Провадження № 2/325/396/2018
Справа № 325/1288/18
РІШЕННЯ

Іменем України

13 листопада 2018 року Приазовський районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Пантилус О.П., за участю секретаря судового засідання Орманджи Ф.К., розглянувши в смт.Приазовське Запорізької області у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1, представник позивача ОСОБА_2, до Приазовської районної державної нотаріальної контори, третя особа ОСОБА_3, про звільнення з-під арешту нерухомого майна,

ВСТАНОВИВ:

представник позивача ОСОБА_2, в інтересах позивача ОСОБА_1, звернувся із позовом, в якому просить звільнити з-під арешту АДРЕСА_1 накладений Приазовською районною державною нотаріальною конторою, з підстав передбачених статтями 319, 391 ЦПК України.

В обґрунтування вимог в позові вказано, що позивач ОСОБА_1 є власником АДРЕСА_1 Будинок набутий позивачем у власність на підставі рішення виконавчого комітету Приазовської селищної ради № 32 від 01 лютого 1994 року. 09 Березня 1994 року позивач отримав свідоцтво про право власності на зазначений будинок, яке видане Приазовською селищною радою. В липні 2018 року ОСОБА_4 вирішив продати вказаний будинок. Але, нотаріус йому повідомив, що 15 вересня 2015 року державним реєстратором Приазовською державною нотаріальною конторою за №2392411 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна зареєстрована заборона на відчуження нерухомого майна - АДРЕСА_1. У зв'язку з цим, йому була видана інформаційна довідка, в якій зазначено, що підставою обтяження є - «повідомлення про накладення заборони, 1, 11.04.1986, Приазовський райвідділ профілактичної дезинфекції». На прохання зняти вказану заборону з будинку нотаріусом позивачу відмовлено, оскільки не можливо цього зробити без наявності відповідних документів про зняття заборони. На підставі ст.ст. 319, 391 ЦК України позивач вважає, що заборона відчуження належного йому на праві власності нерухомого майна є незаконною та безпідставною, що перешкоджає реалізації ним повноважень як власника.

Позивач ОСОБА_1, який повідомлений про розгляд справи, в судове засідання не з'явився.

Представник позивача ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі та за відсутності позивача, зазначив, що на задоволенні позову наполягає.

Представник відповідача - Приазовської районної державної нотаріальної контори Запорізької області в судове засідання не з'явився по невідомій причині, про час та місце розгляду справи повідомлений 26 жовтня 2018 року, згідно розписки про вручення судової повістки, заяву про розгляд справи без його участі та відзиву на позов не надав.

Третя особаОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася по невідомій причині, про час та місце розгляду справи повідомлена 29 жовтня 2018 року, згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

У зв'язку з відсутністю згоди позивача та його представника на ухвалення заочного рішення, керуючись ст.280 ЦПК України, суд вважає, що відсутні підстави для ухвалення заочного рішення.

Однак, враховуючи вимоги ст.275 ЦПК України про строки розгляду справи по суті, а також ст.210 ЦПК України, яка не передбачає відкладення судового розгляду справи у разі неявки без поважних причин повідомленого належним чином відповідача, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи та прийняття рішення на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ст.247 ЦПК України у зв'язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Із досліджених документів судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на будинок від 09.03.1994 року виданим Приазовською селищною радою народних депутатів, житловий АДРЕСА_1, належить ОСОБА_1 на праві приватної власності. Свідоцтво видане на підставі рішення виконкому Приазовської селищної ради народних депутатів № 32 від 15 лютого 1994 року. Зазначений будинок зареєстрований в Мелітопольському бюро технічної інвентаризації на праві приватної власності за ОСОБА_1 та дані записані в реєстрову книгу № 9 під реєстровим № 1766 від 09.03.1994 року.

Відповідно до Інформацій з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна НОМЕР_1 від 30 липня 2018 року щодо об'єкта нерухомого майна - АДРЕСА_1 станом на 30.07.2018 року будь-які відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстру прав власності на нерухоме майно, з державного реєстру іпотек відсутні.

