АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 545/2463/15-ц Номер провадження 22-ц/786/639/18Головуючий у 1-й інстанції Кіндяк І. С. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2018 року м. Полтава

Апеляційний суд Полтавської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Панченка О.О.,

суддів: Одринської Т.В., Пікуля В.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк»

на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 17 січня 2018 року, ухваленого під головуванням судді Кіндяка І.С. з ухваленням повного тексту 17 січня 2018 року

у справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В :

В серпні 2015 року позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося в суд із вищезазначеним позовом до відповідача ОСОБА_2

Позовна заява мотивована тим, що 7 квітня 2008 року, відповідно до договору без номера, ОСОБА_2 отримала кредитний ліміт на платіжну картку в розмірі 2000 грн. зі сплатою відсотків в розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Проте позичальник свої договірні зобовязання не виконав, в результаті чого утворилася заборгованість станом на 5 серпня 2015 року на загальну суму 20497.81 грн., що є підставою для її примусового стягнення.

Просило стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» суму указаної заборгованості, а також сплачений судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Під час розгляду справи в місцевому суді позивач підтримав позов, мотивуючи його вищезазначеними доводами, а відповідач позов не визнав посилаючись на збіг строку позовної давності.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 17 січня 2018 року у задоволенні позову відмовлено, з підстав пропуску банком передбаченого ст..257 ЦК України строку позовної давності.

Рішення суду оскаржено представником ПАТ КБ «Приватбанк» за довіреністю, на скасування якого з постановлення нового рішення про задоволення позову наведено наступні доводи:

по перше: кредитний ліміт отримано на кредитну картку, строк дії якої не припиняє строку дії договору;

по друге: згідно п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг, які є невідємною частиною кредитного договору, останній діє протягом 12 місяців з дня його підписання і якщо жодна із сторін не заявляє про його припинення він автоматично пролонгується на такий же строк;

по третє: при застосуванні строку позовної давності, її наслідки мають стосуватися лише тих нарахувань, які були здійснені поза межами строку позовної давності, на відміну від чого нарахування здійснені в межах строку позовної давності, підлягають стягненню.

За наведених обставин строк позовної давності застосовано безпідставно, вважав представник ПАТ КБ « Приватбанк».

Дослідивши в порядку письмового провадження матеріали справи та давши аналіз наданим доказам, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного між сторонами кредитного договору від 7 квітня 2008 року позивач видав, а відповідач отримав на платіжну картку кредитний ліміт в розмірі 2000 грн. зі сплатою відсотків за його користування у розмірі 24% річних на суму залишку заборгованості , з кінцевим терміном повернення до строку дії картки.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між нею і банком договір (а.с.6).

Відповідно до умов зазначеного договору погашення заборгованості здійснюється позичальником щомісячними платежами на рахунок банку , які складаються із сум кредиту, відсотків та комісії (а.с.9-14)

В день укладення договору банк свої зобовязання за договором виконав перерахувавши грошові кошти на картку позичальника.

В свою чергу ОСОБА_2 свої зобовязання за договором належним чином не виконала, в результаті чого утворилася заборгованість на загальну суму 20497,81 грн. яка складається із 1890,66 грн. заборгованості по кредиту, 11080,54 грн. заборгованості по відсоткам за користування ним та штрафів 500 грн. фіксованої частини і 952,20 грн. процентної складової (а.с.4-6).

Встановивши наявність порушення договірних зобовязань з боку відповідача місцевий суд, разом з тим, відмовляючи в задоволенні позову виходив з того, що останній платіж з боку відповідача мав місце 24.12.2010 року, а до суду позивач звернувся з позовом лише 26 серпня 2015 року, пропустивши таким чином передбачений ст.. 257 ЦК України трирічний строк позовної давності.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Як передбачено ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст..263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На думку колегії суддів оскаржуване судове рішення останній наведеній нормі права відповідає в повній мірі.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Так, відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 Умов та Правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці.

Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі за № 6-14цс14.

Аналізуючи умови договору та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку, що за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України).

Вбачається, що строк дії картки закінчився 30.07.2012 року.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що позивачем пропущено трирічний строк позовної давності, про застосування якого просив відповідач.

Доводи апеляційної скарги про те, що строк дії картки не припиняє строку дії договору, який відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання послуг автоматично пролонговується, не беруться до уваги колегією суддів, оскільки в даному випадку право позивача на звернення до суду за захистом свого права виникає з моменту несплати чергового платежу. Крім того, позивачем не надано доказів на підтвердження того, що відповідно до пункту 9.12 вищевказаних Умов дія договору була продовжена, тобто, що відповідач отримала нову платіжну картку або інші докази, які б засвідчили наявність такої обставини.

Разом з тим помилковими є твердження апелянта, що проценти за кредитом та пеня за процентами підлягають стягненню з відповідача, оскільки як зазначено в постанові Верховного Суду України від 23 листопада 2016 року у справі № 6-2104цс16, згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Сплив строку позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Така ж правова позиція зазначена Верховним Судом України у постанові від 16 вересня 2015 року № 6-68цс15.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 17 січня 2018 року ухвалене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись п.1 ч. 1 ст. 374, ч.1 ст.375, ст. ст. 381 - 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 17 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя : /підпис/ ОСОБА_1

Судді: /підпис/ ОСОБА_3 /підпис/ ОСОБА_4

КОПІЯ

ВІРНО: суддя Апеляційного суду

Полтавської області _____________ ОСОБА_1

Повний текст судового рішення виготовлено 22 березня 2018 року.