ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2018 року

м.Суми

Справа №592/13478/17

Номер провадження 22-ц/788/424/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Біляєвої О. М. , Кононенко О. Ю.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

учасників справи:

позивача - ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК»,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК»,

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 січня 2018 року в складі судді Князєва В.Б., ухвалене у м. Суми,

В С Т А Н О В И В:

23 листопада 2017 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулось до суду з вказаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 04 листопада 2010 року між банком та ОСОБА_2 було укладено договір № б/н, згідно з яким останній отримав кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затвердженими наказом № СП-2010-256 від 06 березня 2010 року та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, яка передбачає умови приєднання до договору.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Позичальник взятих на себе зобов'язань за кредитним договором не виконав, у зв'язку з чим станом на 07 листопада 2017 року у нього виникла заборгованість в сумі 25820,75 грн., яка складається з: 1936,53 грн. - заборгованість за кредитом; 22178,47 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1205,75 грн. - штраф (процентна складова).

Просив стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість у розмірі 25820,75 грн. за кредитним договором № б/н від 04 листопада 2010 року.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 січня 2018 року позов ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором № б/н від 04 листопада 2010 року у розмірі 2945 грн. 06 коп. з яких: 1936 грн. 53 коп. - заборгованість за кредитом; 1008 грн. 53 коп. - заборгованість за відсотками за користування кредитом.

В іншій частині позовних вимог відмовлено за необґрунтованістю.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» 182 грн. 49 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати в частині зменшення заборгованості за відсотками та в частині відмови у стягненні штрафів та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

При цьому зазначає, що суд першої інстанції самостійно визначив умови кредитного договору та здійснив розрахунок відсотків за власною формулою та стягнув суму відповідно до цього розрахунку, чим вийшов за межі своїх повноважень.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Пунктом 8 частини першої розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України, в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року, також визначено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» - Гакаля Р.В., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 04 листопада 2010 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір шляхом підписання відповідачем анкети - заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. За умовами кредитного договору, позичальнику на кредитну картку був встановлений кредитний ліміт у розмірі 2000 грн. зі сплатою, згідно заявлених вимог позивачем, відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, банк надав розрахунок заборгованості, відповідно до якого, у зв'язку з неналежним виконанням позичальником зобов'язань за кредитним договором б/н від 04 листопада 2010 року утворилась заборгованість, яка станом на 07 листопада 2017 року складає 25820,75 грн., в тому числі: 1936,53 грн. - заборгованість за кредитом; 22178,47 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1205,75 грн. - штраф (процентна складова) (а.с. 4).

Частково задовольняючи позовні вимоги позивача, та стягуючи заборгованість за кредитом та за процентами за користування кредитом, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач своїх зобов'язань за кредитним договором не виконав, право позивача порушене, а тому у останнього виникло право вимагати повернення суми кредиту з відповідними нарахуваннями. Проте, стягуючи відсотки, суд прийшов до висновку, що останні підлягають нарахуванню, виходячи з облікової ставки НБУ, так як розмір відсотків, про який зазначає позивач, належними доказами не доведений.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача штрафу, суд послався на те, що Заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг та самі Умови не містять умов щодо сплати відповідачем штрафу за невиконання умов договору, інших угод з цього приводу між сторонами укладено не було.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції повністю погодитись не можна.

Відповідно до вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частинами 1, 2 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частина 2 ст. 207 ЦК України передбачає, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Аналіз приведених норм матеріального права вказує, що правочин з укладення кредитного договору вчиняється сторонами в письмовій формі, яким узгоджуються розмір кредиту, процентів за користування кредитом, у забезпечення виконання кредитного зобов'язання узгоджуються питання застосування до позичальника, в разі невиконання ним своїх зобов'язань, неустойки (штрафу) у розмірі, визначеному кредитним договором, підписаним сторонами.

Представлена банком анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПРИВАТБАНКУ, підписана ОСОБА_2, не містить ознак узгодження в письмовій формі умов щодо розміру процентів за користування кредитом, розміру штрафу.

А представлені Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПРИВАТБАНКУ, які не підписані відповідачем, не доводять про досягнення між сторонами у справі домовленості щодо розміру процентів за користування кредитом, розміру штрафу на умовах, визначених цими документами. Позивачем не доведено, що саме ці Умови та правила надання банківських послуг та Правила користування платіжною карткою мав на увазі відповідач, підписуючи анкету-заяву, що саме долучені до позовної заяви Умови та Правила є складовою частиною укладеного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором, а якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ.

Отже, у разі відсутності погодження сторонами кредитного договору у письмовій формі умов договору щодо розміру відсотків за користування кредитними коштами, позикодавець має право на отримання від позичальника відсотків за користування кредитом у розмірі на рівні облікової ставки НБУ.

Посилання представника позивача в апеляційній скарзі на те, що заборгованість за процентами за користування кредитом складає саме 22178,47 грн., не заслуговує на увагу колегії суддів, оскільки не підтверджується наданими позивачем доказами.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що розмір відсотків, які відповідач повинен сплачувати за вказаним договором потрібно визначати на рівні облікової ставки Національного банку України, але обраховуючи розмір даних відсотків і стягуючи їх, суд помилково відмовив у стягненні відсотків за період з 18 січня 2014 року по 30 січня 2015 року. В суді апеляційної інстанції представником банку наданий альтернативний розрахунок нарахованих відсотків за період з 18 січня 2014 року по 07 листопада 2017 року, виходячи з облікової ставки НБУ. Сума нарахованих відсотків складає 1258 грн. 58 коп. При їх обрахуванні позивачем враховано суми, внесені відповідачем на виконання своїх зобов'язань. Саме даний розмір відсотків і підлягає стягненню з відповідача.

Щодо стягнення штрафу, то місцевий суд правильно визнав ці вимоги необґрунтованими, оскільки сама анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг таких умов не містить, а інші угоди з цього приводу між сторонами укладено не було.

Тому рішення суду в частині вирішення вимог про стягнення відсотків підлягає скасуванню згідно вимог ст. 376 ЦПК України, з прийняттям в цій частині нової постанови про часткове задоволення даних вимог.

У зв'язку з частковим задоволенням позовних вимог і апеляційної скарги, сплачений позивачем судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції підлягає відшкодуванню в розмірі 197 грн. 92 коп., за розгляд справи в суді апеляційної інстанції підлягає відшкодуванню судовий збір в сумі 24 грн. 96 коп. за рахунок відповідача.

Тому рішення суду в частині розподілу судових витрат підлягає зміні.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, так як не підтверджуються наявними у справі доказами.

Керуючись ст. ст. 368, 369, 374, 376, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 січня 2018 року в частині вирішення вимог про стягнення відсотків скасувати, а в частині розподілу судових витрат змінити, виклавши абзац другий і четвертий резолютивної частини рішення в наступній редакції.

Позовні вимоги ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» про стягнення відсотків задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором № б/н від 04 листопада 2010 року у розмірі 3195 грн. 11 коп. з яких: 1936 грн. 53 коп. - заборгованість за кредитом та 1258 грн. 58 коп. - заборгованість за відсотками, яка виникла станом на 07 листопада 2017 року. В задоволенні решти вимог ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» про стягнення відсотків відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» 197 грн. 92 коп. на відшкодування судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» 24 грн. 96 коп. на відшкодування судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - В.І. Криворотенко

Судді: О.М. Біляєва

О.Ю. Кононенко