ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/4071/17
Провадження № 2/210/473/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"05" листопада 2018 р. м. Кривий Ріг

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого-судді Ступак С.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Драгунової Я.М.,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Кривому Розі Дніпропетровської області про встановлення факту перебування на утриманні, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернулася 26.09.2017 року до суду з вищезгаданим позовом, в якому просить встановити факт її перебування на утриманні чоловіка ОСОБА_4, який помер 20.12.2015 року внаслідок нещасного випадку на виробництві.

В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що її чоловік ОСОБА_4 08 грудня 2015 року на екскаваторній дільниці № 5 служби з будівництва огороджуючих споруд дамби хвостосховища карєру Публічного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» під час виконання трудових обовязків машиніста екскаватора отримав виробничу травму у вигляді опіків голови та правої руки. 20.12.2018 року перебуваючи внаслідок нещасного випадку на виробництві на стаціонарному лікуванні в опіковому відділенні КЗ «Криворізька міська лікарня № 2» Дніпропетровської обласної ради від отриманих опіків ОСОБА_4 помер. Факт проживання позивача ОСОБА_3 однією сімєю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4, починаючи з 28 травня 2003 року по день його смерті встановлено рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 травня 2017 року. Після смерті чоловіка вона звернулася до відповідача з заявою про призначення їй щомісячних страхових виплат, але їй було відмовлено через відсутність встановленого в судовому порядку факту перебування на утриманні чоловіка, тому позивач звернувся до суду з цим позовом.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3 присутньою не була, скориставшись правом представництва відповідно до ст. 58 ЦПК України.

Представник позивача ОСОБА_3 ОСОБА_5 в судовому засіданні присутній не був, поза межами судового засідання подав заяву в якій зазначив, що позов підтримує, обґрунтовуючи обставинами, викладеними в позовній заяві та просить позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_6 виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області ОСОБА_2, в судовому засіданні заперечувала, просила у задоволенні позву відмовити.

Суд, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, приходить до наступних висновків.

Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIІІ внесено зміни до ЦПК України від 18.03.2004 року, які набирали законної сили з 15.12.2017 року.

Відповідно до вимог частини 3 статті 3 ЦПК України в редакції від 15.12.2017 року, встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно п. 9 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції від 15.12.2017 року справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою суду від 24 квітня .2018 року вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження.

Так, в судовому засіданні встановлено, що 20 грудня 2015 року помер ОСОБА_4, про що Інгулецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського правління юстиції Дніпропетровській області складено відповідний актовий запис № 953, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-КИ № 658725 від 22.12.205 року. (а.с.4)

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 травня 2018 року встановлено факт проживання однією сімєю без шлюбу ОСОБА_3 з ОСОБА_4, померли в наслідок нещасного випадку на виробництві 20 грудня 2015 року, починаючи з 28 травня 2003 року по день його смерті. (а.с.5-7

Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області (на теперішній час ОСОБА_6 виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області) призначило ОСОБА_3Й одноразову допомогу в розмірі 137800,00 грн. (а.с.8)

Згідно довідки управління Пенсійного фонду України в Інгулецькому районі м.Кривого Рогу Дніпропетровської області №936-04 від 11.07.2017 р. розмір пенсії ОСОБА_3 за період січня 2015 року по грудень 2015 року склав 14997,32 грн. (а.с.10)

Позивач після смерті чоловіка звернулася до відповідача з заявою про призначення виплат у звязку з втратою годувальника, однак листом виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України №04/2680 від 18.07.2017 року їй відмовлено, у звязку з відсутністю встановленого в судовому порядку факту перебування на утриманні чоловіка (а.с.9)

Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року №5, встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів існування.

Згідно статті 41 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування», в редакції на час встановлення МСЕК причинного звязку смерті чоловіка позивача з професійним захворюванням, у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після його смерті.

Такими непрацездатними особами є: 1) діти, які не досягли 16 років; діти з 16 до 18 років, які не працюють, або старші за цей вік, але через вади фізичного або розумового розвитку самі не спроможні заробляти; діти, які є учнями, студентами (курсантами, слухачами, стажистами) денної форми навчання, - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ними 23 років; 2) особи, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", якщо вони не працюють; 3) інваліди - члени сімї потерпілого на час інвалідності; 4) неповнолітні діти, на утримання яких померлий виплачував або був зобовязаний виплачувати аліменти; 5) непрацездатні особи, які не перебували на утриманні померлого, але мають на це право.