Але, згідно вказаної інформації в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, на будинок позивача накладено обтяження - заборона, реєстраційний номер обтяження № 2392411, зареєстровано: 15.09.2005 14:27 за № 2392411 реєстратором: Приазовська районна державна нотаріальна контора Запорізької області, Запорізька область, Приазовський район, вул. Пушкіна, 5, підстава обтяження: повідомлення про накладення заборони, 1,11.04.1986, Приазовський райвідділ профілактичної дезінфекції, об'єкт обтяження: будинок, адреса: АДРЕСА_1, власник ОСОБА_3 (архівний запис), заявник: нотаріус Васильцова О.П.

Відповідно до ст..41 Конституції України, ст..321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно ч.1,2 статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Нотаріус за місцем розташування жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладають заборону їх відчуження: за повідомленням установи банку, підприємства або організації про видачу громадянину позики (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку (квартири); за зверненням органу опіки та піклування з метою захисту особистих і майнових прав та інтересів дитини, яка має право власності або проживає у жилому будинку, квартирі, іншому приміщенні, на відчуження якого накладається заборона; при посвідченні договору довічного утримання; при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна; за повідомленням іпотекодержателя; в усіх інших випадках, передбачених законом (ст. 73 Закону України «Про нотаріат»).

Стаття 74 зазначеного закону передбачає, що одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна.

П.п.5.1. п.5 гл.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/205, нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення, зокрема, кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом.

На теперішній час, в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна є запис про заборону відчуження житлового АДРЕСА_1 однак відомостей про наявність заборгованості за ОСОБА_1 чи ОСОБА_3 перед Приазовським райвідділом профілактичної дезінфекції немає, правонаступник обтяжувала не встановлений.

Згідно довідки Комунального архівного підприємства «Трудовий архів Приазов'я» Приазовської районної ради Запорізької області № 829 від 03 серпня 2018 року, документи стосовно припинення діяльності Приазовського відділу профілактичної дезинфекції на зберігання до архіву не передавилися.

В Приазовській районній державній адміністрації Запорізької області відомості щодо припинення діяльності зазначеного відділу відсутні (повідомлення Приазовської РДА № 01-34/882 від 24 жовтня 2018 року).

У зв'язку з відсутністю в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб даних стосовно наявності (місця знаходження) чи припинення діяльності «Приазовського відділу профилактичної дезінфекції», відсутності заяви обтяжувала про вилучення запису про заборону (арешт) щодо відчуження майна з Єдиного реєстру заборон, підстави для зняття встановленої заборони нотаріусом (державним реєстратором) відсутні.

Згідно повідомленням приватного нотаріуса Коверзнєва С.В. від 22.10.2018 року зняття арешту з майна, вилучення запису про заборону (арешт) щодо відчуження майна з Єдиного реєстру заборон нотаріусом неможливе, оскільки відсутня заява обтяжувача.

Між тим, наявність обтяження на нерухоме майно, підстави для якого відпали, створює перешкоди у здійсненні позивачем права власника - розпоряджатися своїм будинком.

Досліджені судом вищенаведені докази та встановлені обставини вказують на наявність підстав для зняття арешту з будинку і задоволення у повному обсязі вимог позивача, які є законними, обґрунтованими і знайшли своє підтвердження під час судового розгляду.

Керуючись ст.ст. 2, 76-81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1, представник позивача ОСОБА_2, до Приазовської районної державної нотаріальної контори, третя особа ОСОБА_3, про звільнення з-під арешту нерухомого майна задовольнити.

Зняти арешт (заборону на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження 2392411, зареєстровану 15.09.2005 року за № 2392411 Приазовською районною державною нотаріальною конторою Запорізької області на підставі повідомлення про накладення заборони , 1,11.04,1986, Приазовський райвідділ профилактичної дезінфекції) з нерухомого майна - АДРЕСА_1

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду через Приазовський районний суд Запорізької області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана на рішення суду протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст рішення складено 13 листопада 2018 року.

Суддя О.П. Пантилус