АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 754/9729/15-ц Головуючий у 1-й інстанції - Буша Н.Д.
№ апеляційного провадження 22-ц/796/79/2018 Доповідач - Рубан С.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2018 року Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Желепа О.В., Іванченко М.М.

при секретарі Клець О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 11 лютого 2016 року, ухвалене у складі судді Буша Н.Д. в приміщенні Деснянського районного суду м. Києва у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В :

ПАТ Комерційний банк «Експобанк» звернулось з позовом про солідарне стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором на загальну суму 272 168,79 дол. США та 130 948,33 грн.

Посилається на те, що 17.03.2008 року між ВАТ Комерційний банк «Експобанк» (правонаступник ПАТ Комерційний банк «Експобанк») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 74/20081180, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 130 000 доларів США з процентною ставкою за користування кредитом - 12,5 % річних за час фактичного користування грошовими коштами, а відповідач зобов'язався повернути отриманий кредит, сплатити відсотки за користування кредитом і виконати свої зобов'язання згідно з даним договором у повному обсязі.

Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору не надає.

В забезпечення виконання зобов'язань між ВАТ Комерційний банк «Експобанк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки від 17.03.2008 року. Відповідно до умов договору поруки ОСОБА_2, як поручитель, поручається за виконання позичальником обов'язків, що виникли на підставі основного договору.

Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 11 лютого 2016 року позов Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанкдо ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Експобанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 272 168,79 дол. США та 130 948,33 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь держави судовий збір по 1 827 грн. з кожного.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2016 року заяву ОСОБА_1 про перегляд вказаного рішення залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Зазначає, що в порушення вимог статей 74,75,122,127 ЦПК України в редакції кодексу 2004 року ОСОБА_3 не направлялися судові повістки, копія ухвали про відкриття провадження у справі, копії позовної заяви з копіями доданих до неї документів, внаслідок чого відповідачка була позбавлена можливості долучити докази на спростування розрахунку заборгованості, невідповідність зазначеного офіційного курсу НБУ, заявлені клопотання про застосування строку позовної давності до вимог про стягнення пені, залученні до участі експертів та проведення економічної експертизи. Посилається на те, що відповідач припинив виконувати щомісячні зобов'язання з погашення кредиту та сплати процентів з 15 червня 2012 року, з вимогами про дострокове повернення кредиту банк звернувся у липні 2015 року, включивши до позовних вимог як всю заборговану суму, так і майбутні платежі, а також пеню за період у три роки, тобто зі спливом позовної давності. Судом першої інстанції не застосовано строки виконання кожного щомісячного платежу, не застосовано позовну давність терміном в один рік до вимог про стягнення пені, не вирішено питання про сплив та застосування строку позовної давності. Крім того, кредитним договором передбачено погашення періодичними платежами, та враховуючи, що до кредитного договору було укладено додаткові угоди, що зумовили зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується його відповідальність поруку слід вважати припиненою. Суд дійшов висновку про те, що пеня не може бути стягнута в іноземній валюті, проте задовольнив позовні вимоги у повному обсязі та стягнув грошові кошти в іноземній валюті. Заявлений позивачем офіційний курс валют, визначений НБУ у розмірі 21,153330 грн. за 1 дол. США не відповідає дійсному курсу валюту розмірі 21,027495 грн. за 1 дол. США, який був станом на 12.06.2015 року, у зв'язку чим було неправильно визначено суму комісії, яку заявлено до стягнення позивачем.

Відповідно до п.8 ч.1 Розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно - територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402 - VIII апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року.

В судове засідання учасники процесу не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

ПАТ Комерційний банк «Експобанк» звернулось з позовом про солідарне стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором на загальну суму 272 168,79 дол. США та 130 948,33 грн.

Посилається на те, що 17.03.2008 року між ВАТ Комерційний банк «Експобанк» (правонаступник ПАТ Комерційний банк «Експобанк») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 74/20081180, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 130 000 доларів США з процентною ставкою за користування кредитом - 12,5 % річних за час фактичного користування грошовими коштами, а відповідач зобов'язався повернути отриманий кредит, сплатити відсотки за користування кредитом і виконати свої зобов'язання згідно з даним договором у повному обсязі.

Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору не надає.

