Апеляційне провадження № 22-ц/796/110/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2018 року м. Київ

Унікальний номер справи761/2054/14-ц

Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Шахової О.В.( суддя-доповідач), Головачова Я.В., Вербової І.М., за участю секретаря судового засідання Пащенко О.П.

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»

відповідачі: ОСОБА_4

ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_5, подану її представником ОСОБА_6

на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва, ухваленого 15 квітня 2014 року суддею Саадулаєвим А.І. в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва об 11 год. 00 хв.,-

ВСТАНОВИВ:

У січні 2014 року ПАТ «УкрСиббанк» звернулося суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості і на обґрунтування своїх вимог зазначало, що 13.03.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є позивач) та ОСОБА_4 було укладено договір про надання споживчого кредиту в сумі 66 366 дол.США, що еквівалентно 335 148,30 грн., строком до 13.03.2028 року. За умовами договору ОСОБА_4 зобов'язався повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом і виконати свої зобов'язання згідно з договором у повному обсязі. В забезпечення виконання кредитного договору 13.03.2007 року між банком та ОСОБА_5 було укладено договір поруки відповідно до якого ОСОБА_5 взяла на себе зобов'язання перед кредитором відповідати за невиконання ОСОБА_4 усіх зобов'язань, що виникли з кредитного договору в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути у майбутньому.

З посиланням на зазначені обставини позивач просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість, яка утворилась станом на вересень 2013 року в сумі 96 006,94 дол. США, що еквівалентно 767 383,49 грн.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 15 квітня 2014 року задоволено позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» та стягнуто солідарно з відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заборгованість за кредитним договором у розмірі 767 383,49 грн., яка складається із заборгованості за кредитом - 58945,78 доларів США (що за курсом НБУ станом на 17.09.2013 року складало 471 153,62 грн.), заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 31 636,26 доларів США (що за курсом НБУ станом на 17.09.2013 року складало 252 868,63 грн.), пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 1 656,75 доларів США (що за курсом НБУ станом на 17.09.2013 року складало 1 3242,42 грн.), пені за несвоєчасне погашення заборгованості по процентах - 3 768,15 доларів США (що за курсом НБУ станом на 17.09.2013 року складало 30 118,82 грн.).

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись з вказаним заочним рішенням суду, ОСОБА_5, через свого представника ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу та, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права просить рішення суду скасувати та залишити позовну заяву банку без розгляду. На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, зокрема, що суд першої інстанції

прийняв позовну заяву до розгляду від особи, яка не мала повноважень на її подачу та не звернув увагу, що матеріали справи не містять відомостей з реєстру кредитних угод за договором про надання послуг №1 та безпосередньо повноважень за кредитним договором укладеним з ОСОБА_4 та/або договору поруки укладеного з ОСОБА_5

На порушення вимог матеріального права судом першої інстанції не прийнято до уваги той факт, що банк не виконав умов договору поруки щодо належного отримання згоди поручителя на зміну умов кредитного договору, які збільшують її відповідальність перед банком. Так з розрахунку, наданого банком до позовної заяви вбачається, що з 30 травня 2008 року банком періодично застосовувалась до позичальника підвищена процента ставка у розмірі 14,24,28%, що значно більше ніж погоджена сторонами договору у п.1.3.1 ставка -12%,з якою погоджувалась ОСОБА_5 як поручитель. У зв'язку з цим вважає зобов'язання за договором поруки від 13.03.2007 року є припиненими на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК України.

Окрім цього зазначає, що ПАТ «УкрСиббанк» протягом трьох років, з часу останнього платежу (19.07.10р) боржника по кредиту, не пред'явило до неї позов як до поручителя, отже правовідносини поруки між нею та кредитором фактично припинилися ще в 2011 році, в той час як з позовною заявою банк звернувся до неї лише 21 січня 2014 році, тобто з пропуском строку позовної давності.

Указом Президента України № 452/2017 від 29.12.2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано апеляційний суд міста Києва та утворено Київський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Київську область і місто Київ, з місцезнаходженням у місті Києві.

У відповідності до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Пунктом 8 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції, яка діє з 15.12.2017) передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду Апеляційним судом міста Києва.

В судовому засіданні представник ОСОБА_5 доводи апеляційної скарги, з підстав в ній викладених підтримала та просила її задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи за законом повідомлені належно. Представник банку подав заяву про розгляд справи у його відсутності.

Неявка зазначених осіб в судове засідання не унеможливлює встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК неявка сторін, або інших учасників справи належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи .

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до положень ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та у порядку встановленому договором. Відповідно до положень ч. 3 ст. 1049 позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми,що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 553 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно ст. 543 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі.

