АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження в апеляційній інстанції №22-ц/796/462/2018
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2018 року Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів:

Судді - доповідача: Білич І.М.

Суддів: Болотова Є.В., Шахової О.В.

при секретарі: Довгопола А.В.

за участю: позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва» - Кривич О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_4, ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 22 вересня 2017 рокуухваленого під головуванням судді Деснянського районного суду м. Києва Галась І.А.

по цивільній справі № 754/6118/16-ц за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_1, який діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_5 до Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва», третя особа - ОСОБА_6 про визнання розпорядження неправомірним та зобов'язання вчинити дії.

в с т а н о в и л а :

Позивачі звертаючись в травні 2016 року до суду з вищевказаним позовом з урахуванням уточнених позовних вимог ставили питання про визнання протиправними дій Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації щодо прийняття п. 1 Розпорядження № 404 від 14.07.2015 року, яким надано згоду на укладання ОСОБА_6 окремого договору найму житлового приміщення; зобов'язання Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації здійснити дії, а саме: п. 1 Розпорядження Деснянської районної в місті Києві державною адміністрації № 404 від 14.07.2015 року, із змістом «...1. Дозволити укласти договір найму трикімнатної квартири №145, житловою площею 43, 0 кв. м., по АДРЕСА_6: на одну кімнату, житловою площею 10,8 кв.м. з громадянином ОСОБА_6 Місця загального користування залишити у спільному користуванні, підстава - ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 25 лютого 2015 року по справі № 6- 40988 св14.» виключити у повному обсязі як неправомірно прийнятий; зобов'язати КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва» - здійснити дії, а саме: скасувати відкриття окремого особового рахунку по АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_6

Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва» незаконно здійснило розподіл особового рахунку в неприватизованій квартирі АДРЕСА_2. Крім того Деснянською районною в м. Києві державною адміністрацією було незаконно прийнято розпорядження № 404 від 14.07.2015 року, яким надано згоду на укладання ОСОБА_6 окремого договору найму на одну кімнату в квартирі АДРЕСА_2.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 22 вересня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_4, ОСОБА_1, який діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_5 було залишено без задоволення.

Не погоджуючись із рішення суду представник позивачів подала апеляційну скаргу де ставила питання про його скасування та ухвалення нового про задоволення позову у повному обсязі. Вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень цього Закону, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Відповідно до п. 8 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІ від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч.6 ст.147 Закону України від 02 червня 2016 року №1402- VІІІ "Про судоустрій і статус суддів" у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць) , та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду судом у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147-УІІІ від 03 жовтня 2017 року.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивачів у судовому засіданні підтримали подану апеляційну скаргу та просили суд її задовольнити.

Представник Комунального Підприємства " Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду" Деснянського району м. Києва" не визнав подану апеляційну скаргу, заперечував проти її задоволення.

Представник Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився. Про день, час і місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені належним чином. До початку судового засідання надав заяву про розгляд справи за відсутності представника, апеляційну скаргу просив відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін

Третя особа: ОСОБА_6 та його представник про день і час розгляду справи повідомлялися належним чином у встановленому законом порядку. У судове засідання не з'явилися, заяву про зміну місця свого перебування до суду третя особа не подавала.

Колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у відсутність не зявившихся осіб в силу вимог ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, вислухавши пояснення осіб, що з'явилися у судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні заявлених вимог в частині визнання протиправними дій Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації щодо прийняття п. 1 Розпорядження №404 від 14.07.2015 року, яким надано згоду на укладання ОСОБА_6 окремого договору найму житлового приміщення виходив з того, що позивачі не обґрунтували та не довели, чим укладення окремого договору найму з ОСОБА_6 та відкриття для нього окремого особового рахунку порушує їх права, як інших користувачів квартири. Та обставина, що питання зміни договору найму не було вирішено в межах розгляду справи 6-40988св14, суд вважав не є підставою для обмеження ОСОБА_6 в праві зміни договору найму, оскільки згідно рішення суду він є користувачем спільної квартири, відтак дії відповідачів не є протиправними.

Вказуючи, що решта позовних вимог є похідними від позовних вимог щодо визнання протиправними дій Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації щодо прийняття п. 1 Розпорядження № 404 від 14.07.2015 року, яким надано згоду на укладання ОСОБА_6, суд вважав, що вони не підлягали до задоволення.

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Звертаючись з апеляційною скаргою апелянти вказували, що судом першої інстанції безпідставно не було взято до уваги їх посилання на мотивувальну частину ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.02.2015 року, де зазначено, що вимоги про зміну договору найму не можуть бути вирішені в межах даної справи, оскільки наймодавець житла до участі у справі в якості відповідача судом першої інстанції залучений не був. А отже при оформленні розпорядження № 404 від 14.07.2015 року Деснянська районна в місті Києві державна адміністрація діяла незаконно, всупереч законодавству, самостійно розтлумачивши законодавство та судове рішення на свою користь. Суперечність у послідовності дій державного органу та підконтрольного йому комунального підприємства може свідчити про документальне оформлення Деснянською районною в місті Києві державною адміністрацією підтвердження протиправних дій посадових осіб. Таким розпорядженням було порушено також норму ст. 61 ЖК України. Так як підставою для укладання договору найму житлового приміщення може бути ордер, у якому міститься розпорядження житлово - експлуатаційної організації надати громадянину на ім'я якого видано ордер та членам його сім'ї у користування жиле приміщення. При цьому, ордер НОМЕР_1 на АДРЕСА_3 був вже виданий на ім'я ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1.

У відповідності до вимог ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів вважає що зазначені доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування судового рішення виходячи з наступного.

Так судом при розгляді справи було встановлено, що Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.02.2015 року по справі № 6-40988св14 рішення Деснянського районного суду м. Києва від 05.06.2014 року про виділення ОСОБА_6 в користування ізольованої кімнати площею 10.8 кв. м у квартирі АДРЕСА_4 та залишення в спільному користуванні місць загального користування залишено в силі. У решті рішення Апеляційного суду м. Києва залишено без змін.

14.07.2015 року Деснянська районна в м. Києві державна адміністрація Розпорядженням № 404 дозволила укласти окремий договір найму трикімнатної квартири НОМЕР_2, житловою площею 43. 0 кв.м. на АДРЕСА_6 на одну кімнату, житловою площею 10.8 кв. м. з громадянином ОСОБА_6 на підставі ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 25 лютого 2015 року по справі № 6- 40988 св14.

Згідно листа Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації від 19.10.2015 року вбачається, що внаслідок укладення з ОСОБА_6 окремого договору найму по квартирі АДРЕСА_2 також було відкрито окремий особовий рахунок за заявою наймача.

За змістом ст. 47 Конституції України, ст. 9 ЖК Української PCP кожному гарантовано право на житло. Ніхто не може обмежений у праві користуватися жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до ст. 58 ЖК Української PCP на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

Згідно ст. 63 ЖК Української PCP предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок.

Відповідно до матеріалів справи вбачається, що ордер НОМЕР_1 на АДРЕСА_3 був виданий 17.11.1970 році на ім'я ОСОБА_4.

Відповідно до ст. 104 ЖК України, член сім'ї наймача вправі вимагати, за згодою інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, укладення з ним окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам статті 63 цього Кодексу.

У разі відмови членів сім'ї надати згоду на укладення окремого договору найму, а також у разі відмови наймодавця в укладенні такого договору спір може бути вирішено в судовому порядку.

У ході розгляду справи було встановлено, що ОСОБА_6 (третя особа ) як член сім'ї наймача не отримавши згоди інших членів сім'ї щодо укладення з ним окремого договору найму на спірну квартиру звертався до суду з позовом про зміну договору найму жилого приміщення, виділення у користування кімнати та зобов'язанням укласти окремий договір найму виходячи з положень ст. ст. 104, 63 ЖК України.

Позивачі в даній справі ( відповідачі в справі за позовом ОСОБА_6О.) заперечували проти його задоволення.

Спір було вирішено в судовому порядку, згідно ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 25.02.2015 року ОСОБА_6 виділено у користування ізольовану кімнату площею 10,8 кв.м у квартирі АДРЕСА_5, місця загального користування залишено у спільному користуванні.

Ухвала ВССУ набрала законної сили є чинною та свідчить про те, що ВССУ ухвалюючи судове рішення про виділення ізольованої кімнати у користуванні Кучері ненко Д.О, залишаючи дві інші кімнати у квартирі НОМЕР_2 розташованої в будинку АДРЕСА_6 у користуванні позивачів по справі, суд фактично своїм рішенням змінив договір найму.

Відтак подальші дії ОСОБА_6 - звернення до відповідачів як компетентних органів із заявою про надання дозволу на укладення окремого договору найму на кімнату, яка вже судовим рішенням була закріплена за ним ( в порядку користування) свідчать про дотримання ним положень саме ч. 2 ст. 104 ЖК.

Наймодавець ( в особі державної адміністрації) надав згоду на укладення такого договору, посилаючись при цьому на ухвалу ВССУ як на підставу, яка свідчила про виділення в користування заявника кімнати та залишення місць загального користування у спільному користуванні.

Відтак, колегія суддів вважає, що у ОСОБА_6 не було правових підстав за наявності згоди наймодавця звертатися до суду з позовом щодо укладення договору найму.

Посилання позивачів, на безпідставність не взяття судом першої інстанції до уваги того, що лише наявність ордеру дає підстави РДА для укладення договору найму ( ст.. 61 ЖК) не ґрунтуються на матеріалах справи, так як правовими підставами для звернення ОСОБА_6 до суду були ст. 63 та ст. 104 ЖК України.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування з доводів викладених у апеляційній скарзі нема.

Керуючись ст.ст. ст. 367, 368, 372, 374, 375, 381-383, 384, 387 ЦПК України, п.3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України « Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402 - У111, п.8 розділу Х111 «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону № 2147 - У11 від 03 жовтня 2017 року, ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4, ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 22 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 23 березня 2018 року.

Суддя - доповідач:

Судді: