Справа №472/1295/17 22.03.2018
Провадження №22-ц/784/479/18
Провадження № 22-ц/784/479/18
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 березня 2018 року м. Миколаїв

справа № 472/1295/17

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого Коломієць В.В.

суддів Данилової О.О., Шаманської Н.О.,

із секретарем судового засідання Лептуга С.С.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про видачу дубліката судового наказу про стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_1 та поновлення строку для предявлення наказу до виконання за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на ухвалу Веселинівського районного суду Миколаївської області, постановлену 30 січня 2018 року під головуванням судді Кучерявенка С.С. у приміщенні цього суду,

В С Т А Н О В И Л А:

30 листопада 2017 року Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі - ПАТ «Державний ощадний банк України») звернулось до суду із заявою про видачу дубліката судового наказу та поновлення пропущеного строку для його предявлення до виконання.

В своїй заяві ПАТ «Державний ощадний банк України» зазначало, що в провадженні Веселинівського районного суду Миколаївської області знаходилась цивільна справа за заявою Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є ПАТ «Державний ощадний банк України», про видачу судового наказу за вимогою про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1, як позичальника, та ОСОБА_2 і ОСОБА_3, як поручителів, заборгованості за кредитним договором № 67 від 19 лютого 2009 року. 29 вересня 2009 року Веселинівським районним судом Миколаївської області видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1В на їх користь заборгованості за кредитним договором в сумі 20961 грн. 55коп. 15 травня 2014 року у ВДВС Веселинівського районного управління юстиції Миколаївської області було відкрито виконавче провадження № 43307451 щодо примусового виконання вказаного судового наказу.

Як зазначав заявник, відповіді на неодноразові звернення ПАТ «Державний ощадний банк України» з запитами до ВДВС Веселинівського районного управління юстиції Миколаївської області щодо ходу або завершення виконавчого провадження на адресу Банку не надходило. На думку Банку, це свідчить про втрату виконавчого документу з незалежних від стягувача причин, а внаслідок втрати вищевказаного судового наказу він був позбавлений можливості предявити виконавчий документ до виконання, що в свою чергу призвело до порушення строків його предявлення.

Посилаючись на викладені обставини, заявник просив видати дублікат судового наказу №2-н-128, виданий 29 вересня 2009 року Веселинівським районним судом Миколаївської області в частині стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_1 та поновити пропущений строк на його предявлення для примусового виконання.

Ухвалою Веселинівського районного суду Миколаївської області від 30 січня 2018 року у задоволенні заяви ПАТ «Державний ощадний банк України» відмовлено.

На вказану ухвалу ПАТ «Державний ощадний банк України» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення районним судом норм процесуального права, просило скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою задовольнити заяву.

Вислухавши пояснення представника Банку, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Відмовляючи у задоволенні заяви ПАТ «Державний ощадний банк України», суд першої інстанції виходив із її необгрунтованості.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

Так, судом встановлено, що 29 вересня 2009 року Веселинівським районним судом Миколаївської області видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ЗАТ «Державний ощадний банк України» в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором в сумі 20961грн.55коп., який набрав чинності 16.10.2009р. (а.с.20). Аналогічні судові накази були видані судом стосовно ОСОБА_2 і ОСОБА_3

Як вбачається з довідки ПАТ «Державний ощадний банк України» № 112.17-01/24-278 від 20.02.2018 р. та наданих заявником копій платіжних доручень, видані Веселинівським районним судом Миколаївської області накази про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором № 67 від 19.02.2009 р. виконано частково - сплачено 10 012 грн. 57 коп., після 2 червня 2011 року ОСОБА_1 платежів на погашення заборгованості не вчиняв (а.с. 86, 118-124).

15 травня 2014 року заступником начальника відділу державної виконавчої служби Веселинівського районного управління юстиції Миколаївської області ОСОБА_4 було відкрито виконавче провадження № 43307451 щодо примусового виконання вищевказаного судового наказу про стягнення боргу з ОСОБА_1 (а.с. 24). Згідно Відомостей про виконавче провадження № 43307451, розміщених на сайті Міністерства юстиції України, судовий наказ № 2-Н-128 від 29.09.2009 р. повернений стягувачу (а.с. 85).