Згідно зі ст. ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України, зобов'язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

Згідно роз'яснень, які містяться в п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин», відповідно до ст. 559 ЦК України порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором, строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів, має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. При вирішенні питання щодо правомірності підвищення банком чи іншою фінансовою установою процентної ставки суди також повинні розрізняти умови кредитного договору, які встановлюють односторонню зміну умов договору, від умов договору, що встановлюють погоджену сторонами процедуру зміни договору шляхом прийняття позичальником пропозиції кредитора про зміну умов договору відповідно до вимог статей 641 - 642 ЦК або в порядку, визначеному частиною шостою статті 1056-1 ЦК. Наприклад, не є односторонньою зміною умов договору та не суперечить статті 1056-1 ЦК зміна розміру фіксованої процентної ставки залежно від зміни обставин кредитного ризику (не укладення договору страхування, припинення договору застави/іпотеки тощо), якщо в кредитному договорі визначено обставини, за якими застосовується інша фіксована процентна ставка, та її розмір. При підвищенні процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (лише повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ПАТ "УкрСиббанк" та стягуючи з відповідачів солідарно кредитну заборгованість суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_4,як боржник належним чином не виконує зобов'язання взяті за договором кредиту, що призвело до утворення заборгованості,а оскільки ОСОБА_5, як поручитель, поручилась за невиконання ним зобов'язань, дійшов висновку про підставність та доведеність заявлених вимог.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції, який повно та всебічно з'ясував обставини справи, надав належну правову оцінку зібраним у справі доказам та застосував правові норми, які регулюють спірні правовідносини. Рішення суду грунтується на матеріалам справи,встановлених обставинах та відповідає вимогам закону, з огляду на що є законним та обґрунтованим і підстав для його скасування не вбачається.

Судом встановлено,13 березня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (з 21.12.2009 року ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_4 укладено договір про надання споживчого кредиту № 0.Відповідно до умов кредитного договору банк надав відповідачу ОСОБА_4 кредит (грошові кошти) у сумі 66 366,00 дол. США, шляхом зарахування кредитних коштів на його поточний рахунок,а ОСОБА_4 зобов'язався повертати кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно додатку №1 до договору, але у будь - якому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше 13.03.2028 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту (п.п. 1.1,1.2. кредитного договору).

В забезпечення виконання кредитних зобов'язань позичальника по вказаному кредитному договору між банком та ОСОБА_5 укладено договір поруки № 101382 від 13.03.2007 року.

п. 1.1.договору поруки передбачено, поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати за невиконання ОСОБА_4 усіх його зобов'язань перед кредитором, що виникли з кредитного договору № 0 від 13 березня 2007 р., укладеного між кредитором та боржником, в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому.

п. 1.2. договору поруки визначено, що поручителю добре відомі усі умови вищезазначеного основного договору, зокрема: і - сума основного договору - 66 366,00 доларів США.

Строк виконання основного зобов'язання визначено до 13 березня 2028 року, а п.1.4. договору поруки визначено, що відповідальність поручителя і боржника є солідарною. Згідно з п. 1.3.1 договору за користування кредитними коштами протягом перших 30 (тридцяти) календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 12,00%. Після закінчення цього строку та кожного наступного місяця кредитування розмір процентної ставки підлягає перегляду відповідно до умов договору. Згідно п. 9.2 договору банк не пізніше ніж за 14 днів до дати збільшення розміру процентної ставки повідомляє позичальника про встановлення нової процентної ставки, із зазначенням її розміру та дати початкової дії такої ставки, шляхом направлення поштою за адресою позичальника відповідного рекомендованого листа (далі - повідомлення банку). Такий розмір процентної ставки за цим договором починає застосовуватись з дати, яка буде вказана у повідомленні банку до позичальника, без укладення сторонами відповідної угоди про внесення змін до цього договору. Пунктом 9.2 кредитного договору передбачено, що відповідно до вимог статті 651 ЦК України сторони погодили, що протягом дії цього договору банк відповідно до умов п.1.3.1 договору може змінити розмір процентної ставки в сторону збільшення у разі настання будь- якої з наступних обставин, а саме порушення позичальником кредитної дисципліни (тобто, неналежного виконання умов цього договору та/або умов договорів, за яким надано забезпечення виконання зобов'язань позичальника за цим договором) та/або погіршення фінансового стану позичальника, документально підтвердженого в результаті щорічного моніторингу, що проводиться банком відповідно до внутрішніх нормативних документів на підставі довідки про доходи, тощо, а також даних по виконанню позичальником кредитної дисципліни, тобто, своєчасного погашення заборгованості та/або виконання інших зобов'язань, передбачених цим договором; та/або здійснення поточних коливань процентних ставок за вкладами та/або кредитами, або зміни у грошово-кредитній політиці НБУ (наприклад, девальвація курсу гривні до курсу долара США більше ніж на 5% у порівнянні з курсом гривні до долара США, установленого НБУ на дату укладення цього договору чи останнього перегляду процентної ставки; підвищення ставки за кредитами банків України у відповідній валюті (по статистиці НБУ); підвищення ставки на 3 (три) відсоткових пункту за бланковими кредитами "овернайт" НБУ з дати укладення цього договору чи останнього перегляду процентної ставки. Сторони погодили, що при настанні будь-якої із обставин, передбачених частиною 1 п.9.2. договору, банк може збільшити розмір процентної ставки за договором в наступному порядку, а саме: банк не пізніше ніж за 14 (чотирнадцять) календарних днів до дня зміни розміру процентної ставки в сторону збільшення повідомляє позичальника про встановлення нової процентної ставки, із зазначенням її розміру та дати початку дії такої ставки, шляхом направлення поштою відповідного рекомендованого листа за адресою позичальника, що вказана у розділі 8 цього договору, або за іншою адресою, яку позичальник письмово повідомив банку при зміні адреси; такий новий розмір процентної ставки за цим договором починає застосовуватись з дати, що буде вказана у повідомленні банку до позичальника, без укладення сторонами відповідної угоди про внесення змін до цього договору. У разі незгоди із встановлюваним згідно умов цього пункту договору новим розміром процентної ставки, позичальник у строк не пізніше останнього робочого дня, що передує даті початку дії нової ставки, вказаної у повідомленні банку, достроково повернути Банку всю суму кредитних коштів, отриманих за договором, сплатити йому в повному обсязі плату за кредит та здійснити інші платежі за договором.

