Справа № 177/2088/17
Провадження № 2/177/285/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

08 лютого 2018 року

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Суботіної С. А.

за участі: секретаря Ференц Я. З.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, ОСОБА_3, про встановлення факту та визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2 22.11.2017 звернулася до суду з зазначеною позовною заявою, яку 15.01.2018 уточнила та просила встановити, що за життя ОСОБА_4, померлій ІНФОРМАЦІЯ_2, на праві особистої приватної власності належав житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1, а також визнати за ОСОБА_1 право власності на вказане домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3.

В обґрунтування позовних вимого вказувала, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її рідна сестра, ОСОБА_6, якій за життя належало домоволодіння, що за адресою: АДРЕСА_1.

Спадщину після смерті ОСОБА_4 фактично прийняв її син, ОСОБА_5, який був зареєстрований та проживав з нею на час відкриття спадщини, однак нотаріально її не оформив, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_3 помер.

Після смерті свого племінника, ОСОБА_5, позивач звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріусом відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, оскільки спадкове майно, а саме домоволодіння за вищевказаною адресою придбано ОСОБА_4 у шлюбі з ОСОБА_3, тому подружжю, кожному з них належить шлюбна доля в спадковому майні, яку в досудовому порядку виділити неможливо.

Вище вказані обставини перешкоджають позивачу реалізувати свої спадкові права на житловий будинок, у зв'язку з чим, вона звернулася до суду.

Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, наполягали на їх задоволенні.

Відповідач, Лозуватська сільська рада Криворізького району Дніпропетровської області не забезпечив участь свого представника у судовому засіданні, однак надав заяву про розгляд справи за відсутності представника, не заперечував проти задоволення позовних вимог (а.с.48).

Відповідач ОСОБА_3 правом на участь у судовому засіданні не скористався, повідомлявся про день, час та місце судового розгляду справи належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі мудової влади України (а.с.62), а також оголошення у газеті «Вісті Придніпров'я» (а.с.154).

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла рідна сестра позивача, ОСОБА_6, про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1. Факт родинних відносин підтверджується відповідними свідоцтвами про народження та про одруження (а.с.12-14).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на належне їй за життя майно, зокрема і на домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1, яку прийняв її син, ОСОБА_5, який відповідно до 1269 ЦК України подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (а.с.28). Однак за життя ОСОБА_5 спадщину в установленому законом порядку не оформив, оскільки помер ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 21.10.2014 (а.с.17).

Згідно з ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла до інших осіб.

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За життя ОСОБА_5 заповіту не складав, а отже спадкування здійснюється за законом.

Позивач, ОСОБА_1 є рідною тіткою спадкодавця (а.с.12-14), та належить до третьої черги спадкоємців за законом, визначених ст. 1263 ЦК України.

Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має у визначений для прийняття спадщини шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про її прийняття.

Після смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3, із заявою про прийняття спадщини до Шостої криворізької державної нотаріальної контори 24.02.2015 з заявою про прийняття спадщини звернулася його рідна тітка, ОСОБА_1, позивач по справі. Окрім неї з заявою про прийняття або відмову від спадщини після смерті ОСОБА_5 ніхто не звертався, заповіти від імені останнього не посвідчувалися, свідоцтва про право на спадщину за законом не видавалися (а.с.19).

Однак, при зверненні позивача до державного нотаріуса Шостої криворізької державної нотаріальної контори, постановою від 23.03.2016 їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті племінника, ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3, оскільки спірний житловий будинок придбаний під час перебування ОСОБА_4 та ОСОБА_7 у шлюбі, тому невідомо чи визначалися за життя спадкодавця частки у праві спільної сумісної власності подружжя, чи укладався договір про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, отже неможливо визначити обсяг майна, що підлягає спадкуванню.

Оскільки вирішити вказане питання у позасудовому порядку не виявилось можливим, позивач звернулася до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Встановлення факту належності домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, необхідно позивачу для оформлення спадщини та подальшої реалізації її прав на вказаний об'єкт нерухомості.

Згідно з ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлено, що 30.03.1982 між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 укладено договір купівлі-продажу будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, який зареєстровано в виконавчому комітеті Лозуватської сільської ради народних депутатів в реєстрі за № 78 (а.с.21). На підставі рішення виконавчого комітету Криворізької районної ради народних депутатів від 27.11.1987 № 309, ОСОБА_4 видано свідоцтво про право приватної особистої власності на вищевказаний житловий будинок від 28.06.1988, про що зроблено запис в реєстраційній книзі № 2 на сторінці 116, під порядковим номером 406 (а.с.22).