В забезпечення виконання зобов'язань між ВАТ Комерційний банк «Експобанк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки від 17.03.2008 року. Відповідно до умов договору поруки ОСОБА_2, як поручитель, поручається за виконання позичальником обов'язків, що виникли на підставі основного договору.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову суд першої інстанції виходив з того, що 17.03.2008 року між ВАТ Комерційний банк «Експобанк» (правонаступник ПАТ Комерційний банк «Експобанк») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 74/20081180, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 130 000 доларів США з процентною ставкою за користування кредитом - 12,5 % річних за час фактичного користування грошовими коштами від суми кредиту на строк до 16.03.2023 року.

В забезпечення виконання зобов'язань між ВАТ Комерційний банк «Експобанк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки від 17.03.2008 року. Відповідно до умов договору поруки ОСОБА_2 як поручитель поручається за виконання позичальником обов'язків, що виникли на підставі основного договору.

Відповідачами умови кредитного договору та договору поруки не виконано належним чином, заборгованість у сумі 272 168,79 доларів США (що за курсом НБУ станом на 12.06.2015 року становить 5 888 224,52 грн.) та 130 948,33 грн. не погашено.

Виходячи з положень статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову (стаття 264 ЦПК України).

Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 17.03.2008 року між ВАТ Комерційний банк «Експобанк» (правонаступник ПАТ Комерційний банк «Експобанк») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 74/20081180, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 130 000 доларів США з процентною ставкою за користування кредитом - 12,5 % річних за час фактичного користування грошовими коштами від суми кредиту на строк до 16.03.2023 року.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов'язків.

Станом на 12.06.2015 року ОСОБА_1 має заборгованість за кредитом в розмірі 272 168,79 доларів США та 130 948,33 грн. з яких:

- 86 264,85 доларів США (що за курсом НБУ станом на 12.06.2015 року становить 1 824 788,84 грн.) - строкова заборгованість за кредитом;

- 16 297,87 доларів США (що за курсом НБУ станом на 12.06.2015 року становить 344 754,22 грн.) - строкова заборгованість за процентами;

- 33 955,87 доларів США (що за курсом НБУ станом на 12.06.2015 року становить - 718 267,88 грн.) - прострочена заборгованість за кредитом;

- 47 340,12 доларів США (що за курсом НБУ станом на 12.06.2015 року становить 1 001 401,18 грн.) - прострочена заборгованість за нарахованими процентами;

- 53 096,35 грн. - прострочена заборгованість за нарахованою комісією;

- 56 047,87 грн. - строкова заборгованість за комісією;

- 38 934,81 доларів США (що за курсом НБУ станом на 12.06.2015 року становить 823 600,84 грн.) - пеня за несвоєчасну сплату простроченої кредитної заборгованості з 15.06.2012 року по 12.06.2015 року;

- 49 375,83 доларів США (що за курсом НБУ станом на 12.06.2015 року становить 1 044 463,23 грн.) - пеня за несвоєчасну сплату нарахованих процентів за період з 15.06.2012 року по 12.06.2015 року;

- 21 804,11 грн. - пеня за несвоєчасну сплату нарахованої комісії за період з 15.06.2012 року по 12.06.2015 року.

В забезпечення виконання зобов'язань між ВАТ Комерційний банк «Експобанк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки від 17.03.2008 року. Відповідно до умов договору поруки ОСОБА_2 як поручитель поручається за виконання позичальником обов'язків, що виникли на підставі основного договору.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна умов договору не допускається.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 549 ЦК України та умов договору у разі невиконання чи несвоєчасного виконання зобов'язань в частині повернення кредиту та/або сплати процентів, позичальник зобов'язаний сплатити неустойку.

Згідно ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідачами не було виконано зобов'язань за договором кредиту, заборгованість не погашено, суд дійшов висновку про стягнення в солідарному порядку на користь позивача заборгованість у сумі 272 168,79 доларів США (що за курсом НБУ станом на 12.06.2015року становить 5 888 224,52 грн.) та 130 948,33 грн.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з висновком суду щодо розміру заборгованості.

Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язаннівизначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договоромабо законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Судом встановлено, що відповідно до вимог ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів країни від 19 лютого 1993 року №15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» позивач на момент укладання кредитного договору мав ліцензію на здійснення операцій з валютними цінностями. Таким чином, позивач правомірно надав кредит в іноземній валюті відповідачу.

Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 березня 2013 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» у разі, якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець просить стягувати кошти в іноземній валюті, суд в резолютивній частині зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам ч.3 ст.533 ЦК України.

