ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/2658/17
Провадження №2/477/265/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2018 року Жовтневий районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого у справі судді Глубоченка С.М.,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3

про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

28 грудня 2017 року позивач ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб з ОСОБА_3, зареєстрований 09 листопада 2013 року виконавчим комітетом Краснознамянскої сільської ради Снігурівського району Миколаївської області, актовий запис № 01.

В обґрунтування позову вказала, що сімейне життя між сторонами не склалося, проживають окремо з березня 2017 року та не ведуть спільне господарство, сімейні стосунки не підтримують, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу вона вважає неможливим. Вказала, що спору щодо поділу майна подружжя не має.

В підготовче судове засідання позивач не зявилась, надіслала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та просила справу розглянути за її відсутності.

Відповідач в підготовче судове засідання не зявився, надіслав суду заяву, в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та просив справу розглянути за його відсутності.

Відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 09 листопада 2013 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Краснознамянської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області, актовий запис №01 (а.с.8).

Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9).

Зі змісту позовної заяви вбачається, що спору щодо розподілу сумісного майна подружжя сторони не мають.

Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, при цьому, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Зазначена норма національного законодавства відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються.

Згідно приписів статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини, що виключає відновлення колишніх сімейних відносин та збереження шлюбу.

Суд, вирішуючи питання про розірвання шлюбу, вважає за необхідне зясувати прізвище подружжя після розірвання шлюбу. Позивачем в заяві зазначено про залишення їй прізвища, яке вона отримала при реєстрації шлюбу, а тому відповідно до статті 113 СК України, позивачу слід залишити прізвище, яке вона набула під час державної реєстрації шлюбу, що розривається.

При ухваленні рішення судом також враховано повне визнання позову відповідачем, яке прийнято судом, оскільки таке визнання не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Серед іншого, відповідач в заяві про визнання позову зазначив про наявність між сторонами спору між ним та позивачем щодо спілкування з спільною дитиною.

Зазначена обставина не є предметом цього позову, а тому судом не досліджувалась.

Разом з цим, відповідач не позбавлений права звернення до суду з позовом, після досудового врегулювання, про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною.

Керуючись статтями 200, 259, 265, 268 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, зареєстрований 09 листопада 2013 року виконавчим комітетом Краснознамянської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області, актовий запис №01, розірвати.

Залишити позивачу ОСОБА_2 прізвище «Іващенко», яке вона набула під час державної реєстрації шлюбу, що розривається.

Відповідно до частини 2 статті 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до Вітовського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до апеляційного суду Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до підпункту 15.5 пункту 1 Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03 жовтня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

СУДДЯ С.М. ГЛУБОЧЕНКО