СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
пр. № 2/759/359/18
15 лютого 2018 року м. Київ
Святошинський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді: Ул'яновської О.В.,
секретаря Чернишук К.О.,
за участю: представника позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києві цивільну справу за позовними вимогами ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфробуд» про стягнення боргу,
У серпні 2016 р. позивач звернувся до суду із зазначеними позовними вимогами, просить суд стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти у розмірі 100000 грн 00 коп. та судові витрати по справі, посилаючись на ті підстави, що травні 2015 р. позивачем надав фінансову допомогу ТОВ «Інфробуд» про надання безвідсоткової фінансової допомоги становить три місяці з моменту зарахування грошових коштів на поточний рахунок, однак відповідач вказані кошти до теперішнього часу не повернув, тобто порушив умови вказаного договору.
Представник позивача у судовому засіданні позові вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач у судове засідання не з'явився повторно, про слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив, заперечень щодо позовних вимог на адресу суду не надходило.
Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів згідно п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи.
Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що 15.05.2015 між сторонами було укладено договір №15/05/15-фд про надання безвідсоткової фінансової допомоги на зворотній основі згідно умов якого позивач надав фінансову безвідсоткову допомогу у розмірі 100000 грн 00 коп. строком на три місяці з моменту зарахування грошових коштів на поточний рахунок в банківській установі, що її обслуговує (а.с. 4).
Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства.
Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлений договором.
Якщо в договорі не встановлений строк повернення позики, то позичальник повинен повернути гроші або речі протягом 30 днів від дня пред'явлення вимоги позикодавцем (ст. 1049 ЦК України).
Зважаючи на те, що на час звернення до суду, відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання за договором позики, грошові кошти позивачу не повернув, при цьому вказаний термін повернення коштів минув, а тому суд вважає за можливе стягнути з відповідача суму позики, оскільки судом встановлено наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики.
Договір - це взаємна угода сторін, тому в ньому містяться окремі положення, умови, визначаються права та обов'язки сторін. Сукупність вищезгаданих, погоджених сторонами умов і становить зміст договору.
За змістом ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Для укладення договору основне значення мають істотні умови. За загальною нормою цивільного права, договір вважається укладеним в належній формі тільки якщо сторони домовилися з приводу всіх суттєвих умов договору (ч. 1 ст. 638).
Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
За нормою ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов про стягнення боргу підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. По даній справі позивачем було сплачено судовий збір 1000 грн 00 коп. тому дані кошти підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
На підставі вище викладеного, керуючись вимогами, ст.ст. 192, 525, 526, 625, 627, 628, 632, 1047, 1047, 1049, 1050 ЦК України; 12, 13, 48, 76-82, 141, 229, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, -
Позовні вимоги ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфробуд» про стягнення боргу задовольнити.
Враховуючи п.п. 15.5. п. 15 Розділу 13 Перехідні положення ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Святошинський районний суд м. Києва до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Позивач має право оскаржити заочне рішення до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: О.В. Ул'яновська
Повний текст судового рішення складено 15.02.2018.