Справа № 372/3841/17
Провадження № 2-456/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2018 року Обухівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Болобана В.Г.,

за участі секретаря Рудніцької О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області цивільну справу № 372/3841/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

До Обухівського районного суду Київської області звернувся позивач ОСОБА_1, з вищезазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 23 лютого 2002 року з відповідачем по справі ОСОБА_2 зареєстровано шлюб, від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Крім того, позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів та протилежні погляди на сімейне життя, втрату поваги один до одного. Протягом останнього часу з відповідачем подружніх стосунків не підтримують, хоча і приживають в одному будинку. Позивач на примирення не погоджується та не вбачає можливим будь-яке подальше збереження шлюбу, оскільки він носить формальний характер, при його фактичному розпаді.

Позивач в судовому засіданні вимоги щодо розірвання шлюбу підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі, оскільки зберегти сімю вже не вдасться.

Відповідач в судовому засіданні заперечила проти розірвання шлюбу. Зазначила, що її все влаштовує.

Вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, судом встановлено, що 23 лютого 2002 року між сторонами зареєстровано шлюб Виконавчим комітетом Горохівської сільської ради Кагарлицького району Київської області та внесено актовий запис № 01, про що видано Свідоцтво про одруження серії 1-БК № 192200.

Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копіями Свідоцтв про їх народження (а.с. 8,9).

Частиною 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до статей 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги доводи, викладені в позовній заяві, суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу. Згідно з ч. 2ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Також на підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись статтями 12,81,141,223,263-265, 355 ЦПК України, статтями 109,110, 112-114 СК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити. Шлюб, укладений 23 лютого 2002 року між громадянами ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, адреса: 08713, Київська область, Обухівський район, с. Великі Дмитровичі, вул. Сонячна, буд. 13, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) та ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_4, адреса реєстрації: 08713, Київська область, Обухівський район, с. Великі Дмитровичі, вул. Сонячна, буд. 13, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2), що зареєстрований Виконавчим комітетом Горохівської сільської ради Кагарлицького району Київської області, актовий запис № 01, про що видано Свідоцтво про одруження серії 1-БК № 192200 - розірвати.

Судові витрати залишити за позивачем.

Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги через Обухівський районний суд Київської області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Болобан В.Г.