовідносин при однаковому їх матеріально-правовому регулюванні дійшов (дійшли) неоднакових правових висновків.

Таким чином, у судових рішеннях, наданих для порівняння, та в судовому рішенні про перегляд якого подано заяву, наявні різні фактичні обставини справи, що не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ неоднаково застосував норми матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Саме по собі посилання заявника на неправильне застосування норм матеріального права, при відсутності рішень суду (судів) касаційної інстанції, в яких має місце неоднакове застосування одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, не може бути підставою для допуску справи до провадження Верховного Суду.

Згідно статті 360 ЦПК України (у редакції чинній на момент подання заяви про перегляд) у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана заява є необґрунтованою, вирішення питання про допуск справи до провадження здійснюється колегією з трьох суддів у складі судді-доповідача та двох суддів, визначених автоматизованою системою документообігу суду додатково. Провадження відкривається, якщо хоча б один суддя із складу колегії дійшов висновку про необхідність його відкриття.

Таким чином, у допуску до провадження справи за позовом ФГ «Бурка В. В.» до держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди за заявою ФГ «Бурка В. В.», подану представником Буркою В. В., про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 листопада 2017 року необхідно відмовити.

Керуючись підпунктом 1 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, статтями 355, 360 ЦПК України від 18 березня 2004 року № 1618-IV,

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

У Х В А Л И В :

У допуску до провадження Верховного Суду справи за позовом фермерського господарства «Бурка В. В.» до держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди за заявою фермерського господарства «Бурка В. В.», подану представником БуркоюВалерієм Володимировичем, про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 листопада 2017 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді О. В. Білоконь

Є.В. Синельников

С.Ф. Хопта