Однак, ще до укладення вказаного договору, а саме 10.08.1946 ОСОБА_9 та ОСОБА_3 уклали шлюб, дружині після укладення шлюбу присвоєно прізвище «ОСОБА_3» (а.с.13).

З довідки Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області від 16.11.2017 та акту від 15.11.2017 слідує, що за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_3 зареєстрованим не значиться, ніколи не був зареєстрованим та не проживав за вищевказаною адресо (а.с.25-26). Вказані обставини також підтверджуються наданими у судовому засіданні показаннями свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11, які пояснили, що ОСОБА_6 разом зі своїм сином приїхала до села на кінці 70-х, початку 80-х років. У селі придбала будинок де і проживала разом з сином. Хто такий ОСОБА_3 свідкам не відомо, з ним ніколи не зустрічалися, у с. Мар'янівка він ніколи не з'являвся.

Позивач у судовому засіданні стверджував, що її сестрою, ОСОБА_4 дійсно укладався шлюб з ОСОБА_3, від якого народився син ОСОБА_5 Після народження сина сестра переїхала разом з дитиною до Криворізького району, тобто з ОСОБА_3 розійшлися, хоча шлюб між ними не розірвано в установленому законом порядку. Будинок в АДРЕСА_3 сестра придбала за власний кошт. З 1980 року сестра з чоловіком не спілкувалася, ОСОБА_3 у с. Мар'янівка ніколи не з'являвся та про подальшу його долю позивачу нічого не відомо.

Як слідує з листа начальника П'ятихатського районного відділу державної реєстрації актів цивільного тану ГТУЮ в Дніпропетровській області, актового запису про розірвання шлюбу на ОСОБА_6 та ОСОБА_3, а також актового запису про смерть останнього в архівних документах відділу не виявлено (а.с.24).

Згідно з ст. 24 Кодексу законів про шлюб та сім'ю України, який діяв на момент укладення шлюбу, майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них. Кожний з подружжя самостійно володіє, користується і розпоряджається належним йому роздільним майном.

Як встановлено у судовому засіданні, купівля будинку за адресою: АДРЕСА_1 дійсно відбулася в період шлюбу ОСОБА_4 з ОСОБА_3 Проте, незважаючи на те, що купівля будинку формально відбулася в період шлюбу, правочин було укладено фактично за особисті кошти ОСОБА_4, що підтверджується поясненнями позивача та свідків у судовому засіданні. З відповідачем по справі, ОСОБА_3, ОСОБА_6 не проживала з кінця 70-х років, до с. Мар'янівка переїхала разом з сином, ОСОБА_12 Чоловік участі в придбанні та подальшому утриманні будинку не брав. Вказані обставини ніким у судовому засіданні не спростовано, відповідач ОСОБА_3 до суду не з'явився, доказів протилежного суду не надав.

Тому, суд вважає доведеним, що спірний житловий будинок придбано ОСОБА_4 за її особисті кошти та є її особистою власністю.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Оскільки, судом встановлено факт належності ОСОБА_4 за життя на праві приватної особистої власності домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1, суд вважає за необхідне визнати за позивачем, як за спадкоємцем третьої черги за законом, після смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4, право власності на вищевказане домоволодіння, вартість якого станом на ІНФОРМАЦІЯ_3 складає 49860,00 грн.

Керуючись ст. ст. 10-13, 76-81, 89, 141, ч. 2 ст. 247, 263-265, п. 9 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017, яка набрала чинності 15.12.2017), суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, ОСОБА_3, про встановлення факту та визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за законом, - задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_4, померлій ІНФОРМАЦІЯ_2, за життя на праві особистої приватної власності житлового будинку з господарськими спорудами, що за адресою: АДРЕСА_1

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, який складається з житлового будинку «А-1», загальною площею 34,6 кв.м, житловою площею 28,6 кв.м, літньої кухні «Б», сараю «В», «Е», погребу «Г», навісу «Ж», вбиральні «З», водоколонки І, огорожі № 1 та № 2, воріт з хвірткою № 3, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті племінника, ОСОБА_12, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Криворізький районний суд Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення його повного тексту.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Повний текст рішення складено та підписано 12.02.2018

Суддя: