Справа № 750/4743/15-ц
Провадження № 2/750/306/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2018 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова в складі:

судді Карапута Л.В.,

секретаря Карацюба М.М.,

за участі позивача, представника позивача ОСОБА_1, відповідача, представника відповідача ОСОБА_2, представника третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням,

треті особа - орган опіки та піклування Деснянської районної у м. Чернігові ради, Чернігівська міська рада,

в с т а н о в и в:

15 травня 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, яка діє у своїх інтересах та інтересах неповнолітніх: ОСОБА_6, ОСОБА_7, у якому, після змін підстав позову, просила визнати відповідача та її неповнолітніх дітей такими, що втратили право користування квартирою №69 в будинку 27 по вул. Червоногвардійській в м. Чернігові з підстав, передбачених ст. 107 ЖК України, оскільки останні переїхали на постійне місце проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 23 травня 2016 року, позов ОСОБА_4 задоволено. Визнано ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 такими, що втратили право користування квартирою №69 в будинку 27 по вул. Червоногвардійській в м. Чернігові.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13.09.2017 року рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 23 травня 2016 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою від 22.11.2017 року прийнято до провадження судді справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, треті особа - орган опіки та піклування Деснянської районної у м. Чернігові ради, Чернігівська міська рада.

За змістом ч. 3 ст. 47 Конституції Українита ч. 4 ст. 9 ЖК УРСР, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Судом встановлено, згідно довідки про склад сімї наймача квартири виданої управлінням адміністративних послуг Чернігівської міської ради від 30.08.2017 року за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_4, дочка ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_5 знята з реєстрації по рішенню суду 23.05.2016 року, ОСОБА_6 знятий з реєстрації по рішенню суду 23.05.2016 року, ОСОБА_7 знята з реєстрації по рішенню суду 23.05.2016 року, ОСОБА_9 знята з реєстрації по рішенню суду 11.10.2016 року (а.с. 94).

ОСОБА_5 постійно проживаючи разом зі своїми неповнолітніми дітьми ОСОБА_6, ОСОБА_7 в с. Зайці по вул. Перемоги, 1 Чернігівського району народила доньку ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3 та 24.03.2016 року місце проживання новонародженої ОСОБА_9 було зареєстровано за адресою реєстрації місця проживання її матері ОСОБА_5, тобто в квартирі АДРЕСА_2 (на даний час вулиця Льотна) в м. Чернігові.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 01.09.2016 року визнано ОСОБА_9 такою, що втратила право користування квартирою №69 будинку 27 по вул. Льотна в м. Чернігові.

Згідно наданої інформації в.о. старости Левковицького старостинського округу М.-Коцюбинської селищної ради від 12.12.2017 року ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_9 зареєстровані та проживають в будинку №1 про вул. Перемоги в с. Зайці Чернігівського району з 08.06.2017 року (а.с. 236 т.1).

14.09.2017 року ОСОБА_4 подала заяву на приватизацію квартири за адресою АДРЕСА_3 (а.с. 98 т. 2).

25.09.2017 року Управлінням квартирного обліку та приватизації житлового фонду Чернігівської міської ради було винесено розпорядження на приватизацію квартири за адресою: АДРЕСА_4 на прохання наймача ОСОБА_4 (а.с. 99 т. 2).

Згідно свідоцтва про право власності на житло виданого виконавчим комітетом Чернігівської міської ради від 29.09.2017 року квартира АДРЕСА_5 належить на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_4 та її неповнолітній дочці ОСОБА_8 по 1/2 частці (а.с. 100 т. 2).

Відповідно до ч. 2 ст. 107 ЖК УРСР у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

Таким чином, договір найму жилого приміщення вважається розірваним з наймачем та членами його сім'ї у разі наявності даних про те, що він вибув на постійне місце проживання в інше жиле приміщення.

На підтвердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресація кореспонденції, утворення сім'ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд до іншого населеного пункту, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Заперечуючи проти позову, відповідач ОСОБА_5 зазначала, що не втрачала інтересу до спірної квартири, проживання за іншою адресою мало вимушений характер, пов'язаний зі складними сімейними обставинами та складними стосунками з позивачем та була вимушена зареєструватися за адресою: Чернігівський район, с. Зайці, вул. Перемоги, 1 для отримання допомоги по догляду за дитиною до трьох років.

Крім того, матеріали справи містять довідки виконавчого комітету Левковицької сільської ради Чернігівського району від 22 червня 2015 року № 330 та від 1 жовтня 2015 року № 526, відповідно до яких відповідач ОСОБА_5 на території сільської ради у власності житла чи земельної ділянки не має, але у період із 1 червня 2015 року до 31 серпня 2015 року разом із дітьми проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків.

Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки в судовому засіданні встановлено факт того, що ОСОБА_5 та її неповнолітні діти ОСОБА_6, ОСОБА_7 не проживають і не зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, а вказана квартира належить на праві власності позивачу та її неповнолітній дочці, тому в задоволенні позову з підстав заявлених позивачем слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 81, 141, 258, 259, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

в задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 28.032018 року.

Суддя Л.В.Карапута