Справа № 487/6395/17
Провадження № 2/487/782/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

06.02.2018 року Заводський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Біцюка А.В., за участю секретаря Попович В.Б., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (54020, м. Миколаїв, вул. Сінна, буд. 5А) до ОСОБА_2 (54020, м. Миколаїв, вул. Сінна, буд. 5А) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

04.12.2017 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

На підставу своїх вимог позивачка спирається на те, що їй належить на праві власності 44/100 часток домоволодіння №5 по вул. Будьонного (Сінна) в м. Миколаєві, що підтверджується договором купівлі-продажу № 2-3159 від 03.06.1982 року, свідоцтвом про право власності від 19.01.2005 року та технічним паспортом житлового будинку. За вказаною адресою зареєстрований відповідач ОСОБА_2 Однак у вказаному домоволодінні відповідач не проживає вже більше трьох років з моменту його реєстрації, що підтверджується актом про не проживання, складеним за участю сусідів та житлового органу. Вказані обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом.

Позивачка ОСОБА_1 до судового засідання не зявилася, суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, наполягає на задоволенні позову, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся вчасно належним чином, причину неявки суду не повідомив.

Суд вважає за можливе ухвалити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши письмові матеріали справи, встановивши обставини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

ОСОБА_1 належить на праві власності 44/100 часток домоволодіння №5 по вул. Будьонного (Сінна) в м. Миколаєві, що підтверджується договором купівлі-продажу № 2-3159 від 03.06.1982 року, свідоцтвом про право власності від 19.01.2005 року та технічним паспортом житлового будинку.

Відповідно до довідки № 848 від 28.11.2017 року виданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Миколаївдімсервіс» в будинку №5 по вул. Сінна в м. Миколаєві з 01.04.2014 року зареєстрований ОСОБА_2.

Проте до даного будинку відповідач так і не заселився. За вказаною адресою ОСОБА_2 не проживає, витрат по утриманню житлового приміщення не здійснює, належних йому речей в будинку нема, що підтверджується актом про не проживання, складеним ТОВ «Миколаївдімсервіс» в присутності сусідів.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися й розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що передбачено і положеннями ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України, а обмеження чи втручання у право власника можливо лише з підстав, передбачених законом.

Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону.

В силу ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відсутність відповідача за місцем мешкання понад рік без поважних причин та відсутність іншої домовленості між власником житлового приміщення та відповідачем, дають суду підстави зробити висновок, що відповідач, не мешкаючи в спірному будинку більше року без поважних причин, втратив право користування житловим приміщенням, в звязку з чим підлягає визнанню таким в судовому порядку.

Окрім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 640,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 319, 321, 391 ЦК України, ст. 282 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, 19.07.1966р.н. таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: м. Миколаїв, вул. Будьонного (Сінна), буд. №5.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 640,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник с прави, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене позивачем протягом 30 днів з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суд набирає законної сили, якщо у вказані строки не буде оскаржене позивачем та не буде подано заяви про перегляд заочного рішення відповідачем.

Дата складання повного тексту рішення 19.02.2018 року.

Суддя Біцюк А. В.