Ухвала

16 березня 2018 року

м. Київ

справа № 761/25669/17

провадження № 61-12536ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Черняк Ю. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2017 року та постанову Апеляційного суду м. Києва від 14 лютого 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2017 року та постанову Апеляційного суду м. Києва від 14 лютого 2018 року.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 у розмірі 2 500,00 грн щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21 липня 2017 року до досягнення дитиною повноліття, а саме: 16 січня 2020 року.

У задоволені решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У листопаді 2017 року ОСОБА_2 звернувся із апеляційною скаргою на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2017 року.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 просив змінити рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2017 року в частині розміру стягнутих аліментів, встановивши його у розмірі 888,50 грн, а в решті рішення залишити без змін.

Постановою Апеляційного суду м. Києва від 14 лютого 2018 року рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2017 року змінено, зменшено розмір стягнутої судом суми аліментів з ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 з 2 500,00 грн до 1 500,00 грн щомісячно до повноліття дитини, починаючи з 21 липня 2017 року, з індексацією відповідно до закону.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Апеляційний суд під час перегляду рішення суду першої інстанції зазначив, що рішення суду в частині позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткових витрат на утримання ОСОБА_3 у розмірі 10 000,00 грн. щомісяця ніким не оскаржено, тому його належить залишити в цій частині без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення саме в частині відмови у задоволенні позову щодо стягнення додаткових витрат на утримання дитини та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: 1) рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті; 2) ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6-8, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку; 3) ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз'яснення рішення чи відмову у роз'ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Згідно із пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи те, що рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2017 року в частині позовної вимоги про стягнення додаткових витрат на утримання дитини не переглядалося в апеляційному порядку, у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2017 року та постанову апеляційного суду м. Києва від 14 лютого 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини.

Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами повернути особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Ю. В. Черняк