Справа № 347/1944/17
Провадження № 2/347/48/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2018 року м. Косів

Косівський районний суд, Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді: Крилюк М.І.,

секретаря: Терлюжак Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Косів цивільну справу за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору кредиту №155 від 25.07.2005р. ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 18000.00грн., з кінцевим терміном повернення 23.07.2010р.

25.07.2005р. в якості забезпечення виконання зобов»язань позичальника, що випливають із основного договору між банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки №155, відповідно до якого поручитель поручається за виконання позичальником обов»язків, що виникли на підставі основного договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, в звязку з чим станом на 14.09.2017р. його заборгованість становить 1183,73дол.США, яка складається з 410,29 дол.США прострочена заборгованість за кредитом, 773,44дол.США заборгованість за відсотками. В добровільному порядку відповідачі не бажають погасити вказану суму заборгованості. А тому, просить стягнути з них в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором.

Представник позивача подав до суду заяву в якій просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити.

Відповідачі у поданих до суду заявах просять розглядати дану справу без їх участі та застосувати строки позовної давності, оскільки ОСОБА_1 вчасно сплачував платежі по даному кредитному договору по січень 2012року в сумі 300дол.США. Жодних платежів він по даний час не здійснював. А що стосується поручителя, то банком пропущений шестимісячний строк звернення до неї з вимогою про погашення заборгованості. А тому, є всі підстави вважати, що ПАТ «Укрсоцбанк» пропустив встановлений законом термін звернення до суду з даним позовом як до основного боржника, так і до поручителя. Просять в позові відмовити за безпідставністю та необґрунтованістю.

Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що в позові слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Статтею 530 вище вказаного кодексу визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобовязання в строк встановлений договором або законом.

В судовому засіданні встановлено, що згідно укладеного договору кредиту №155 від 25.07.2005р. ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 18000.00грн., зі сплатою 13,0% з кінцевим терміном повернення 23.07.2010р.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач порушив умови кредитного договору та згіднопредставленого розрахунку станом на 14.09.2017р. заборгованість ОСОБА_1 становить 1183,73дол.США, яка складається з 410,29 дол.США прострочена заборгованість за кредитом, 773,44дол.США заборгованість за відсотками.

Згідно із ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільне законодавство встановлює два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України встановлює, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов»язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов»язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст.261 ЦК України).

Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Відповідно до п.п. 1.1.2 кредитного договору №155 від 25.07.2005р. в ньому визначений кінцевий термін повернення заборгованості 23.07.2010р.

Таким чином, з викладеного вище вбачається, що кредитний договір діє в межах визначеного ним строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України).

Аналогічна позиція, викладена Верховним Судом України в постанові №6-2104 цс16 від 23.11.2016 року.

З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що дія кредитного договору №155, укладеного між позивачем і відповідачем закінчилась ще в липні 2010року.

Тобто, трирічний строк для звернення позивача до суду з даним позовом закінчився в 2013 році. Проте, позивач звернувся до суду з позовом до відповідача лише у жовтні 2017 року.

Крім цього, згідно представленого розрахунку заборгованості ПАТ «Укрсоцбанк» від 14.09.2017р. вбачається, що відповідачем останній платіж в сумі 300дол.США був внесений 20.01.2012р., та з цього часу жодні платежі ним не проводилися. Зазначені в довідці від 14.09.2017р. суми нібито сплачені позивачем 27.06.2014р.- 9.64 дол.США та 19.07.2017р. - 1.15 дол.США суд не бере до уваги, оскільки як ствердив позивач в своєму запереченні він жодних платежів після 2012р. не здійснював та й суми вказані банком являються не коректними, оскільки згідно довідки видно, що позивач погашав кредит в значно більших сумах.

Також судом встановлено, згідно розрахунку долученого до матеріалів справи, що банком змінено відсоткову ставку з 13% до 16% річних, про що не було повідомлено ні позичальника, ні поручителя, а вимога про усунення порушення направлена ОСОБА_1 тільки 28.09.2017р. вих.№02-06/667.

Згідно вимог ч. 3 та ч. 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Також позивачем пропущено строк звернення до суду і до ОСОБА_2, як поручителя про стягнення заборгованості в солідарному порядку із боржником ОСОБА_1 за його кредитними зобовязаннями.

Відповідно до вимог п.1.1 договору поруки №155 зазначено, що поручитель зобов»язується перед кредитором відповідати за виконання позичальником умов щодо сплати суми кредиту, відсотків за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій, у розмірі та у випадках, передбачених договором кредиту №155 від 25.07.2005р.

Згідно параграфу 3 Глави 49 ЦК України порука є видом забезпечення виконання зобов'язання, зокрема кредитного договору. Відповідно до ст. ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Відповідно до частини четвертої ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Згідно п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 30.03.2012, № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", відповідно до ч.4 ст.559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу.

Як вбачається з договору поруки п.4.2 він набирає чинності з дати його укладення та діє до остаточного виконання сторонами прийнятих на себе зобов»язань, тобто у даному договорі не вказаний строк припинення поруки, а тому відповідно до вимог наведеного закону порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Згідно долучених до справи копій вимог банку про усунення порушень вбачається, що такі вимоги на адресу відповідача ОСОБА_2, як поручителю направлялись 28.09.2017 року, вих.№02-06/667, тобто після закінчення шестимічного терміну, оскільки термін дії кредитного договору закінчився ще 23.07.2010р.

При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам ст.252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

За таких обставин у ПАТ «Укрсоцбанк» виникло право пред'явити вимогу до ОСОБА_2, як поручителя про виконання порушеного зобов'язання боржника щодо повернення кредиту, починаючи з 23.07.2010 року, протягом наступних шести місяців. Таку вимогу до ОСОБА_2, як поручителя банк пред'явив лише в 2017р., а 10.10.2017р. звернувся з позовом до суду, вже після спливу встановленого шестимісячного строку.

Таким чином, враховуючи наведені обставини та оцінивши всі в сукупності докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову ПАТ «Укрсоцбанк».

На підставі наведеного, ст.ст. 253, 256-258, 261, 266-267, 526, 530, 559, 612 ЦК України та керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

В позові ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Косівський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: М.І. Крилюк