У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" лютого 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.

при секретар - Чуб Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві, заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» до ОСОБА_1, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «М'ясо-Виробничий комплекс «Панвітек» про стягнення заборгованості за кредитним договором з солідарного боржника, -

В С Т А Н О В И В :

14 грудня 2015 року Дніпровським районним судом м. Києва ухвалено заочне рішення у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» до ОСОБА_1, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «М'ясо-Виробничий комплекс «Панвітек» про стягнення заборгованості за кредитним договором з солідарного боржника, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» заборгованість за кредитним договором № 69613-20/13-1 від 13 серпня 2013 року у розмірі 22 025 781 гривня 79 копійок.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, 11 січня 2018 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла заява відповідача ОСОБА_1 про перегляд зазначеного заочного рішення.

Заява обґрунтована тим, що порука за договором від 13 серпня 2013 року № 70090-20/13-5 є припиненою в силу п. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України. В обґрунтування направлення повідомлення поручителю про невиконання боржником зобов'язання по кредитному договору позивачем наведено лист від 19 вересня 2015 року, який ним не отримано, що не заперечується самим позивачем. Більше того, згаданий лист не можна розцінювати як належний і допустимий доказ направлення заявнику вимоги, оскільки згаданий документ таким не являється в розумінні п. 1 ст. 555 Цивільного кодексу України. Більше того, вищезазначений лист підписаний Заступником Директора ДКБ ОСОБА_3, але при цьому матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження повноважень зазначеної особи на підписання такого типу листів або будь-якої іншої інформації щодо його статусу, що позбавляє права позивача звертатися до заявника з будь-якими вимогами. Крім того, від імені позивача як сам договір поруки, так і додатковий договір було підписано ОСОБА_4 на підставі довіреностей від 14 січня 2013 року та від 14 січня 2014 року № 23 відповідно. Але, при цьому матеріали справи не містять копій вищезгаданих довіреностей, що свідчить про передчасні висновки суду щодо законності як самого договору поруки, так і додаткових угод до нього без наявності підтвердження повноважень всіх сторін даних угод на їх підписання.

Представник заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_5 в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав, просив заяву задовольнити. Пояснив суду, що позивач з 2014 року перебуває в процесі ліквідації, при цьому жодних вимог до заявника від банку до цього часу не надходило, а сам заявник з січня 2015 року не проживає за адресою, вказаною у договорах, у зв'язку з чим заявник вважав, що строки пред'явлення до нього вимог сплинув. Вимогу банку від 19 лютого 2015 року вони не вважають належною, оскільки вона невідомо ким підписана, а сам заявник її не отримував. Крім того, додатковий договір до договору поруки невідомо ким підписаний від імені самого банку. Також, зазначив, що порука заявника припинена на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Представник позивача Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь», представник третьої особи ТОВ «М'ясо-Виробничий комплекс «Панвітек» в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце судового розгляду повідомлялися належним чином, суд про причини неявки не повідомив.

Суд, вислухавши пояснення представника заявника, оцінивши доводи заяви, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 288 Цивільного процесуального кодексу України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач належним чином повідомлявся судом про день, час та місце розгляду справи, за зареєстрованим в установленому законом порядку місцем проживання - АДРЕСА_1. Зазначена адреса місця проживання вказана і в договорах, що були укладені між сторонами. Усі повідомлення надіслані судом на зареєстрованим в установленому законом порядку місцем проживання відповідача, повернулись до суду як не вручені, з відміткою поштового відділення «за закінченням встановленого строку зберігання».

Посилання відповідача на те, що останній не отримував поштової кореспонденції за вказаною адресою, оскільки фактично з січня 2015 року не проживав за цією адресою, а в подальшому був знятий з реєстрації та офіційно зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2, не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

17 вересня 2015 року судом отримана інформація щодо зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання відповідача, та така адреса відповідала адресі зазначеній позивачем у позовній заяві - АДРЕСА_1.

Відповідно до п.3.2.5 п. 3 Розділу 3 договору поруки, поручитель зобов'язаний письмово повідомляти кредитора про зміни адреси свого місцезнаходження, номера контактного телефону, зміни реквізитів впродовж 5 календарних днів з дат настання таких змін. Ні до заяви про перегляд заочного рішення, ні в судовому засіданні, суду не надано доказів повідомлення кредитора (позивача) про зміну адреси місця проживання поручителя (відповідача).

За вказаних обставин, відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про день, час а місце розгляду справи, а причини його неявки в судове засідання є не поважними.

13 серпня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Банк «Київська Русь» та Товариством з обмеженою відповідальністю «М'ясо-Виробничий Комплекс «Панвітек» було укладено кредитний договір № 69613-20/13/1, відповідно до умов якого банк відкриває позичальнику відновлювальну відкличну кредитну лінію та зобов'язується надавати кредитні кошти у розмірі та на умовах, визначених цим договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти та інші платежі. Кредит надається в грошовій формі на наступних умовах: ліміт кредитної лінії - 11 200 000,00 гривень 00 копійок; кінцевий термін повернення кредиту - 12 серпня 2015 року; процентна ставка за користування кредитом - 21,0 % процентів річних.

12 серпня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Банк «Київська Русь» та ОСОБА_1 було укладено договір поруки № 70090/20/13-5, відповідно до умов якого поручитель ОСОБА_1 зобов'язується солідарно та в повному обсязі відповідати перед кредитором ПАТ «Банк «Київська Русь» за виконання боржником ТОВ «МВК «Панвітек» зобов'язань за кредитним договором, який було укладено між кредитором та боржником.