Пеня не підлягає стягненню в іноземній валюті та має бути стягнута у гривневому еквіваленті, оскільки згідно ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня.

Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін ( ст.1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань»).

Згідно ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

При цьому ст. 4 вказаного Закону встановлено, що розмір пені не повинен перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховувалась пеня.

Виходячи із того, що розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, тобто встановлення максимального розміру пені пов'язано з розміром облікової ставки Національного банку України, а чинним законодавством України Національному банку України не надано повноважень на встановлення облікової ставки для іноземної валюти, пеня має розраховуватись лише у грошовій одиниці України - гривні.

Таким чином, стягнення судом першої інстанції пені у доларах США не відповідає вимогам чинного законодавства.

Апеляційним судом витребувано у представникаПАТ «Комерційний банк «Експобанк» та перевірено розрахунок пені за несвоєчасну сплату кредиту та несвоєчасну сплату процентів.

Відповідно до розрахунку пені за несвоєчасну сплату кредиту заборгованість за період з 15.06.2012 року по 11.06.2015 року становить 522 037,26 грн. (т.2, а.с.200-205)

Відповідно до розрахунку пені за несвоєчасну сплату процентів заборгованість за період з 08.07.2012 року по 11.06.2015 року становить 761 920,97 грн.

Вказана заборгованість підлягає стягненню в солідарному порядку з відповідачів на користь ПАТ «Комерційний банк «Експобанк».

Виходячи з наведеного, рішення суду першої інстанції належить змінити з урахуванням вищевикладеного.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 28 лютого 2017 року задоволено клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 та призначено у справі судову експертизу документів фінансово - кредитних операцій, проведення якої доручено експертам Київського науково - дослідного інституту судових експертиз.

16 лютого 2018 року вказана справа повернулася з експертної установи з листом, відповідно до якого судово - економічна експертиза закінчена провадженням, за результатами якої складено висновок № 5121/17-45/2235/18-45 від 31.01.2018 року, який буде наданий після повної оплати вартості експертизи, згідно рахунку, що направлявся на адресу платника - ОСОБА_5

Проте, станом на день розгляду справи в апеляційному суді висновок судово - економічної експертизи № 5121/17-45/2235/18-45 від 31.01.2018 року суду не надано, оскільки оплата відповідачем не здійснена.

Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо невірності розрахунку заборгованості за кредитним договором колегія суддів не приймає до уваги, оскільки уточнені розрахунки позивача доказами відповідно до статей 77-78 ЦПК України відповідачем не спростовано.

Доводи апеляційної скарги щодо припинення поруки внаслідок збільшення обсягу відповідальності поручителя, враховуючи, що кредитним договором передбачено погашення кредиту періодичними платежами, а також те, що до кредитного договору було укладено додаткові угоди, що зумовили зміни зобов'язання без згоди поручителя, колегія суддів не приймає до уваги.

Згідно п.1.4 договору поруки, порука поручителя за цим договором припиняється лише у разі належного виконання договору кредиту.

Відповідно до п.4.3 договору поруки, порука поручителя за цим договором не припиняється у разі переведення боргу позичальника на іншу особу або у разі зміни договору кредиту (у томі числі у разі зміни розміру кредиту).

Згідно п.4.5.2 договору поруки, поручитель підписанням цього договору підтверджує, що він ознайомився з умовами договору кредиту і повністю розуміє свої обов'язки згідно з цим договором.

Пунктом 22 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що відповідно до частини першої статті 559 ЦК припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте, якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати, тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін(банку і поручителя), а, отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання.

Таким чином, поручитель за договором поруки від 17 березня 2008 року надав згоду вносити зміни до договору кредиту, у тому числі збільшувати розмір кредиту.

Доводи апеляційної скарги, що строк пред'явлення вимоги до поручителя є преклюзивним, оскільки банк не пред'явив вимоги до поручителя в межах шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням, колегія суддів не приймає до уваги.

Відповідач щомісячно здійснював платежі по кредиту з 2008 по 2015 рік, а припинив виконувати з лютого 2015 року. Останній платіж по кредиту був здійснений 30.01.2015 року, що підтверджується випискою по рахунку. Вимога позивачем поручителю була пред'явлена 15.06.2015 року, а позов поданий до суду 02.07.2015 року, тобто в межах передбаченого договором поруки шестимісячного строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням.

