Провадження №2/635/1473/2018

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)
26 березня 2018 року Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді - Панас Н.Л.
при секретарі - Крилєвській І.А.
Разом з позовом позивачем була надана письмова заява з проханням розглядати справу у його відсутність. Позивач заявлені позовні вимоги підтримав, просив задовольнити у повному обсязі та не заперечував проти прийняття по справі заочного рішення.
Ухвалою судді Київського районного суду міста Харкова від 10 січня 2018 року позов було направлено за підсудністю до Харківського районного суду Харківської області.
Ухвалою судді Харківського районного суду Харківської області від 23 лютого 2018 року позов було прийнято до провадження суду і призначено до розгляду на 26 березня 2018 року, в порядку спрощеного провадження з викликом сторін.
Відповідач у судове засідання не з"явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи суду не надавав. Тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність, постановивши по справі, у відповідності з вимогами ст.280 ЦПК України заочне рішення.
Перевіривши матеріали справи, суд доходить до наступного.
Відповідно до частини першої статті 634 Цивільного Кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
Оскільки кредитний договір є двостороннім договором, то права й обовязки виникають у кожного контрагента.
Як встановлено у судовому засіданні 19 серпня 2015 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір за яким відповідач отримав кредит у розмірі 3000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% річних на суму залишку заборгованості та з кінцевим терміном повернення, який відповідає строку дії картки (а.с.8).
У той же час з наданого розрахунку не вбачається підстав збільшення тіла кредиту з 3000 грн. до 3610 грн.20 коп. В позові позивачем не наведено детального розрахунку суми позову. Позивачем також не надано належних та допустимих доказів, в розумінні ЦПК України, що відповідачеві взагалі надавався кредит (меморіальні ордери, касові чеки тощо).
Відповідно до ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Доводи позивача щодо наявності між ним та відповідачем договірних зобов'язань ґрунтувались на заяві, підписаній сторонами 19.08.2015 року.
Згідно умов цієї заяви, а саме - тарифів по кредитним карткам "Універсальна, 55 днів пільгового періоду", банк надає позичальнику кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Вказана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і Тарифами складає між позичальником та банком договір про надання банківських послуг.
Дана заява підписана з однієї сторони представником ПАТ КБ «ПриватБанк» та з іншої сторони містить реквізит підпису відповідача ОСОБА_1 (а.с.8-9)
У той же час надані до позовної заяви Умови та Правила надання банківських послуг були затверджені наказом від 06.03.2010 року №СП-2010-256 і містить посилання на ліцензію НБУ №22 від 29.07.2009 року, що не дає можливості їх розцінювати як складову умову договору надання банківських послуг.
Згідно з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 19 березня 2014 року (справа №6-14цс14), відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст.257 Цивільного Кодексу України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст.261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.
Інформації про період, на який видавалась платіжна картка, позивачем не надано.
За таких обставин суд доходить до висновку про те, що позивачем ПАТ КБ "ПриватБанк" не доведені викладені в позові обставини, а тому позов задоволенню не підлягає.
Судові витрати залишаються за позивачем.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.7, 8, 9-11, 141, 263-265, 274-279, 280-283 ЦПК України, суд
ВИРІШИВ:
Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: hr.hr.court.gov.ua на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів зі дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку.
До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів зі дня складання повного тексту рішення через Харківський районний суд Харківської області до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції якого перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення виготовлено 29 березня 2018 року.
Суддя Н.Л.Панас