Справа № 570/291/18
Номер провадження 2/570/678/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2018 року

Рівненський районний суд Рівненської області в особі:

судді Красовського О.О.

з участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_1

представника сторони - адвоката ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, -

в с т а н о в и в :

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що вона є основним квартиронаймачем квартири АДРЕСА_1, що в смт. Квасилів Рівненського району Рівненської області. У вказаній квартирі зареєстровані відповідачі: ОСОБА_4 (15.10.1978 р.н.) та ОСОБА_5 (15.11.1996 р.н.). Однак відповідачі з 2001 року в квартирі не проживають, на даний час вони проживають у Королівстві Іспанія. Виїхавши на інше постійне місце проживання відповідачі з реєстраційного обліку з квартири не знялися. Дана обставина стоїть на перепоні у приватизації квартири. За наведеного позивачка просить суд постановити рішення, яким визнати відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням.

Позивачка позов підтримала та пояснила суду про обставини, описані вище. Додала, що відповідачі з 2001 року в квартирі не проживають, мають інше постійне місце проживання. Виїхавши на інше постійне місце проживання відповідачі з реєстраційного обліку не знялися. За наведеного позивачка просить суд постановити рішення, яким визнати відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням.

Відповідачі не зявилися в судове засідання. Згідно до положень ЦПК України про порядок повідомлення особи про час та місце судового засідання відповідачі є належним чином повідомленими про час та місце судового розгляду даної цивільної справи. Крім того, на веб-сайті суду розміщується список справ, що призначені судом до розгляду, і така інформація є відкритою, загальнодоступною та зрозумілою; і при бажанні відповідач мав можливість отримати інформацію про дату і час розгляду справи. Від сторін не надходили заяви про відкладення розгляду справи чи про слухання справи без їх участі.

Судом приймається до уваги, що за положеннями ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки.

Тому суд вважає за можливе застосувати положення ЦПК України щодо можливості проведення заочного розгляду справи.

Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Як встановлено в судовому засіданні, позивачка є основним квартиронаймачем квартири АДРЕСА_1, що в смт. Квасилів Рівненського району Рівненської області.

У вказаній квартирі зареєстровані відповідачі: ОСОБА_4 (15.10.1978 р.н.) та ОСОБА_5 (15.11.1996 р.н.).

Однак відповідачі з 2001 року в квартирі не проживають, на даний час вони проживають у Королівстві Іспанія. Виїхавши на інше постійне місце проживання відповідачі з реєстраційного обліку з квартири не знялися.

Свідок ОСОБА_6 підтвердили зазначені позивачкою обставини.

Факт непроживання відповідачів за вищевказаною адресою підтверджується актами обстеження матеріально-побутових умов сімї, що були складені комісією.

Таким чином, відповідачі не проживають в квартирі з 2001 року; останній раз вони приїздили в Україну два роки тому; відповідачі постійно проживають за іншою адресою. Відповідачі не надають позивачці кошти на утримання квартири; не ведуть з позивачкою спільне господарство; не є членами її сімї. Позивачка не чинила відповідачам перешкоди в користуванні житлом.

За положеннями статті 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до статті 64 ЖК України, до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Стаття 3 Сімейного кодексу України визнає сім'ю як спільне проживання осіб, що пов'язані спільним побутом та мають взаємні права та обов'язки. Оскільки позивачка спільно з відповідачами не проживає, спільного побуту та господарства не веде, тому вони не мають по відношенню один до одного жодних прав та обов'язків.

Частина 2 статті 405 Цивільного кодексу України встановлює те, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

При цьому враховуються положення статтей 71, 72 ЖК України.

Порядок визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням передбачений ст. 72 Житлового кодексу України. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

При розгляді справи не були встановлені обставини, при яких жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців.

Таким чином, оскільки відповідачі у спірній квартирі не проживають більше одного року, не сплачують за користування жилим приміщенням і не несуть оплату за комунальні послуги; не несуть інших витрат з утримання квартири та не приймають участі у спільному побуті, і втратили інтерес до спірного житла, є підстави визнати відповідачів таким, що втратили право користування житловим приміщенням.

Правовий зміст права користування жилим приміщенням не є тотожним змісту поняття реєстрації місця проживання особи. Частина 2 статті 2 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" встановлює, що реєстрація місця проживання особи не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Розглянувши справу в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин суд вважає, що позов про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 12, 89, 141, 259, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_3до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням - задоволити повністю.

Визнати ОСОБА_4 (15.10.1978 р.н.) та ОСОБА_5 (15.11.1996 р.н.) такими, що втратили право на користування квартирою № 140, в будинку № 34, по вул. Молодіжній, що в смт. Квасилів Рівненського району Рівненської області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право подати апеляційну скаргу на рішення суду до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Красовський О.О.

Повне рішення суду складене 26.03.2018 року