Справа № 175/541/18
Провадження № 2/175/187/18
УХВАЛА

Іменем України

19 лютого 2018 року Суддя Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області Новік Л.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вчинення шахрайських дій з боку колишньої дружини та негайне зупинення продажу його дому злочинним шляхом та визнання договору іпотеки недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про вчинення шахрайських дій з боку колишньої дружини та негайне зупинення продажу його дому злочинним шляхом та визнання договору іпотеки недійсним.

Дана позовна заява не відповідає вимогам, передбаченим ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

Згідно п. 4 ч.3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Згідно п.5 ч.3 ст.175 ЦПК України у позовній заяві мають бути чітко викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, із зазначенням доказів, що підтверджують вказані обставини.

З позовної заяви вбачається, що позивач звертається вимогою про визнання договору іпотеки нікчемним, не зазначивши в прохальній частині позовної заяви коли та ким він укладений. Також позивач зазначає, що майно виставлено на продаж, але не конкретизовано ким саме, а також зазначену обставину не підтверджено доказами. На підтвердження своїх позовних вимог позивач надає до позовної заяви іпотечний та кредитний договори, але не ввів банківську установу до кола учасників справи. Крім того, у позовній заяві позивач посилається на норми Сімейного Кодексу України, але не зрозуміло які саме позовні вимоги він ними обґрунтовує.

Відповідно до ч.4 статті 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до частини другої статті 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Таким спеціальним законом є Закон України від 8 липня 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір», яким визначаються правові засади справляння судового збору та звільнення від сплати судового збору.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Ставка судового збору із позовних заяв немайнового характеру поданої фізичною особою вираховується у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб 704,80 грн.

Ставка за подання фізичною особою заяви про забезпечення позову вираховується у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб 352,40 грн.

В порушення зазначених вимог позивачем не надано документи, що підтверджують сплату судового збору за позовну вимогу немайнового характеру та за заяву про забезпечення позову, у встановлених порядку і розмірі. Але позивач у позовній заяві просить відстрочити або розстрочити йому сплату судового збору, посилаючись на його майновий стан. Хоча жодного обґрунтування або документів, що підтверджували б підстави для відстрочення або розстрочення сплати судового збору суду не надає.

Враховуючи викладене позивачу необхідно сплатити судовий збір в розмірі 640 грн. за позовну заяву немайнового характеру, подану фізичною особою та надати оригінал квитанції про сплату судового збору в зазначеному розмірі або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону, або клопотання чи заяву про звільнення (відстрочення, зменшення) від сплати судового збору, про витребування доказів тощо.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Як вбачається із наданої позовної заяви, вимоги закону при її поданні у повному обсязі не виконано. Невиконання вимог, визначених ст.ст.175, 177 ЦПК України, є підставою для залишення заяви без руху, відповідно до положень ст.185 ЦПК України з наданням строку для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи викладене, залишення даної позовної заяви без руху з підстав, передбачених Законом, не є порушенням права на справедливий судовий захист, оскільки після усунення недоліків позовна заява буде вважатися поданою в день первісного її подання до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177,185 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Залишити позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вчинення шахрайських дій з боку колишньої дружини та негайне зупинення продажу його дому злочинним шляхом та визнання договору іпотеки недійсним без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків в десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Розяснити позивачу, що у випадку невиконання вимог цієї ухвали у зазначений термін, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.М. Новік