Справа №485/1983/15-ц 28.03.2018
Провадження №22-ц/784/460/18
Головуючий суду першої інстанції: Квєтка І.А.
Категорія: 6 Суддя-доповідач апеляційного суду: Локтіонова О.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2018 року м.Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Локтіонової О.В.,

суддів: Колосовського С.Ю., Ямкової О.О.,

із секретарем судового засідання - Тищенком Л.С. ,

за участю:

позивача - ОСОБА_3,

представника позивача - ОСОБА_4,

представника відповідачів - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за

апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області

від 12 лютого 2016 року,

ухвалене під головуванням судді Квєтки І.А. о 10 годині 29 хвилин в приміщенні суду у м.Снігурівка, за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6 та ОСОБА_7, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області та Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області про усунення перешкод у користуванні житловим будинком шляхом знесення самочинного будівництва та відшкодування майнових збитків,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2015 року ОСОБА_3 звернулася до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з позовом про усунення перешкод у користуванні житловим будинком по АДРЕСА_1 в м.Снігурівка Миколаївської області шляхом знесення за рахунок відповідачів самочинно збудованого у 2013 році гаражу по АДРЕСА_2 в м.Снігурівка Миколаївської області та стягнення в солідарному порядку матеріальних збитків, пов'язаних з усуненням наслідків самочинного будівництва гаража, в сумі 99 730 грн.

Заперечуючи проти задоволення позову, відповідачі вказували, що побудований ними гараж розташований на відстані, яка перевищує 1 метр від межі земельної ділянки, яка належить відповідачці ОСОБА_6, а про будівельні роботи по АДРЕСА_2 в м. Снігурівка, 08 липня 2013 року повідомлено Інспекцію ДАБК у Миколаївській області шляхом реєстрації повідомлення про початок таких робіт.

Згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи №4 від 19.01.2016 р. під час обстеження будівель та споруд, розташованих біля межі між ділянками АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 в м.Снігурівка Миколаївської області, встановлено, що фактично на земельній ділянці АДРЕСА_2 розташовані дві будівлі гаражів: 2001 року будівництва - літера «Ж» та 2013 року будівництва. Руйнування оздоблення стіни правого бокового фасаду будівлі позивача, цоколю (надземної частини фундаменту), оздоблення приміщень є наслідком самовільного розташування будівлі гаражу літера «Ж» на відстані 0,84 м (мінімальний розмір) від житлового будинку АДРЕСА_1.

Рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 12 лютого 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведено наявність порушеного права в межах заявленого позову (будівництво гаражу на підставі будівельного паспорту від 03.07.2013 року).

Не погодившись із даним рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просила рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовувала тим, що суд невірно оцінив надані сторонами докази.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції 28 березня 2018 року позивачем та її представником подана заява про відмову від позову.

Колегія суддів вважає, що зазначена заява підлягає задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

До ухвалення судового рішення у зв'язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Згідно з ст.373 ЦПК України в суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони - укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу. Якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 206, 207 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

Наслідки відмови від позову, які зазначені в ч.2 ст.256 ЦПК України, позивачу та її представнику роз'яснені.

Оскільки підстави для неприйняття відмови позивача та її представника від позову відсутні, то у відповідності до ст.373 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає визнанню нечинним із закриттям провадження у справі з підстав, визначених п.4 ч.1 ст.255 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди, відмови від позову, визнання позову відповідачем на стадії перегляду рішення в апеляційному чи касаційному порядку суд у відповідній ухвалі у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення скаржнику (заявнику) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні відповідної апеляційної чи касаційної скарги.

Згідно з квитанцією №65 від 25.02.2016 р. при поданні апеляційної скарги ОСОБА_3 було сплачено на рахунок у Головному управлінні Державної казначейської служби України у Миколаївській області 1964,93 грн. судового збору.

Таким чином їй підлягає поверненню 50 відсотків судового збору, а саме 982,47 грн.

Керуючись ст.ст.206, 373 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Прийняти відмову позивача ОСОБА_3 від позову до ОСОБА_6 та ОСОБА_7, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області та Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області про усунення перешкод у користуванні житловим будинком шляхом знесення самочинного будівництва та відшкодування майнових збитків.

Визнати нечинним рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 12 лютого 2016 року.

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6 та ОСОБА_7, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області та Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області про усунення перешкод у користуванні житловим будинком шляхом знесення самочинного будівництва та відшкодування майнових збитків.

Головному управлінню Державної казначейської служби України у Миколаївській області повернути позивачу ОСОБА_3 з державного бюджету України судовий збір у сумі 982,47 грн.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий О.В.Локтіонова

Судді С.Ю.Колосовський

О.О.Ямкова

Повний текст ухвали складено 29 березня 2018 року.