Справа № 214/2729/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2018 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого - судді Прасолова В.М.

при секретарі Усік М.О.

за участю представника позивача ОСОБА_1

за участю представників відповідачки ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті ОСОБА_3 цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, визначення додаткового строку для прийняття спадщини, суд,

ВСТАНОВИВ:

27 березня 2018 року до суду надійшла позовна заява, в якій збільшені позовні вимоги та змінені підстави позову. Також подав клопотання, в якому просить: поновити йому, позивачу, строк для подання заяви про збільшення позовних вимог та зміну підстав позову.

В обґрунтування клопотання зазначив наступне. В провадженні суду перебуває дана цивільна про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Провадження у даній справі було відкрито 29 травня 2017 року.

У подальшому, після відкриття провадження у справі, з метою збору додаткових доказів та можливого збільшення позовних вимог, зміни предмету або підстав позову у порядку ст. 31 ЦПК України (в редакції, що діяла на момент мого звернення до суду з даною позовною заявою) ним до суду були подані клопотання про витребування доказів, зокрема: від приватного нотаріуса ОСОБА_6 копій матеріалів спадкової справи, яка була заведена у звязку зі смертю ОСОБА_7; від Територіального сервісного центру інформації щодо реєстрації права власності на автомобіль марки «Тойота», номерний знак НОМЕР_1, та автомобіля марки «Лексус», номерний знак НОМЕР_2; від Головного центру обробки спеціальної інформації ДПС України інформацію про перетинання ОСОБА_4 державного кордону України за період 01.01.2014 року по 31.10.2017 року. На той час відповідно до приписів ст. 31 ЦПК України позивач був наділений правом протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, а також до початку розгляду судом справи по суті змінити предмет або підставу позову. При цьому згідно ч. 1 ст. 173 ЦПК України (в редакції, що діяла на момент мого звернення до суду з даною позовною заявою) розгляд справи по суті розпочинався доповіддю головуючого про зміст заявлених вимог та про визнання сторонами певних обставин під час попереднього судового засідання, після чого зясовувалось, чи підтримує позивач свої вимоги, чи визнає відповідач вимоги позивача та чи не бажають сторони укласти мирову угоду або звернутися для вирішення спору до третейського суду. 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким ЦПК України викладеного в новій реакції. У відповідності до п.9 п.1 Розділу ХІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України.

Відповідно до норм ст. 49 ЦПК України в новій редакції позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження; до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за пять днів до початку першого судового засідання у справі.

Таким чином, в звязку з набранням чинності 15 грудня 2017 року ЦПК України в іншій редакції, право позивача збільшувати позовні вимоги, змінювати предмет або підстави позову, порівняно з ЦПК України в редакції 2004 року фактично було обмежено.

У судовому засіданні 9 січня 2018 року, в якому фактично розпочався розгляд даної цивільної справи за правилами ЦПК України в новій редакції, після оголошення судом його складу та доповіді головуючого щодо надходження відомостей на ухвалу про витребування доказів, судом було задоволено клопотання представника позивача адвоката ОСОБА_1 про повторне направлення до Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України інформацію інформації про ОСОБА_4

Після отримання інформації, що витребувалась судом, у нього, позивача, виникла необхідність у збільшенні позовних вимог, а також зміні підстав позову. Однак, з огляду на положення ст. 49 ЦПК України в новій редакції, ним пропущено строк на вчинення вищевказаних процесуальних дії.

Звертає, що вказаний строк було пропущено з поважних причин, а саме в звязку з відсутністю необхідної інформації, через що був позбавлений обєктивної можливості своєчасно скористатися своїми правами як позивача, передбаченими ст. 49 ЦПК України.

Як передбачено ст. 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк.

Відповідно до ст.1 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», Високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обовязків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред'являється особі.

У справі «Bellet у. France» Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду, рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві.

Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Згідно пунктів 22-29 рішення ЄСПЛ у справі від 28 березня 2006 року «Мельник проти України» заява № 23436/03, право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим. Тим не менше право доступу до суду не може бути обмеженим таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями. При цьому правила регулювання строків мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані. У той же час такі правила в цілому або їх застосування не повинні перешкоджати сторонам використовувати доступні засоби захисту.

Згідно ж усталеної прецедентної практики ЄСПЛ закон повинен бути прогнозованим для учасників провадження.

З огляду на вищевикладене, вважає, що подальший розгляд цієї справи належить проводити за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України, в тій частині у якій вони не встановлюють нових обовязків, скасовують чи звужують прав, що належні учасникам судового процесу, чи обмежують їх використання, а тому, причина пропуску ним строку для подання заяви про збільшення позовних вимог та зміну підстав позову є поважною та вказаний строк підлягає поновленню.

Представник позивача у судовому засіданні клопотання підтримав.

Представник відповідача заперечує проти задоволення клопотання, вважає, що поважних причин для пропуску строку не мається.

Вислухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що клопотання про поновлення строку є обґрунтованим та підлягає задоволенню. При цьому суд виходить з наступного.

Як передбачено ст. 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк.

Відповідно до норм ст. 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження; до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за пять днів до початку першого судового засідання у справі.

Згідно ст. 31 ЦПК України (в редакції 2004 року) позивач був наділений правом протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, а також до початку розгляду судом справи по суті змінити предмет або підставу позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 ЦПК України (в редакції 2004 року), розгляд справи по суті розпочинався доповіддю головуючого про зміст заявлених вимог та про визнання сторонами певних обставин під час попереднього судового засідання.

Таким чином, в звязку з набранням чинності 15 грудня 2017 року ЦПК України в іншій редакції, право позивача збільшувати позовні вимоги, змінювати предмет або підстави позову, порівняно з ЦПК України в редакції 2004 року фактично було обмежено.

Судом встановлено, що 27 березня 2018 року позивач подав позовну заяву, в якій збільшив позовні вимоги та змінив підстави позову. Також позивач заявив клопотання про поновлення процесуального строку на подачу уточненого позову.

У судовому засіданні 9 січня 2018 року, в якому фактично розпочався розгляд даної цивільної справи за правилами ЦПК України в новій редакції, після оголошення судом його складу та доповіді головуючого щодо надходження відомостей на ухвалу про витребування доказів, судом було задоволено клопотання представника позивача про повторне направлення запиту щодо ОСОБА_4

Таким чином, позивач, подавши змінений позов 27 березня 2018 року, пропустив встановлений ст. 49 ЦПК України строк для зміни позовних вимог. Також судом встановлено, що позивач звернувся до суду з даним позовом 12 травня 2017 року. На той час, відповідно до положень ст.31 ЦПК України (в редакції 2004 року), він був наділений правом збільшувати або зменшувати позовні вимоги протягом всього часу розгляду справи, змінювати предмет та підстави позову до початку розгляду справи по суті. Представник позивача, з метою уточнення позову, заявляв клопотання, проти задоволення яких сторони не заперечували, представник відповідача також заявляв клопотання. 15 грудня 2017 року набрав чинності ЦПК України в іншій редакції, яким право позивача збільшувати позовні вимоги, змінювати предмет та підстави позову порівняно з ЦПК України (в редакції 2004 року), було обмежено. Суд вважає причину пропуску строку поважною, оскільки прийняття нових законів не залежить від позивача, а тому приходить до переконання про необхідність поновлення процесуального строку.

Керуючись ст.ст. ст.49, 127, 258-260 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання позивача про поновлення пропущеного строку - задовольнити

Поновити позивачеві строк для подання уточненого позову.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом 5 днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали викладено 28 березня 2018 року.

Головуючий суддя: В.М. Прасолов