16.11.2018 Справа № 469/582/18
2/469/363/18
13 листопада 2018 року смт. Березанка
Березанський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючої судді Гапоненко Н.О.,
за участю секретаря судового засідання Потриваєвої М.А.,
учасники справи та їх представники:
позивач ОСОБА_1,
представник позивача ОСОБА_2,
відповідач ОСОБА_3 - не з"явився,
представник відповідача ОСОБА_3 -ОСОБА_4,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на своє утримання, -
в с т а н о в и в :
Позивачка 05 червня 2018 року звернулась до суду з вказаним позовом, в подальшому уточненим заявою від 27 червня 2018 року, мотивуючи тим, що з 28 жовтня 2013 року вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені. Діти проживають разом з позивачкою і перебувають на її утриманні, відповідач є керівником товариства з обмеженою відповідальністю українсько-російського підприємства «Рада-Ас», інших утриманців та вад здоровя відповідач не має, на утримання дітей допомоги не надає, хоча має таку можливість, а тому позивачка на підставі ст.ст.80,84 СК України просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн., починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною ОСОБА_6 трьох років.
Позовна заява ухвалою судді від 07 червня 2018 року була залишена без руху через невідповідність вимогам ст.ст.175, 177 ЦПК України.
27 червня 2018 року на виконання ухвали суду позивачкою надано заяву про виправлення недоліків.
26 липня 2018 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та запропоновано відповідачу протягом пятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі надати суду клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін та (або) відзив на позовну заяву, до якого додаються докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем, та документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.
03 вересня 2018 року судом отримано відзив на позовну заяву, у якому відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на неможливість надавати матеріальну допомогу позивачці, оскільки він не працює та перебуває на обліку як безробітний у Корабельному РЦЗ (м.Миколаїв), має на утриманні двох малолітніх дітей та непрацездатну матір ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка потребує постійного нагляду та лікування.
13 вересня 2018 року від позивачки до суду надійшла відповідь на відзив з посиланням на необгрунтованість заперечень відповідача, так як діти проживають з позивачкою та проживають разом з нею; факт непрацездатності матері відповідача та перебування її на повному утриманні відповідача належними та допустимими доказами не доведено; кошти на утримання дітей відповідачем сплачено єдиноразово після отримання судового наказу про стягнення з нього аліментів на утримання дітей, що не свідчить про перебування дітей на його утриманні; вважає сумнівними посилання відповідача на відсутність доходу, оскільки, перебуваючи на обліку у РЦЗ як безробітний, відповідач зазначає про одночасне утримання ним матері та дітей, що, на думку позивачки, свідчить про приховування відповідачем доходу.
13 вересня 2018 року від відповідача надано суду уточнення до відзиву від 12 вересня 2018 року з посиланням на те, що станом на день подання уточнення син сторін ОСОБА_3 фактично проживає та буде проживати з відповідачем.
У встановлений судом строк сторони клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не надали.
За ініціативою суду ухвалою від 01 жовтня 2018 року справу призначено до судового розгляду по суті з викликом сторін на 13 листопада 2018 року.
10 жовтня 2018 року до суду надано відповідь позивачки на уточнення до відзиву. Позивачка вказує, що відповідач викрав малолітнього сина ОСОБА_3 з дитячого садка та перешкоджає позивачці спілкуватися з дитиною; органом опіки і піклування Березанської райдержадміністрації складено висновок від 01 жовтня 2018 року про доцільність проживання дітей з матір"ю; вважає проживання сина з відповідачем таким,що свідчить про протиправну поведінку відповідача, нехтування ним батьківськими обов"язками та завдання сильних душевних страждань позивачці; зазначає, що на її утриманні знаходиться також малолітня дитина ОСОБА_6, забезпеченням якої відповідач не займається.
У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовну заяву підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Пояснила, що не працює та здійснює догляд за дитиною донькою ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. Відповідач має постійний неофіційний дохід від здавання у найм нерухомості та неофіційної підприємницької діяльності з продажу риби, а тому має можливість утримувати позивачку.
Представник позивачки ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала, посилаючись на те, що позивачка у зв"язку з тим, що її доньці лише один рік, не має можливості працювати та утримувати себе, її утримують батьки, з якими вона проживає, заявлена у позові сума аліментів є незначною відносно розміру прожиткового мінімуму; зазначала, що відповідачем не доведено викладені ним у відзиві обставини, а посилання відповідача на проживання з ним малолітнього сина не мають значення для справи, оскільки вимоги позивачки грунтуються на здійсненні нею догляду за донькою.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про місце, дату і час судового засідання повідомлений належним чином.
