Постанова

Іменем України

14 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 144/126/16-ц

провадження № 61-6567 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Синельникова Є. В.,

учасники справи:

позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Теплик-Агро»,

представники позивача: Сокуренко Вадим Михайлович, Дашицький Руслан Леонідович, Горовий СергійІванович, Анченко Максим Васильович,

відповідачі: ОСОБА_8, комунальне підприємство «Редакція районної газети та радіомовлення «ІНФОРМАЦІЯ_1»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Теплик-Агро» на рішення Теплицького районного суду Вінницької області

від 5 травня 2016 року у складі судді Германа О. С. та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 17 червня 2016 року у складі колегії суддів: Колоса С. С., Стеблюк Л. П., Якименко М. М.,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У лютому 2016 року товариство з обмеженою відповідальністю «Теплик-Агро» (далі - ТОВ «Теплик-Агро») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_8, комунального підприємства «Редакція районної газети та радіомовлення «ІНФОРМАЦІЯ_1» (далі - КП «Редакція районної газети та радіомовлення «ІНФОРМАЦІЯ_1») про захист ділової репутації юридичної особи, спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 у НОМЕР_1 (9055) газети «ІНФОРМАЦІЯ_1» на аркушах 1, 3 була опублікована стаття «ІНФОРМАЦІЯ_2», автором якої є ОСОБА_8 У даній публікації поширені відомості, які не відповідають дійсності та ганьблять ділову репутацію

ТОВ «Теплик-Агро», що відображено у наступній інформації: «звернень людей щодо цілої низки порушень їх земельних та майнових прав дирекцією

ТОВ «Теплик-Агро»; «є випадки, коли людям, особливо похилого віку, ті додатки «підсовували» для підпису під виглядом засвідчення отримання цукру чи іншої продукції»; «є у її чималому багажі багато доказів про неправомірні дії директора ТОВ «Теплик-Агро» В. ОСОБА_9…»; «є чимало питань щодо того, як ТОВ «Теплик-Агро» маніпулювало з людськими майновими паями, залишивши у спадок неугодним метанівчанам, як стверджували люди, два гнилих комбайни і купу металобрухту»; «…саме ОСОБА_9 шляхом підкупу та тиску на колишній склад депутатського корпусу сільської ради залишив її без роботи»; «…теж є потерпілим від неправомірних дій структури, до якої належить ТОВ «Теплик-Агро»;

«…лобіювання окремими інтересів ОСОБА_9». Зазначені твердження не відповідають дійсності та принижують ділову репутацію ТОВ «Теплик-Агро», як суб'єкта господарської діяльності, а також негативно характеризують дирекцію даного підприємства. Неправомірні дії відповідачів спричинили зниження престижу та підрив довіри до діяльності ТОВ «Теплик-Агро».

Ураховуючи викладене, ТОВ «Теплик-Агро» просив суд визнати вищезазначені відомості, поширені ІНФОРМАЦІЯ_3 у статті «ІНФОРМАЦІЯ_2» під авторством ОСОБА_8 у НОМЕР_1 (9055) газети «ІНФОРМАЦІЯ_1» на сторінках 1, 3, недостовірними та такими, що принижують ділову репутацію позивача та зобов'язати відповідачів опублікувати спростування цих відомостей у газеті «ІНФОРМАЦІЯ_1» не пізніше місяця з дня набрання рішенням суду законної сили. Стягнути з автора статті ОСОБА_8 та КП «Редакції районної газети та радіомовлення «ІНФОРМАЦІЯ_1» на користь позивача немайнову шкоду у розмірі 10 тис. грн та судові витрати.

Рішенням Теплицького районного суду Вінницької області від 5 травня 2016 року у задоволенні позову ТОВ «Теплик-Агро» відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем не доведено належними і допустимими доказами факт протиправності дій ОСОБА_8 та не доведено факт, що інформація, викладена в статті «ІНФОРМАЦІЯ_2» від ІНФОРМАЦІЯ_3 у НОМЕР_1 (9055) газети «ІНФОРМАЦІЯ_1», є недостовірною, тому відсутні підстави для задоволення вимог позивача про визнання недостовірними та такими, що принижують ділову репутацію позивача, а також зобов'язання співвідповідачів опублікувати спростування цих відомостей. Крім того, ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень.

Ухвалою апеляційного судуВінницької області від 17 червня 2016 року апеляційну скаргу ТОВ «Теплик-Агро» відхилено. Рішення Теплицького районного суду Вінницької області від 5 травня 2016 року залишено без змін.

Ухвалу суду апеляційної інстанцій мотивовано тим, що судом першої інстанції дана належна оцінка наявним у справі доказам та вірно відмовлено у позовних вимогах ТОВ «Теплик-Агро». Опублікована інформація в статті «ІНФОРМАЦІЯ_2» від ІНФОРМАЦІЯ_3 у НОМЕР_1 (9055) газети «ІНФОРМАЦІЯ_1» є доведення відомостей про події, що відбулися 21 грудня 2015 року на автошляху державного значення «Стрий - Тернопіль - Кіровоград - Знам'янка», зокрема, викладені дані про мирну акцію протесту та оприлюднені висловлювання громадян, які були присутні на акції, тобто надана достовірна інформація про події, що відбулися.

У касаційній скарзі, поданій у липні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розглядуцивільних і кримінальних справ, ТОВ «Теплик-Агро», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувані судові рішення ухвалені з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, суперечать практиці Європейського Суду з прав людини та судовій практиці, що склалась у судах Вінницької області. Крім того, суди першої та апеляційної інстанцій відступили від принципу презумпції добропорядності та не врахували, що інформація поширена відповідачем має негативний характер, містить інформацію про фактичні дані, тобто не є оціночними.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У лютому 2018 року справу за позовом ТОВ «Теплик-Агро» до ОСОБА_8,

КП «Редакція районної газети та радіомовлення «ІНФОРМАЦІЯ_1» про захист ділової репутації юридичної особи та відшкодування моральної шкоди передано до Верховного Суду.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Відповідно до статті 34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Кожен має право на свободу вираження поглядів у розумінні статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.

Згідно зі статтею 94 ЦК України юридична особа має право на недоторканість її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та інші особисті немайнові права, які можуть їй належати.

Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб-підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин (пункт 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»).

За змістом статей 94, 277 ЦК України фізична чи юридична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені) (пункт 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»).

У пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз'яснено судам, що, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Таким чином, відповідно до ст. 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Наявність фактів можна довести, а правдивість оціночних суджень не можна. Що ж стосується оціночних суджень, цю вимогу неможливо виконати, і вона є порушенням самої свободи поглядів, яка є основною складовою права, гарантованого ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Лінгенс проти Австрії»).

Відповідно до частини першої, другої статті 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Відмовляючи у задоволенні позову ТОВ «Теплик-Агро», суди дійшли правильного висновку про те, що інформація, опублікована в статті «ІНФОРМАЦІЯ_2» від ІНФОРМАЦІЯ_3 у НОМЕР_1 (9055) газети «ІНФОРМАЦІЯ_1», є достовірною щодо доведення відомостей про події, що відбулися. При цьому позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт протиправності дій відповідача та не доведено, що вказана інформація є недостовірною. Крім того, ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій про те, що поширена інформація є оціночним судженням

та зводяться до незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Теплик-Агро» залишити без задоволення.

Рішення Теплицького районного суду Вінницької області від 5 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 17 червня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ф. Хопта

О. В.Білоконь

Є. В.Синельников