Справа №: 398/2724/17
провадження №: 2/398/341/18
РІШЕННЯ

Іменем України

"14" лютого 2018 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі головуючого судді Бугайченко Т.А., за участі секретаря Величко Т.Г., представника позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Олександрії справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання втратившою право користування жилим приміщенням,

Встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання її втратившою право користування жилим приміщенням. Свої вимоги мотивує тим, що він, позивач, являється власником квартири АДРЕСА_1. В даній квартирі зареєстрована і його колишня дружина , яка після припинення фактичних шлюбних відносин, зокрема з 2005 року в квартирі не проживає, змінивши місце проживання. Наявність факту реєстрації відповідача в квартирі перешкоджає йому належним чином користуватись і розпоряджатись нею.

Представник позивача у судовому засіданні вимоги за позовом підтримав та просив їх задовольнити , посилаючись на обставини викладені у ньому. Підтвердив, що дійсно відповідач являється колишньою дружиною позивача, з якою останній перебував у шлюбі з 21.08.1993 року по 01.08.2005 року. Не заперечував проти заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не зявилась, відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається такою, що про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Відзив на позовну заяву не подала. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку , що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Статею 319 ЦК України передбачено , що власник володіє, користується , розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до положень ст.156 ЖК України члени сім"ї власника житлового будинку , які проживають разом з ним у будинку , що йому належить , користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку. Припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє їх права користуватися займаним приміщенням. Таке право вони втрачають лише разі вибуття на інше постійне місце проживання і припинення внаслідок цього сімейних стосунків з власником.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад 1 рік , якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Всім власникам забезпечуються рівні умови захисту і здійснення своїх прав володіння, користування і розпорядження своїм майном (частини 1, 3, 7ст. 319 ЦК України).

Відповідно до ст. 22 КпШС України, яка була чинною на час набуття позивачем права власності на квартиру, майно нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю.

В судовому засіданні встановлено, що з 21 серпня 1993 року до 01 серпня 2005 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.5, 9).

На підставі договору купівлі-продажу від 25 листопада 1995 року ОСОБА_2 набув право власності на квартиру АДРЕСА_2 (колишня назва вулиці Червоноармійська ) в м.Олександрія, Кіровоградської області (а.с. 06).

ОСОБА_3 зареєстрована у вказаній квартирі (а.с. 18)

Згідно актів складених за участю сусідів позивача та представника квартального комітету ОСОБА_3 з 2005 року в картирі не проживає, її речей у ній немає (а.с. 10,11) .

Враховуючи, що квартира АДРЕСА_3 ОСОБА_2 набута у приватну власність у період шлюбу з ОСОБА_3, остання відповідно вимог ст. 22 КпШС України являється співвласником вказаної квартири, тому законні підстави для визнання її такою, що втратила право користування вказаним житлом відсутні.

Судові витрати, відповідно вимог ст. 141 ЦПК України, суд залишає по фактично понесеним.

Керуючись ст. 156 ЖК України , ст. 22 КпШС України ст.ст. 12, 13, 81, 264, 265, 280 -282, ч. 2 ст. 288, п. 9 пп. 15.5 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання втратившою право користування жилим приміщенням - відмовити.

Судові витрати залишити по фактично понесеним.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційну скаргу на заочне рішення може бути подано позивачем до Апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня складення рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцятиднів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений 14 лютого 2018 року.

Суддя Т.А.Бугайченко