Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.03.2018 Справа №308/3992/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - судді Вийванко О. М.

за участю секретаря судового засідання Стрілкової М. С.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення режиму окремого проживання подружжя, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_1 про встановлення режиму окремого проживання подружжя, посилаючись на те, що між ним та відповідачем 17 жовтня 2013 року зареєстрований шлюб. Від даного шлюбу у них є малолітня дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, однак, з квітня 2016 року вони спільно не проживають, а тому, небажання спільного проживання, відсутність спільних життєвих цілей та сімейних інтересів, унеможливлює спільне сімейне життя та шлюбні відносини.

Позивач у судове засідання не з'явився, однак подав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує та просить його задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні позов визнала у повному обсязі.

Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17 жовтня 2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстровано шлюб, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1, видане 17.10.2013 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис № 1900.

Від даного шлюбу у сторін по справі є малолітня дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2, видане 25.10.2016 р. Шевченківським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 2242.

Згідно ст.119 СК України, за заявою подружжя або позовом одного з них суд може постановити рішення про встановлення для подружжя режиму окремого проживання у разі неможливості чи небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно.

У відповідності до ст.120 СК України, встановлення режиму окремого проживання не припиняє прав та обов'язків подружжя, які встановлені цим Кодексом і які дружина та чоловік мали до встановлення цього режиму, а також прав та обов'язків, які встановлені шлюбним договором. У разі встановлення режиму окремого проживання: майно, набуте в майбутньому дружиною та чоловіком, не вважатиметься набутим у шлюбі; дитина, народжена дружиною після спливу десяти місяців, не вважатиметься такою, що походить від її чоловіка.

Як роз'яснює п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при застосуванні положень статей 119, 120 СК судам необхідно враховувати, що інститути окремого проживання та розірвання шлюбу мають самостійний характер. Рішення про розірвання шлюбу суд приймає, якщо його подальше збереження є неможливим, суперечить інтересам одного з подружжя чи їхніх дітей, у той час як підставою для встановлення режиму окремого проживання подружжя є неможливість чи небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно. За відсутності взаємної згоди подружжя на встановлення сепарації волевиявлення одного з них має бути обґрунтованим. Режим окремого проживання може встановлюватися судом не тільки за позовом одного з подружжя, а й за заявою подружжя, яке досягло спільної згоди. Вирішуючи заяву в порядку ст.119 СК, суд повинен встановити фактичні взаємини сторін і переконатися в доцільності сепарації для того, щоб узаконений спосіб окремого проживання не був формальним засобом вирішення спірних майнових питань.

Судом встановлено, що сторони тривалий час не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбних відносин, мають окремий бюджет для кожного, стосунки між сторонами стали напружені, у сторін виявились різні погляди на життя, на сімейні відносини. Дані обставини не заперечує і відповідач по справі, визнаючи позов.

Аналізуючи зміст ст.119 СК України, суд вважає, що для встановлення для подружжя режиму окремого проживання необхідна наявність двох умов: неможливість або небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно і припинення сімейних відносин між подружжям.

Як стверджують сторони, вони з 25 квітня 2017 року проживають окремо один від одного, позивач ОСОБА_2 не бажає проживати разом зі своєю дружиною ОСОБА_1 і бажає встановити для них режим окремого проживання, стверджуючи, що таке рішення відповідає інтересам подружжя (сторін), сторони ознайомлені з правовими наслідками встановлення режиму окремого проживання подружжя.

З довідки від 16.05.2017 р. за № 1536 та акту від 10.05.2017 р. за № 162 ТОВ «КомЕнерго-Тернопіль-3» вбачається, що відповідач ОСОБА_1 проживає разом зі своєю донькою ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 без реєстрації.

За таких обставин, суд дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що підставою для встановлення режиму окремого проживання подружжя є неможливість чи небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно; подружжя (сторони) проживають за різними адресами і сімейні відносини між подружжям припинені, вважає, що позов слід задовольнити, шляхом встановлення для подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1, шлюб між якими зареєстрований 17 жовтня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис № 1900, режим окремого проживання з 25 квітня 2017 року.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 206, 258-268, 273, 352-355Цивільного процесуального кодексу України, ст. 119, 120 Сімейного кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Задовольнити позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення режиму окремого проживання подружжя.

Встановити для подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1, шлюб між якими зареєстрований 17 жовтня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис № 1900, режим окремого проживання з 25 квітня 2017 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Позивач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, місце проживання: АДРЕСА_2.

Відповідач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, місце проживання: АДРЕСА_1.

Повний тест рішення суду складений 21 березня 2018 року.

Головуючий суддяО. М. Вийванко