Відповідно до листа Веселинівського РВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області, який надійшов на адресу Апеляційного суду Миколаївської області, виконавче провадження з виконання судового наказу № 2-Н-128, виданого 29 вересня 2009 року Веселинівським районним судом Миколаївської області, знищене відповідно до акту № 1 від 22.01.2018 р. (а.с. 111).

Положеннями п.17.4 Перехідних положень ЦПК України в редакції, діючий на час судового розгляду даної заяви ПАТ «Державний ощадний банк України», передбачено, що до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Пунктом 5 Розділу ХІІІ Прикінцеві і перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на час звернення Банку до суду з даною заявою) встановлено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, предявляються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Статтею 12 зазначеного Закону передбачено, що за загальним правилом виконавчі документи можуть бути предявлені до примусового виконання протягом трьох років з наступного дня після набрання рішенням законної сили. Строки предявлення виконавчого документа до виконання перериваються, зокрема, у разі предявлення виконавчого документа до виконання. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у звязку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк предявлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у звязку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Стягувач, який пропустив строк предявлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

За правилами ч.1 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для предявлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Обґрунтовуючи підстави для видачі дубліката виконавчого документа та поновлення строку Банк посилався на те, що на його неодноразові запити він не отримав жодних відомостей від Веселинівського РВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області щодо ходу виконавчого провадження або ж його завершення, що, на його думку, свідчить про втрату судового наказу з незалежних від Банку обставин та наявності поважних причин пропуску строку на предявлення виконавчого документу для виконання, що є підставою для поновлення такого строку.

Між тим, як вбачається з матеріалів справи, ПАТ «Державний ощадний банк України» вперше звернувся до Веселинівського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Миколаївській із запитом щодо ходу виконавчого провадження з примусового виконання вищевказаного судового наказу тільки 28 жовтня 2016 р. (а.с. 25-26). Відповідей Веселинівського РВДВС як на даний запит Банку, так і на аналогічні запити від 20.02.2017р. та від 26.06.2017 р. матеріали справи не містять. Також відсутні докази відмови Веселинівською РВДВС у наданні Банку зазначеної інформації.

На думку колегії суддів, заявник, як стягувач у виконавчому провадженні, мав об'єктивну можливість цікавитись стадією виконавчого провадження, своєчасно вчиняти процесуальні дії як з отримання оригіналу чи дублікату судового наказу, так і пред'явлення його до виконання.

Обставин, які б унеможливлювали своєчасне ознайомлення стягувачем з матеріалами виконавчого провадження, яке було знищене тільки 22.01.2018 р., Банком не зазначено.

Представник ПАТ «Державний ощадний банк України» в судовому засіданні апеляційної інстанції не пояснив причини, з яких Банк не цікавився до жовтня 2016р. ходом виконавчого провадження № 43307451, відкритого 15 травня 2014 року.

На підтвердження доводів Банку про втрату судового наказу з незалежних від них причин заявником не було надано належних та переконливих доказів.

Банком не доведено, що строк на предявлення судового наказу для виконання не був пропущений, а обєктивні поважні причини для поновлення такого строку та видачі дубліката виконавчого документа відсутні.

Вказане свідчить, що зазначені заявником причини пропуску строку предявлення судового наказу до виконання неможна вважати поважними. Тому відсутні підстави для поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого документа до виконання та видачі дубліката судового наказу, що вірно констатував і суд першої інстанції.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає необгрунтованими доводи апеляційної скарги про неврахування судом приписів щодо обчислення строку предявлення виконавчого документа до виконання у разі його переривання та про безпідставність висновку про пропуск Банком строку предявлення виконавчого документу до виконання в звязку із тим, що судом не була зясована дата та підстава повернення Веселинівським РВДВС судового наказу стягувачу.

У відповідності до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги є безпідставними, а ухвала суду першої інстанції постановлена відповідно до вимог процесуального законодавства, то підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» залишити без задоволення.

Ухвалу Веселинівського районного суду Миколаївської області від 30 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верхового Суду у випадках та з підстав, передбачених ст.389 ЦПК України.

Головуючий В.В. Коломієць

Судді: О.О. Данилова

ОСОБА_5

Повний текст складено 23 березня 2018 року