Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/2787/16-ц

номер провадження 2/695/62/18

14 лютого 2018 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Середи Л.В.

за участю

секретаря - Оніщенко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золотоноші цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про збільшення розміру аліментів, та позовною заявою третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів. Свої вимоги позивач, з урахуванням уточнених позовних вимог, мотивувала тим, що вона із відповідачем по справі перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Золотоніського міськрайонного суду із відповідача стягуються аліменти на утримання ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі 300 грн. до досягнення сином повноліття. ОСОБА_1 вважає призначений розмір аліментів не достатнім та посилаючись на зміни матеріального стану позивача, який на її думку значно покращився, звернулася до суду із відповідною заявою про збільшення розміру аліментів до 800 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Окрім того, позивач за первісним позовом просила суд, здійснити індексацію розміру аліментів, визначених судом у твердій грошовій сумі, починаючи з лютого 2011 року та стягнути заборгованість по ній за рахунок коштів платника аліментів у розмірі 7012 грн. 20 коп., а також просила суд стягнути з відповідача витрати на оплату консультаційних послуг пов'язаних із розглядом вказаної справи в суді в сумі 3200 грн.

Крім того, ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, який мотивований тим, що між нею та відповідачем по справі був укладений шлюб, від якого у них народилася дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Шлюбні відносини у сторін припинилися, відповідач проживає окремо, однак коштів на утримання своєї дочки не надає, а тому усі витрати по її утриманні несе ОСОБА_2 одноособово. Заробітку останньої недостатньо для забезпечення належного утримання неповнолітньої ОСОБА_6, а оскільки сторонам домовитися про розміру аліментів та їх сплату в добровільному порядку не вдалося, позивач звернулася до суду із даним позовом, яким просила з відповідача стягнути аліменти у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що на час подання позовної заяви становило 713,0 грн..

ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилась, направивши до суду заяву, в якій розгляд справи просила проводити за її відсутності, на задоволенні своїх позовних вимог наполягала у повному обсязі.

ОСОБА_3 у судове засідання не з'явилась, однак в позовній заяві просила суд розгляд справи здійснювати за її відсутності, на задоволенні заявлених позовних вимог наполягала.

Відповідач по справі ОСОБА_2 та його представник за довіреністю ОСОБА_7 в судове засідання не з'явилися, від представника відповідача до суду надійшло клопотання про розгляд справи за їх відсутності, при вирішення позовних вимог просив суд врахувати відзив ОСОБА_2

Відповідно до відзиву на позовну заяву ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів та на позовну заяву ОСОБА_3 про стягнення аліментів ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав повністю та посилаючись на своє скрутне матеріальне становище зазначав, що заявлений розмір позовних вимог про стягнення аліментів є непомірно великий та фактично перевищує розмір отримуваного ним доходу, а тому задоволенні позовних вимог в такому розмірі є неприпустимим. Окрім того, посилаючись на норми чинного законодавства, вважав надуманими і позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення із нього індексації розмірів аліментів, та просив застосувати до даних позовних вимог строки позовної давності, оскільки остання проводить їх нарахування починаючи із 2011 року, що виходить за межі трирічного строку позовної давності, що встановлено нормами чинного законодавства.

Суд, вивчивши матеріали вказаної справи та доводи, якими сторони обґрунтовують свої позовні вимоги, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до свідоцтва про народження (серії НОМЕР_2 від 11.02.2004 року) ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_5, а його батьком зазначений ОСОБА_2.

З матеріалів справи вбачається та сторонами не заперечується, що рішення Золотоніського міськрайонного суду від 2010 року, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі у розмірі 300,0 грн. до досягнення дитиною повноліття.

Таким чином суд вважає доведеним обов'язок ОСОБА_2 по утриманні свого неповнолітнього сина ОСОБА_4

Відповідно до норм ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України віл 27.02.1991 року № 789-ХІІ і набула чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 27 вищезазначеної Конвенції, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Як вбачається зі ст.150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.