Представник відповідача ОСОБА_4 проти позову заперечувала, посилаючись на обставини, викладені відповідачем у відзиві на позовну заяву та уточненні до відзиву. Вважає розмір аліментів, заявлений позивачкою до стягнення, необґрунтованим та завищеним; а посилання позивачки на можливість відповідача сплачувати аліменти на її утримання не доведеними.
Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків.
Між сторонами склалися сімейні відносини, які регулюються Сімейним кодексом України.
Судом встановлено та сторонами не оспорюється, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28 жовтня 2013 року (а.с.4) та мають двох малолітніх дітей: сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.8).
На момент звернення позивачки до суду діти проживали з нею; на час розгляду справи по суті малолітній ОСОБА_5 проживає з відповідачем по вул.Ген.Шепетова, 84 в м.Миколаєві; позивачка здійснює догляд за дитиною ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка проживає з позивачкою в с.Коблеве Березанського району Миколаївської області по вул.Морська, 4, та перебуває на її утриманні.
Зазначені обставини підтверджено також довідкою Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області від 21 червня 2018 року, актом обстеження житлово-побутових умов (а.с.21, 50), довідкою Коблівського закладу дошкільної освіти (ясла-садок) «Сонечко» Березанського району Миколаївської області від 04 вересня 2018 року (а.с.49), іншими матеріалами справи.
Відповідно до ст.75 та ч.ч.2, 4, 6 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.
Отже, право на аліменти у дружини-матері може виникнути лише у разі достатнього матеріального забезпечення чоловіка.
Як вбачається з довідки Корабельного РЦЗ (м.Миколаїв) від 22 серпня 2018 року, відповідач ОСОБА_3 перебуває на обліку як безробітний з 17 серпня 2018 року (а.с.35).
Згідно з довідкою Комунального підприємства «Дирекція Єдиного Замовника «Океан» від 05 вересня 2018 року та актом про фактичне проживання особи за місцем реєстрації, разом з відповідачем проживає матір ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, та син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований за адресою реєстрації місця проживання відповідача ОСОБА_3: м.Миколаїв, вул.Генерала Шепетова, 84, з 15 грудня 2014 року, але фактично проживає за вказаною адресою з 01 вересня 2018 року (а.с.53-54).
Матір відповідача ОСОБА_7 (а.с.38) досягла віку 60 років, що, виходячи з положень абз.17 ст.1, ст.26 Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування", свідчить про її належність до непрацездатних громадян у зв"язку з досягненням пенсійного віку; зазначеними нормами закону не передбачено умовою віднесення громадян, що досягли пенсійного віку, до непрацездатних наявність у них страхового стажу для призначення пенсії (а.с.37), а тому відсутність у ОСОБА_7 права на пенсію у зв"язку з недостатністю страхового стажу не свідчить про її працездатність.
Необхідність здійснення постійного нагляду та лікування матері відповідачем належними та допустими доказами не доведено, однак суд зважає, що надані відповідачем медичні документи ОСОБА_7 свідчать про наявність у неї ряду захворювань, які потребують медичних обстежень та лікування (а.с.39-41).
Відповідач є працездатним, що сторонами не оспорюється.
Разом з тим, сама по собі працездатність відповідача та відсутність у нього вад здоровя не може свідчити про наявність у відповідача можливості надавати допомогу позивачці.
Здійснення ним виплат на утримання дитини після прийняття відповідного судового рішення та реєстрація як безробітного, на думку суду, є проявом правомірної поведінки відповідача.
Згідно зі ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Посилання позивачки на те, що утримання відповідачем дітей та матері свідчить про наявність у нього коштів і на утримання позивачки, за відсутності будь-яких доказів щодо доходів відповідача, ведення ним підприємницької діяльності, наявності у власності нерухомого майна, підприємства тощо, носить характер припущення та не доведено у судовому засіданні.
Викладене у заяві позивачки про усунення недоліків позовної заяви прохання витребувати у повноважних органів відомості про доходи відповідача не відповідає вимогам ст.84 ЦПК України, так як є неконкретним в частині осіб, які володіють доказами, переліку доказів, не містять даних про неможливість самостійного отримання доказів та відповідного підтвердження, тому не задоволено судом.
Таким чином, оцінюючи наявні у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позивачкою не доведено, що відповідач може надавати їй матеріальну допомогу, оскільки не надано будь-яких доказів у підтвердження того, що відповідач має достатнє матеріальне забезпечення, а її доводи суперечать дослідженим судом письмовим доказам, наданим відповідачем в обґрунтування заперечень проти позову.
На підставі ст.ст.75, 84, 80 СК України, керуючись ст. ст. 12, 13, 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд -
у х в а л и в:
У задоволенні позову відмовити.
Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення подання апеляційної скарги до Миколаївського Апеляційного суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного тексту рішення 16 листопада 2018 року.

Суддя: