АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 640/1158/17 Головуючий суддя І інстанції Бородіна Н. М.
Провадження № 22-ц/790/1223/18 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Спори, що виникають із житлових правовідносин
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2018 року м. Харків.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді - Яцини В.Б.

суддів: - Бурлака І.В., Карімової Л.В.,

за участю секретаря - Баранкової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 30 листопада 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Харківської міської ради, Комунального підприємства «Жилкомсервіс» про визнання особи наймачем,

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2017 року ОСОБА_3, звернувся до суду з позовом до Харківської міської ради про визнання позивача наймачем квартири АДРЕСА_1.

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що НОМЕР_1 є неприватизованою, наймачем вказаної квартири була ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5., він займався її похованням. З 2015 до ІНФОРМАЦІЯ_6 він проживав разом із померлою ОСОБА_5 у квартирі НОМЕР_2 як член її сім'ї, вони вели спільне господарство, за заявою ОСОБА_5 він зареєструвався у НОМЕР_1, тобто після її смерті є наймачем квартири, однак його з квартири виселяють, договір найму не переукладають.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 30 листопада 2017 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, судові витрати стягнути з позивача.

В обґрунтування скарги зазначив, що оскаржуване рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, за неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи. Вказав, що судом було проігноровано те, що свідки підтвердили факт ведення спільного господарства позивача та померлої ОСОБА_5 Зауважив, що саме позивач займався похованням ОСОБА_5 Вказав, що судом не було враховано, що ОСОБА_3 звернувся з заявою про реєстрацію місця проживання у спірній квартирі 31.10.2016, коли ОСОБА_5 була ще жива і діяла надана нею довіреність. Послався на те, що ОСОБА_3 сплачував на прохання останньої комунальні платежі за спірну квартиру, проте, оскільки особовий рахунок був відкритий на ОСОБА_5, саме вона зазначена платником.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Положенням п. 8 Перехідних положень до ЦПК України в редакції від 15.12.2017 передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Згідно п. 9 Перехідних положень до ЦПК України в редакції від 15.12.2017 передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суд апеляційної інстанції, який діє у складі колегії суддів, відповідно до ст.367, 368 ЦПК України вислухав доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, дослідив матеріали справи в межах розглянутого судом позову, доводів та вимог апеляційної скарги, і вважає, що скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що двокімнатна квартира АДРЕСА_2 на підставі ордеру №19624 від 18.08.1976р. надана ОСОБА_10 на сім'ю із трьох осіб, в тому числі на дружину - ОСОБА_6, дочку - ОСОБА_5

Рішенням виконавчого комітету Київського районної ради у м. Харкові від 17.06.2008 за №122-5 ОСОБА_5, яка проживає одна в двокімнатній АДРЕСА_3, визнано наймачем.

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_5., що підтверджується свідоцтвом про смерть.

Позивач здійснив поховання ОСОБА_5, що підтверджується договором- замовленням на поховання та після смерті ОСОБА_5 був зареєстрований у вказані квартирі та здійснював оплату комунальних послуг. Також померла ОСОБА_5 залишила заповіт, яким усе своє майно заповіла позивачу.

Допитані під час судового засідання свідки - ОСОБА_7 (мати позивача) зазначила, що є сусідкою померлої ОСОБА_5, проживає за адресою: АДРЕСА_5, вони добре спілкувалися із померлою, допомагали один одному. У 2015р. їй син ОСОБА_3 проживав окремо зі своєю дівчиною, їй потрібні були гроші та вона пустила в квартиру на підставі договору оренди ОСОБА_8 Син посварився з дівчиною та хотів приїхати додому, однак його кімната здавалась, внаслідок чого сусідка ОСОБА_5 запропонувала, щоб син пожив із нею. Син погодився та з 2015 року по день смерті ОСОБА_5 проживав в АДРЕСА_6 в усьому померлій допомагав. ОСОБА_8 (подруга позивача) підтвердила вказані обставини. До суду наданий договір оренди кімнати укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_7

Між тим, як свідчить довіреність видана ОСОБА_5 на ім'я ОСОБА_3, останній станом на 30.10.2016р. був зареєстрований в АДРЕСА_7 що спростовують показання свідків про те, що кімната позивача в квартирі №388 була зайнята, оскільки там проживав орендар - ОСОБА_8

З паспорту позивача, вбачається, що він зареєструвався у квартирі лише після смерті ОСОБА_5, більш того, заяву на реєстрацію подав також після смерті ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_6.

Зі службової записки КП «Жилкомсервіс» та довідки з місця проживання, вбачається, що померла ОСОБА_5 була одна зареєстрована у АДРЕСА_8

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що позивачем не надано належних і допустимих доказів законного вселення у АДРЕСА_4, проживання із померлою ОСОБА_5 однією сім'єю.

Колегія суддів погоджується з такими висновками, виходячи з наступного.

Частиною 2 ст. 61 ЖК УРСР передбачено, що договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер.

Відповідно до ст. 64 ЖК УРСР, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За ч. 2 ст. 79 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Так, у даному випадку для встановлення ведення спільного господарства позивачем та померлою ОСОБА_5 показання свідків не є допустимим доказом, оскільки факт вселення, який має відношення до укладення відповідного договору про користування житлом, має бути підтверджений письмовим доказами, які у матеріалах справи відсутні.

Надання померлою ОСОБА_5 дозволу на реєстрацію позивача у спірній квартирі та складення на його ім'я заповіту у світлі вищевказаної норми ст. 64 ЖК УРСР не свідчать про те, що позивач вселився до наймача в якості іншого члена сім'ї, не є безспірним доказом проживання та ведення ними спільного господарства.

Також ОСОБА_3 не було надано до суду доказів, які б свідчили про те, що він спільно з ОСОБА_9 ніс тягар по утриманню спірного майна.

Надані позивачем копії квитанцій про сплату комунальних послуг стосуються грудня 2016 року, січня та березня 2017 року, коли ОСОБА_5 вже померла (а.с. 42)

Враховуючи викладене, з огляду на те, що в суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи скарги цього висновку не спростували, колегія суддів на підставі ст. 375 ЦПК України відхиляє апеляційну скаргу та залишає рішення суду без змін.

Визначених у ч. 13 ст. 141 ЦПК України підстав для повернення апелянту сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги - не встановлено.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 381, 382, 383, 384, 389, 390, 391, 392 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 30 листопада 2017 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня проголошення, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення виготовлено 12.02.2018.

Головуючий -

В.Б. Яцина

Судді -

І.В. Бурлака.

Л.В. Карімова.