Отже, кожній дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, що зобов`язані забезпечувати обоє батьків.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з положеннями ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.,ст. 183, 184 СК України.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Враховуючи зміст ст.,ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не є незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.,ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Даний висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 5 лютого 2014 року (справа № 6-143цс13).

Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно з п. 23Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Таким чином, у разі погіршення матеріального стану платника аліментів розмір аліментів, що визначений за рішенням суду, може бути згодом змінено (зокрема, зменшено) за позовом платника аліментів шляхом їх присудження у частці від його заробітку (доходу) або у твердій грошовій сумі у разі якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що з часу присудження аліментів, які були визначені в твердій грошовій сумі, через значні інфляційні процеси в Україні значно підвищилася вартість життя. У зв'язку з чим сума аліментів у 300 грн. не може забезпечити належний рівень матеріального утримання дитини.

Разом із тим суд враховує, що відповідно до свідоцтва про народження (серії НОМЕР_3) ОСОБА_2 є батьком і ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2, яка так само як і неповнолітній ОСОБА_4 має право на належне утримання від обох батьків.

Таким чином, із аналізу вказаних вище норм чинного законодавства, суд при вирішенні вказаної справи, має врахувати інтереси обох дітей, які мають рівне право на утримання від свого батька.

Як вбачається із матеріалів справи єдиним джерелом існування ОСОБА_2 є пенсія, розмір якої відповідно до наданої ним довідки УПФУ № 9143/03 становить близько 1230,0 грн.

З довідки УПФУ № 1245 вбачається, що аліменти у попередньо встановленому судом розмірі відраховуються з пенсії ОСОБА_2 регулярно та заборгованість по сплаті аліментів взагалі відсутня.

Твердження ж позивача ОСОБА_1 стосовно того, що відповідач має добрий дохід, а його матеріальний стан покращився, не підтверджуються жодними доказами, які додані до матеріалів справи.

Суд враховує, що згідно з нормами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином суд констатує, що докази покращення матеріального стану відповідача в матеріалах справи відсутні.

Окрім того суд враховує, що ч. 2 ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що з пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру на утримання членів сім'ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств, установ і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також у зв'язку із смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках.

Тому очевидним є той факт, що виконання обов'язку по сплаті аліментів у запропонованому позивачем ОСОБА_1 (800грн.) і третьою особою ОСОБА_3 (713грн.) в загальному розмірі 1513 грн. є неможливим з об'єктивних причин, оскільки сумарний розмір аліментів буде більшим за розмір всієї пенсії, що отримує ОСОБА_2

Із норм СК України вбачається, що утримання дітей, надання їм необхідного матеріального забезпечення не менше встановленого прожиткового мінімуму покладається на обох батьків та не може бути покладено на одного із них.

Разом з тим суд вважає, що утримання неповнолітнього ОСОБА_4 у розмірі 300 грн. є безумовно недостатнім для належного забезпечення його матеріальних потреб.

Водночас суд враховує і вимоги ОСОБА_3 по стягнення аліментів на утримання ОСОБА_5, відмова у задоволенні яких, на думку суду, порушить права останньої та норми як чинного законодавства так і норми міжнародного права.

Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Таким чином, суд, керуючись нормами ст.,ст. 180, 181 та ст. 183 СК України, та виходячи із закріплених ч. 9 ст. 7 СК України принципів розумності та справедливості, а також враховуючи матеріальний стан відповідача, вважає за можливе стягнути із ОСОБА_2 аліменти на дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. на кожну дитину, що в сумарному розмірі становитиме 800 грн.

Згода із таким розподілом аліментів зазначена і самим відповідачем у його відзиві на вказані вище позовні заяви.

Що стосується позовної вимоги ОСОБА_8 про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 7012 грн. 20 коп. в частині індексації аліментів, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до норм Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі" № 1368- VIII від 17.05.2016р., Верховна Рада України постановила внести зміни до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" (Відомості Верховної Ради України, 2003 р., N 15, ст. 111; 2015 р., N 6, ст. 40), а саме статтю 9 після частини першої доповнити новою частиною такого змісту: "Індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, здійснюється підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями, які проводять відповідні відрахування аліментів із доходу платника аліментів".

Цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування.

Вказаний Закон був опублікований 24.06.2016 р. у «Відомостях Верховної Ради України, 2016, N 26 (24.06.2016), ст. 517».

Тобто вказаний закон набрав чинності з 25.06.2016 р., а тому обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з дня набрання чинності Законом України від 17 травня 2016 р. N 1368-УІІІ "Про внесення змін до деяких законів України щодо індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі", тобто з 24.06.2017р.

Такі ж роз'яснення містяться і в листі Міністерства соціальної політики України від 15.12.2016 року, №1107/0/66-16/16.

Тому вимоги Позивача про стягнення з ОСОБА_2 суми індексації аліментів за період з 02.2011 р. по початок грудня 2016р. задоволенню не підлягають.

Окрім того, як вбачається із вказаної вище статті, індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами - підприємцями, які провадять відповідні відрахування аліментів із доходу платника аліментів.

Таким чином з вимогою про стягнення суми індексації аліментів позивачу слід було звертатись до відповідного Управління ПФУ, яке проводить відрахування аліментів з пенсії ОСОБА_2, а не безпосередньо до ОСОБА_2, оскільки він не може відповідати за даною матеріально-правовою вимогою, тобто він є неналежним відповідачем, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні вказаної позовної вимоги.

Окрім того суд зважає, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, що визначено нормами ч. 1 ст. 257 ЦК України.

Частиною 3 ст. 267 ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Враховуючи норми чинного законодавства, а також клопотання відповідача про застосування строків позовної давності, суд приходить до висновку, що у задоволенні вказаної позовної вимоги необхідно відмовити.

Що стосується вимоги ОСОБА_1 про стягнення із відповідача оплати консультаційних послуг у сумі 3200 грн., суд вважає за необхідне зазначити. що ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, яка здійснюється виключно адвокатом, що передбачено ч. 2 ст. 15 ЦПК України.

Таким чином, відповідно до норм ЦПК України консультаційні послуги, оплату яких просить відшкодувати позивач, не входять до переліку витрат, пов'язаних з розглядом справи, оскільки можуть бути компенсовані лише витрати сторони на професійну правову допомогу, що надається виключно адвокатом.

Беручи до уваги, що ОСОБА_1 не надала ні доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті; ні доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат; ні детального опису робіт (наданих послуг), виконаних саме адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, як це визначено нормами ст. 137 ЦПК України, то у задоволенні вимог ОСОБА_1 в цій частині слід відмовити також.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року N 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили.

На підставі ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Оскільки позовні вимоги позивачів задоволені частково, а останні звільнені від сплати судового збору, суд керуючись нормами ст. 141 ЦПК України, стягує із відповідача судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Так судовий збір за позовну заяву ОСОБА_1 на час її подання до суду становив 551 грн. 20 коп., а судовий збір за подання заяви ОСОБА_3 складав 640 грн., а разом 1191 грн. 20 коп.

За таких обставин суд вважає за необхідне стягнути із відповідача вказану вище суму судового збору, тобто 1191 грн. 20 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 180, 181, 182, 183, 192 Сімейного Кодексу України, ст., ст. 10, 264, 265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про збільшення розміру аліментів - задовольнити частково.

Стягувати із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі 400,0 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання судовим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Виконавчий лист, виданий судом по справі за № 2-4236 від 23.11.2010 року Золотоніським судом Черкаської області про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 у твердій грошовій сумі 300,0 грн. щомісячно, повернути на адресу Золотоніського міськрайонного суду.

У решті позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 - відмовити.

Позовну заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити частково.

Стягувати із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_3, аліменти на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі 400,0 грн. щомісячно, починаючи з 11.09.2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу аліментів за один місяць.

У решті позовних вимог третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - відмовити.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь бюджету судовий збір в сумі 1191 грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів в порядку визначеному ст. 354-356 ЦПК України.

Суддя : Середа Л.В.