28 квітня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Банк «Київська Русь» та Товариством з обмеженою відповідальністю «М'ясо-Виробничий Комплекс «Панвітек» було укладено договір про внесення змін та доповнень № 1 до кредитного договору № 69613-20/13/1 на відкриття відновлювальної кредитної лінії від 13 серпня 2013 року, відповідно до якого сторони домовилися внести зміни до п.п. 1.1.5. розділу 1 «Предмет договору» кредитного договору № 69613-20/13/1 на відкриття відновлювальної кредитної лінії від 13 серпня 2013 року, та виклали його в наступній редакції: «1.1.5. Процентна ставка за користування кредитом - 21,0% процент річних, а починаючи з 01 квітня 2014 року - 23,0% процентів річних» (а.с.10).

В подальшому, на підставі договору про внесення змін до кредитного договору, 28 квітня 2014 року між ПАТ «Банк «Київська Русь» та ОСОБА_1 було укладено договір про внесення змін та доповнень до договору поруки № 70090-20/13-5 від 13 серпня 2013 року (а.с.16).

Відповідно до п.п. 3.1.1. п. 3.1. Розділу 3 договору поруки, у випадку невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором у встановлені строки, кредитор надсилає поручителю повідомлення з вимогою про виконання забезпеченого порукою зобов'язання порукою боржника за кредитним договором.

За приписом частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком.

Частинами 1, 2 статті 553 Цивільного кодексу України, визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Статтею 559 Цивільного кодексу України передбачено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов'язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем. Порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, висловленої у постанові суду від 17 вересня 2014 року у справі № 6- 53 цс 14, «Регулюючи правовідносини з припинення поруки у зв'язку із закінченням строку її чинності частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягомшести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов'язання не встановлено або встановлено моментом пред'явлення вимоги), якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України).

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «пред'явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України.

Виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Як вбачається з матеріалів справи, 25 листопада 2014 року, 17 грудня 2014 року позивачем на адресу позичальника ТОВ «МВК «Панвітек» було направлено повідомлення про відкликання кредиту, з проханням сплатити суму заборгованості за кредитним договором, які були отримані уповноваженим представником позичальника 03 грудня 2014 року та 27 грудня 2014 року відповідно, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.20-23). В той же час, вказані повідомлення були залишені поза увагою позичальника та заборгованість за кредитним договором погашена не була.

Відповідно до п.п. 3.2.1. п. 3.2. Розділу 3 договору поруки, у разі невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором, зазначених в п. 2.2. цього договору у відповідні строки, поручитель зобов'язується сплатити заборгованість боржника впродовж 10 календарних днів з дати пред'явлення кредитором вимоги, зазначеної у п. 3.1.1. цього договору.

19 лютого 2015 року позивачем на адресу поручителя (відповідача) (АДРЕСА_1) було направлено лист-повідомлення, з проханням сплатити прострочену заборгованість за кредитом у термін по 27 лютого 2015 року (а.с.24).

Таким чином, строк сплати простроченої заборгованості закінчився 27 лютого 2015 року, при цьому позивач ПАТ «Банк «Київська Русь» звернувся до суду з позовом 20 серпня 2015 року, про що свідчить відбиток штемпелю відділення поштового зв'язку на конверті відправки, що в свою чергу свідчить про відсутність підстав вважати, що кредитором (позивачем) було пропущено строк звернення з позовом до поручителя. Посилання ж сторони заявника на те, що заявник з січня 2015 року не проживає за адресою направлення йому вимоги, не підтверджені будь-якими належними доказами, при цьому п.п. 3.1.1. п. 3 Розділу 3 договору поруки визначає, що датою пред'явлення кредитором вимоги про виконання зобов'язання боржника є день вручення кредитором вимоги особисто поручителю, або день здачі такої вимоги до установи зв'язку. Крім того, за умовам п.3.2.5 п. 3 Розділу 3 договору поруки, поручитель зобов'язаний письмово повідомляти кредитора про зміни адреси свого місцезнаходження, номера контактного телефону, зміни реквізитів впродовж 5 календарних днів з дат настання таких змін. Стороною відповідача не надано суду доказі повідомлення позивача про змін адреси місця проживання.

Посилання сторони відповідача на відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження повноважень заступника Директора ДКБ ОСОБА_3, та ОСОБА_4, не заслуговують на увагу, оскільки доказів оспорення дій зазначених осіб, відповідачем суду не надано.

Відповідно до ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Перевіривши наведені у заяві доводи, а також наведені в судовому засіданні доводи представника заявника, щодо наявності, на його думку, істотних обставин для правильного вирішення справи, то такі пояснення не заслуговують на увагу, оскільки суду не наведено таких істотних обставин та не надано доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи. Усі посилання наведені у заяві, не спростовують висновків суду, щодо наявності підстав для стягнення з відповідача заборгованості за договором.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що заява відповідача про перегляд заочного рішення не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 546, 553, 559 Цивільного кодексу України, ст. ст. 12, 228, 260 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» до ОСОБА_1, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «М'ясо-Виробничий комплекс «Панвітек» про стягнення заборгованості за кредитним договором з солідарного боржника - залишити без задоволення.

Роз'яснити заявнику, що заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Повний текс ухвали складено 08 лютого 2018 року.

Суддя: