Тарутинський районний суд Одеської області
_________________________________________________________________________
Справа №514/1740/17
Провадження по справі № 2/514/10/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2018 року смт Тарутине

головуючого судді Кравченко П.А.,

при секретарі Мельниченко Н.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду смт Тарутине цивільну справу за позовом ОСОБА_1 представник якого є ОСОБА_2 до Березинської селищної ради Тарутинського району Одеської області, Тарутинського відділення Арцизької ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області, про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Тарутинського районного суду Одеської області звернувся ОСОБА_1 представником якого є ОСОБА_2 до Березинської селищної ради Тарутинського району Одеської області, Арцизької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби в Одеській області про визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування за законом, в якому просить суд:

- визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності в порядку спадкування за законом, на спадкове майно, а саме на житловий будинок з господарським та надвірними спорудами, який розташований АДРЕСА_1, яка складається з Літ «А»- житлового будинку, загальною площею 53,1 кв.м, житловою площею 39,4 кв.м, допоміжною площею 13,7 кв.м Літ «Б, Д, Е, Ж» сараї, літ «В» вбиральня № 1-2 дворові споруди, загальною вартістю 56210 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер батько позивача ОСОБА_5

Після смерті ОСОБА_5, залишилося спадкове майно, а саме житловий будинок з господарськими та надвірними спорудами, який розташований в АДРЕСА_1, загальною площею 53,1 кв.м, житловою площею 39,4 кв. м, допоміжною 13,7 кв.м, загальною вартістю 56210 грн.

Заповіту на спадкове майно ОСОБА_5 не залишив.

Спадкоємцям на спадкове майно, яке залишились після смерті ОСОБА_5 є позивач син померлого.

23.11.2017 представник позивача ОСОБА_2 звернувся до Тарутинської районної державної нотаріальної контори з заявою про видачу йому свідоцтво про права на спадщину на житловий будинок за АДРЕСА_1 який належав на праві приватної власності ОСОБА_5, але йому було відмовлено у зв'язку з відсутності правовстановлюючого документа на вищевказаний житловий будинок.

Представник позивача в підготовчому судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити.

Відповідач Березинська селищна рада Тарутинського району Одеської області у судове засідання не з'явилася. На адресу суду надійшла заява про розгляд справи без його участі.

Відповідач Тарутинського відділення Арцизької ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області в судове засідання не з'явилися належним чином повідомлені причини неявки суду не відомі.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши доводи представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Відповідно до ст.ст. 1217, 1220, 1221, 1268 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право на спадщину або має право не прийняти її. Для прийняття спадщини встановлюється строк в шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1Згідно копії свідоцтва про народження від 09.04.1957 року вбачається, ОСОБА_5 є батьком ОСОБА_1 (а.с.9).

23.11.2017 року позивач звернувся до Тарутинської районної державної нотаріальної контори Одеської області, про видачу свідоцтва про право на спадщину, проте йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на житловий будинок АДРЕСА_1, який належав на праві приватної власності померлому ОСОБА_5 (а.с.5).

Згідно копії звіту про незалежну експертну оцінку житлового будинку, вбачається, що ринкова вартість житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1

У довідці виданій Тарутинським районним бюро технічної інвентаризації зазначено, що згідно архівних даних Тарутинського районного бюро технічної інвентаризації, до введення в дію Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (01.01.2013 р.), 22.08.1958 року в реєстровій книзі №1 за реєстрованим номером 109 зареєстроване право приватної власності на житловий будинок АДРЕСА_1 за ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності на будівлю від 27.09.1958 року, виданого виконкомом Березинської селищної ради на підставі рішення № 11 від 27.09.1958 року (а.с.14).

Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до ч.1 ст. 1298 ЦК України встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Згідно положень ст.34 Закону України «Про нотаріат» видача свідоцтва про право на спадщину здійснюється нотаріусами.

Відповідно до п.11 листа Верховного Суду України від 29 жовтня 2008 року №19-3767/0/8-08 зазначено, що при розгляді справ про визнання права власності на спадкове майно необхідно врахувати, що за наявності правовстановлюючих документів на нього, документального підтвердження місця, часу відкриття спадщини, підстав закликання до спадкування та за відсутності спору між спадкоємцями свідоцтво про право на спадщину на підстав статей 1296, 1297 Цивільного кодексу України, ст. 34 Закону України від 02 вересня 1993 року №3425-ХІІ «Про нотаріат» видається нотаріусами.

У відповідності до п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Разом з тим, одним із обов'язків нотаріуса є сприяння суб'єктам цивільних правовідносин у здійсненні їх прав та захисті їх законних інтересів. Законодавством України поряд з вчиненням нотаріальних дій нотаріусам надано повноваження з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно згідно із Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у редакції Закону № 834-VIII від 26 листопада 2015 року (далі - Закон №1952-IV).

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону № 1952-IV державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) є офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Порядок видачі свідоцтв про право на спадщину регламентується Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (далі - Порядок № 296/5), зокрема главою 10 розділу ІІ. Так, підпунктом 4.15 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку № 296/5 встановлено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця та на майно, крім випадків державної реєстрації права власності на нерухоме майно без видачі документа, що посвідчує таке право. За таких умов нотаріальна дія щодо нерухомого майна вчиняється на підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманої шляхом безпосереднього доступу до нього. Така інформація долучається до примірника свідоцтва, яке залишається у справах нотаріуса.

Згідно із вимогами статей 68, 69 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон № 3425-XII) нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину серед іншого перевіряє склад спадкового майна.

В частині 1 статті 182 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно із статтею 3 Закону № 1952-IV будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними.

Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:

1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення;

2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації.

Отже, коли для видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно нотаріусу подається документ, що підтверджує факт набуття (виникнення) права власності у спадкодавця на таке майно, з відповідними відомостями про державну реєстрацію прав на таке майно відповідно до вимог законодавства, що діяло на момент їх набуття (виникнення), то нотаріусом приймаються ці документи для вчинення відповідної нотаріальної дії.

У разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно спадкодавця спадкоємець має право згідно із пунктом 66 Порядку № 1127 звернутись до суб'єкта державної реєстрації прав або державного реєстратора прав на нерухоме майно із заявою про державну реєстрацію права власності спадкодавця, що було набуто останнім за життя.

Згідно із пунктом 4 частини 1 статті 2 Закону № 1952-IV, заявником в процедурі державної реєстрації прав серед інших є спадкоємець у разі оформлення спадщини, до складу якої входять речові права на нерухоме майно, що підлягають державній реєстрації згідно з цим Законом.

В пункті 66 Порядку № 1127 встановлено, що для державної реєстрації права власності на підставі заяви спадкоємця подаються:

- документи, необхідні для відповідної реєстрації, передбачені статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядком № 1127, що підтверджують набуття спадкодавцем права власності на нерухоме майно;

- витяг із Спадкового реєстру про наявність заведеної спадкової справи;

- документ, що містить відомості про склад спадкоємців, виданий нотаріусом чи уповноваженою на це посадовою особою органу місцевого самоврядування, якими заведено відповідну спадкову справу.

Чинними нормативно-правовими актами не встановлено вимог до форми і змісту документа, що містить відомості про склад спадкоємців. Такий документ може бути виданий у довільній формі (лист, довідка) на підставі матеріалів спадкової справи. Враховуючи вимоги пункту 66 Порядку № 1127, достатньо, щоб цей документ містив відомості про кількісний склад спадкоємців, а також про особу спадкоємця-заявника.

Державна реєстрація права власності на підставі заяви спадкоємця проводиться шляхом внесення до Державного реєстру прав відомостей про суб'єкта права власності - спадкодавця з обов'язковим зазначенням відомостей про смерть такої особи.

Враховуючи вимоги пункту 53 Порядку №1127 Для державної реєстрації права власності та інших речових прав на земельну ділянку, права власності на об'єкт нерухомого майна, реєстрацію яких проведено до 1 січня 2013 р. відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, у зв'язку із втратою, пошкодженням чи псуванням відповідного державного акта на право власності чи постійного користування земельною ділянкою, свідоцтва про право власності на нерухоме майно використовуються відомості з Державного земельного кадастру або Реєстру прав власності на нерухоме майно, який є архівною складовою частиною Державного реєстру прав, та паперовий носій інформації (реєстрові книги, реєстраційні справи, ведення яких здійснювали підприємства бюро технічної інвентаризації).

Отже, перелік документів, що подаються для державної реєстрації право власності та інших речових прав права власності на об'єкт нерухомого майна, яких проведено до 1 січня 2013 року, відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення у зв'язку із втратою пошкодження чи псуванням свідоцтва про права власності на нерухоме майно, встановлений в п. 53 Порядку №1127.

У випадку, якщо спадкодавцем за життя було набуте право власності, однак документ, що посвідчує право власності на нерухоме майно, втрачений і видача його дублікату не передбачена діючим законодавством, реєстрацією права власності спадкодавця за заявою спадкоємця, можливо здійснити, застосовуючи у сукупності норми пунктів 53 і 66 Порядку № 1127. В такому випадку видача свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно буде вчинена на підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманий шляхом безпосередньо доступу до нього.

Отже, якщо до складу спадщини входить нерухоме майно, право власності на яке спадкодавцем набуто за життя, але не було зареєстроване належним чином, нотаріус перед видачею свідоцтва про право на спадщину вносить відомості про право власності спадкодавця на таке майно у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) шляхом проведення відповідної державної реєстрації права власності за заявою спадкоємця.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб визначений законом.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідними органами на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені конституцією та законами України.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

При зазначених обставинах, суд приходить до висновку, що позивач передчасно звернувся до суду з вказаним позовом, доказів які б свідчили про неможливість отримати в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину суду не надано, у зв'язку з чим суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Суд, розглядаючи справу, не вправі підміняти собою інші органи, до компетенції яких віднесено здійснення певних дій та видача документів, зокрема не вправі перебирати на себе повноваження і функції нотаріуса, видачі свідоцтва про право на спадщину щодо конкретного майна у разі відсутності будь-якого спору з цього приводу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1217, 1220, 1221, 1233-1236, 1268 ЦК України , керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 81, 263-265, 354 ЦПК України, Законом України «Про нотаріат», Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», суд,

У Х В А Л И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 представником якого є ОСОБА_2 до Березинської селищної ради Тарутинського району Одеської області, Тарутинського відділення Арцизької ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області, про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а якщо учасники справи не були присутні в судовому засіданні, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 08 лютого 2018 року.

Суддя П.А. Кравченко