Враховуючи, що кредитор звернувся з позовом до поручителя 02.07.2015 року, тобто в межах передбаченого договором поруки шестимісячного строку з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням, твердження відповідача, що нібито порука має бути припинена ще у 2008 році є неправильним визначенням початку його перебігу - факту порушення позичальником своїх зобов'язань, а саме з 2008 року, є помилковим, оскільки відповідач щомісячно з 2008 року по 31.01.2015 року виконував свої зобов'язання.

Крім цього, колегія суддів зазначає, що відповідачем ОСОБА_2, поручитель у даній справі, рішення суду не оскаржується, повноважень оскаржувати рішення від імені поручителя відповідач ОСОБА_1 не має, а тому колегія суддів переглядає справу відповідно до положень ч.1 ст.367 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги щодо незастосування судом позовної давності терміном в один рік до вимог про стягнення пені колегія суддів не приймає до уваги.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За умовами ч.1 ст.259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.

Згідно п. 7.4 договору кредиту підписанням цього договору між банком і позичальником укладено договір про встановлення за цим договором або у зв'язку з його виконанням позовної давності тривалістю три роки, у тому числі і до вимог про стягнення неустойки. (а.с.9-11, т.1)

Щодо договору поруки, укладеного між банком та поручителем, то відповідно до п.3.5 договору поруки сторони встановлюють, що строк позовної давності за цим договором складає 15 років. (а.с.75, т.1)

Доводи апеляційної скарги про неналежне повідомлення судом першої інстанції ОСОБА_5 про розгляд справи у зв'язку із направленням судової повістки на ім'я «ОСОБА_3», а не «ОСОБА_1» колегія суддів оцінює критично, оскільки судові повістки направлялися одним поштовим відправленням на ім'я ОСОБА_3 та ОСОБА_2 за адресою, яка зазначена Банком в позовній заяві та відповідно в договорах кредиту і поруки, а саме: АДРЕСА_1. Поштові конверти повернулися до суду без вручення «за закінченням терміну зберігання».

За умовами п.7.7 договору кредиту про зміну свого місцезнаходження (місця проживання) чи будь - яких інших даних, що є важливі для виконання цього договору, сторони зобов'язуються письмово повідомляти одна одну протягом трьох банківських днів.

Доводи апеляційної скарги щодо невірно встановленого банком курсу валюти станом на 12.06.2015 року, а саме: 21.153330 грн. колегія суддів не приймає до уваги, оскільки офіційний курс гривні установлений на останній робочий день діє протягом наступного дня.

Відповідно до п.6 постанови від 12.11.2003 року № 496 Національного банку України «Про затвердження Положення про встановлення офіційного курсу гривні до іноземних валют та курсу банківських металів», офіційний курс гривні до іноземних валют та банківських металів, зазначених в абзаці другому пункту 2 цього Положення починає діяти наступного робочого дня після дня встановлення.

Таким чином, офіційний курс гривні до іноземних валют станом на 12.06.2015 року становить 21.153330 грн., оскільки даний курс встановлений на 11.06.2015 року, який діє на наступний робочий день після дня встановлення.

Враховуючи вищевикладене та встановлені обставини справи, рішення суду першої інстанції належить змінити в частині визначення розміру заборгованості.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 11 лютого 2016 року - змінити в частині розміру заборгованості та ухвалити рішення наступного змісту.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 183 858,71 доларів США, з яких:

- 86 264,85 доларів США - строкова заборгованість за кредитом;

- 16 297,87 доларів США - строкова заборгованість за процентами;

- 33 955,87 доларів США - прострочена заборгованість за кредитом;

- 47 340,12 доларів США - прострочена заборгованість за процентами;

та 1 414 906 грн. 56 коп., з яких:

- 53 096 грн. 35 коп. - прострочена заборгованість за нарахованою комісією;

- 56 047 грн. 87 коп. - строкова заборгованість за комісією;

- 21 804 грн. 11 коп. - пеня за несвоєчасну сплату нарахованої комісії;

- 522 037 грн. 26 коп. - пеня за несвоєчасну сплату простроченої кредитної заборгованості;

- 761 920 грн. 97 коп. - пеня за несвоєчасну сплату нарахованих процентів.

В іншій частині заочне рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови буде складено протягом п'яти днів з дня проголошення.

Повний текст постанови складено 23 березня 2018 року.

Головуючий Судді