Пунктом 9.2. договору також передбачено, що банк має право ініціювати зміну процентної ставки в разі, зокрема, порушення позичальником платіжної дисципліни. При цьому, новий розмір процентної ставки застосовуватиметься на підставі письмового повідомлення банку позичальнику без укладання додаткової угоди.

З огляду на встановлене, колегія суддів погоджується з доводами позивача про те, що шляхом підписання договору боржник визнав і засвідчив, що за згодою сторін та положеннями п. 1.3.1. договору встановлено змінювану процентну ставку і згідно п. 9.2. договору передбачено право банку змінювати процентну ставку за договором в разі порушення ним його умов, а поручитель ОСОБА_7, в свою чергу, підписавши договір поруки визнала і засвідчила, що за згодою сторін та положеннями п. 1.2. договору поруки її добре відомі усі умови основного договору і що згідно ч. 2 п. 5.1. договору передбачено, що вона як поручитель підтверджує, що повністю розуміє всі умови основного договору та цього договору, свої права та обов'язки за договором і погоджується з ними.

Як договір про надання споживчого кредиту укладений зі ОСОБА_4, так і договір поруки укладений зі ОСОБА_5, не оспорені та є чинними на час розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечує сторона поручителя, застосування підвищеної процентної ставки мало місце ще в травні 2008 року і боржник проводив розрахунки за новими ставками,щонайменше до 19 липня 2010 року,що також не заперечує представник ОСОБА_5 Якщо боржник сплачує проценти за новою ставкою, то пропозицію слід вважати прийнятою і правочин вчиненим, враховуючи частини 2, 3 ст. 205, ч. 2 ст. 642 ЦК (навіть за відсутності доказів про належне повідомлення боржника), оскільки фактичні дії свідчать про прийняття пропозиції.

Згідно з ч.3 ст.653 ЦК у разі зміни договору зобов'язання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору. Якщо сторони досягли домовленості згідно положень ст. ст. 207, 640 ЦК та уклали кредитний договір, в якому передбачені умови підвищення процентної ставки, то вони мають виконуватись. Моментом досягнення домовленості вважається таким що настав, якщо в договорі сторони досягли домовленості про те, що банк має право в односторонньому порядку змінити процентну ставку і це і є домовленістю сторін.

З аналізу ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК України поручитель, хоча і пов'язаний з боржником певними зобов'язальними відносинами, є самостійним суб'єктом у відносинах із кредитором. Поручитель, зокрема, має право висувати заперечення проти кредитора і в тому разі, коли боржник від них відмовився або визнав свій борг (ч. 2 ст. 555 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо. Разом з тим, обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так ї умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін, а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 17 лютого 2016 року № 6-3176цс15.

Таким чином, доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 про припинення поруки не ґрунтуються на законі. Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про неповідомлення ОСОБА_5 як поручителя про зміну (підвищення) процентної ставки, оскільки згідно листів від 22 лютого 2008 року та від 14.06.2008 року вбачається, що банк повідомляв і позичальника і поручителя про запровадження нової системи нарахування відсотків за користування кредитом і таке повідомлення ОСОБА_5 було отримано, що підтверджується,наданим стороною позивача, зворотнім поштовим повідомленням та списками згрупованих рекомендованих відправлень банку( а.с. 188, 189).

Не є такими, що впливають на правильність висновків суду також доводи ОСОБА_5 про те, що позовна заява від імені банку подана неповноважною особою, з огляду на те, що як вбачається, довіреність банку видана на ім'я особи, яка подавала в інтересах банку позовну заяву (ОСОБА_8), передбачала таке право зазначеної особи і на час звернення до суду в установленому законом порядку ця довіреність не була відкликана чи визнана незаконною (а.с.51).

Згідно ч. 5 ст. 263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні

Рішення суду першої інстанції відповідає вищезазначеним вимогам і доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судом допущено порушення матеріального та процесуального права, які призвели або могли б призвести до неправильного вирішення спору.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 15 квітня 2014 року залишити без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_5, подану її представником ОСОБА_6 - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 19.02.2018 року.

Суддя-доповідач

Судді: