Справа № 352/1988/17
Провадження № 2/352/283/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2018 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючої судді Хоминець М.М.

з участю секретаря Кукули О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем та визнання права власності у порядку спадкування, -

в с т а н о в и в :

Позивачі 06.11.2017 р. звернулися у суд з позовом до відповідачки про визнання права власності на будинковолодіння у порядку спадкування за заповітом.

15.12.2017 р. позивачі подали заяву про збільшення позовних вимог, у якій просили також встановити факт постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Заявлені вимоги обґрунтовували тим, що 26.11.2015 р. померла їх прабаба ОСОБА_4, після її смерті відкрилась спадщина на належне їй будинковолодіння № 95 по вул. Лесі Українки в с. Колодіївка Тисменицького району Івано-Франківської області. Дане будинковолодіння належало до колгоспного двору, членами якого станом на 15.04.1991 р. були прабаба та прадід ОСОБА_5, який помер 10.12.1991 р., таким чином прабаба і прадід були власниками по ? частині зазначеного будинковолодіння. Після смерті ОСОБА_5 належну йому частку успадкувала його дружина ОСОБА_4, ставши одноосібним власником. 14.12.2005 р. прабаба склала заповіт, згідно якого дане будинковолодіння заповіла позивачам у ріаних долях. Після смерті прабаби позивачі як спадкоємці за заповітом прийняли спадщину відповідно до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки постійно проживали разом з прабабою на час відкриття спадщини, однак без реєстрації. Інший спадкоємець за законом першої черги - їхня баба ОСОБА_3, яка є відповідачкою, спадщину не прийняла і на неї не претендує. З огляду на те, що спадкове будинковолодіння відносилося до колгоспного двору, позивачі позбавлені можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом у нотаріальному порядку, про що свідчить відмова нотаріуса у видачі свідоцтва. Тому просили встановити факт їх постійного проживання разом із спадкодавцем у будинковолодінні № 95 по вул. Л. Українки в с. Колодіївка Тисменицького району Івано-Франківської області на час відкриття спадщини та визнати за ними право власності на будинковолодіння по ? частині у порядку спадкування за заповітом після смерті прабаби.

Позивачі у судове засідання не зявились, у поданих суду заявах просили справу розглянути у їх відсутності, збільшені позовні вимоги підтримали і просили їх задовольнити.

Відповідачка у судове засідання не зявилася, у поданій суду заяві позов визнала, проти його задоволення не заперечувала, просила справу розглянути у її відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Встановлено, що предметом спору є право власності на будинковолодіння № 95 (колишній № 33) по вул. Л. Українки в с. Колодіївка Тисменицького району Івано-Франківської області, яке мало статус колгоспного двору, майно якого відповідно до вимог ст.ст. 120, 123 ЦК УРСР (у редакції 1963 р.) належало його членам у рівних частках на засадах спільної сумісної власності.

Станом на 1991 р. у дворі проживала ОСОБА_5 голова двору та його дружина ОСОБА_4 Ці двоє членів двору мали право власності на майно колишнього колгоспного двору, оскільки на день введення в дію Закону України «Про власність» (15 квітня 1991 р.) проживали однією сімєю в даному колгоспному дворі, свого права на частку в зазначеному майні не втратили. Після набрання чинності Законом України «Про власність» вони стали співвласниками будинковолодіння по 1/2 частині.

Вартість будинковолодіння на даний час становить 89822 грн.

Після смерті 10.12.1991 р. ОСОБА_5 відкрилась спадщина на належну йому ? частину будинковолодіння, яку прийняла його дружина ОСОБА_4 шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР (у редакції 1963 р.), ставши одноосібним власником спірного будинковолодіння.

Після смерті 26.11.2015 р. ОСОБА_4 позивачі як спадкоємці за заповітом, посвідченим 14.12.2005 р. секретарем виконкому Колодіївської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, прийняли спадщину відповідно до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживали без реєстрації разом з прабабою у спадковому будинковолодінні, здійснюючи за нею догляд. Спадкоємцем за законом першої черги - баба позивачів ОСОБА_3, яка є відповідачкою у справі, спадщину після смерті матері не прийняла і на неї не претендує.

Вказані обставини, які відповідачкою не оспорювались, підтверджуються наявними у матеріалах справи письмовими доказами.

З огляду на те, що відсутність правовстановлюючого документу на будинковолодіння унеможливлює отримання позивачами свідоцтва про право на спадщину за заповітом у нотаріальному порядку, за ними слід визнати право власності на ? частину за кожним будинковолодіння у порядку спадкування за заповітом після померлої прабаби, встановивши факт їх постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 1223, 1268 ЦК України, керуючись ст.ст. 263-265, 319 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1, ОСОБА_2 разом з ОСОБА_4 на час відкриття спадщини станом на 26 листопада 2015 року у будинковолодінні № 95 по вул. Л. Українки в с. Колодіївка Тисменицького району Івано-Франківської області .

Визнати за ОСОБА_6 та ОСОБА_2 право власності на 1/2 (одну другу) частину за кожним будинковолодіння № 95 по вул. Л. Українки в с. Колодіївка Тисменицького району Івано-Франківської області загальною вартістю 89822 грн. у порядку спадкування за заповітом, посвідченим 14 грудня 2005 р. секретарем виконкому Колодіївської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, після померлої ОСОБА_4.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення поного судового рішення безпосередньо до Апеляційного суду Івано-Франківської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 16.02.2018 р.

Головуюча М.М.Хоминець