Згідно з ч. ч. 2, 4ст. 75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

При цьому, згідно із Законом України "Про прожитковий мінімум" від 15.07.1999 №966-ХIV, прожитковий мінімум це вартісна величина набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, які необхідні для нормального функціонування організму людини для задоволення основних соціальних та культурних потреб особистості.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" базовим державним соціальним стандартом є прожитковий мінімум, встановлений законом, на основі якого визначаються державні соціальні гарантії та стандарти у сфері доходів населення, житлово-комунального, побутового, соціально-культурного обслуговування, охорони здоров'я та освіти.

Прожитковий мінімум включає: 1) набір продуктів харчування 2) набір непродовольчих товарів 3) набір послуг. Перші два набори визначаються в натуральних показниках, третій у нормативах споживання.

Набір продуктів харчування формується з використанням нормативів фізіологічної потреби організму людини в продуктах харчування, з урахуванням їхнього хімічного складу та енергетичної цінності, з урахуванням рекомендацій Всесвітньої організації охорони здоров'я. Вартість такого набору визначається як сума вартостей споживання кожного продукту, включеного до набору продуктів харчування відповідної групи населення. Основними принципами формування набору продуктів харчування є: 1) забезпечення дитини повноцінним харчуванням для розвитку здорового організму 2) забезпечення дитини віком від 6 до 18 років додатковим харчуванням для активного соціального та фізичного розвитку 3) задоволення організму працюючої особи у відтворенні працездатності, збереження працездатності для безробітного, відновлення в необхідних випадках працездатності для особи, яка її втратила 4) підтримання повноцінного функціонування організму людини похилого віку.

Набір непродовольчих товарів формується згідно з нормативами забезпечення засобами гігієни, медикаментозними засобами, засобами захисту організму людини від впливу навколишнього середовища, а також засобами для влаштування побуту. Непродовольчі товари бувають індивідуального користування (верхній зимовий одяг, верхній демісезонний одяг, костюм (сукня), натільна білизна, панчішно-шкарпеткові вироби, головні убори, галантерейні вироби, взуття) і загальносімейного користування (текстильні вироби, білизна, посуд, побутові прилади, меблі, предмети першої потреби, предмети санітарії та ліки). Вартість набору складається із суми вартостей споживання непродовольчих товарів індивідуального та загальносімейного користування на одну особу на рік. Основними принципами формування набору непродовольчих товарів є: 1) забезпечення збереження здоров'я та підтримання життєдіяльності організму людини 2) урахування особливостей потреб осіб, які належать до різних соціальних і демографічних груп населення 3) урахування культурно-побутових потреб особистості.

До набору послуг включаються житлово-комунальні, транспортні, побутові послуги, послуги зв'язку, закладів культури, освіти, охорони здоров'я та інші. Основними принципами формування набору послуг є: 1) задоволення мінімальної потреби громадян у житлі, організації побуту, користуванні транспортом, закладами культури, у підтриманні зв'язку з навколишнім середовищем 2) задоволення потреби громадян у користуванні закладами освіти, охорони здоров'я 3) визначення житлово-комунальних послуг (з водопостачання, теплопостачання, газопостачання, електропостачання, водовідведення, утримання та експлуатації житла і прибудинкових територій, сміттєзбирання, утримання ліфтів), на основі соціальної норми житла та нормативів споживання зазначених послуг 4) урахування особливостей потреб осіб, які належать до різних соціальних і демографічних груп населення.

Законом України «Про державний бюджет на 2015 рік» встановлено, що прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність складає: з 1 вересня 2015 року - 1074 гривні.

Із довідки управління Пенсійного Фонду України вбачається, що розмір пенсії, яку отримувала ОСОБА_3 з грудня 2015 року становив 1333,11 грн., який збільшувався. (а.с.10)

Таким чином, при визначенні прожиткового мінімуму законодавцем враховано всі необхідні щомісячні потреби для фізичних осіб та визначено, що з 01 січня 2015 року (на момент смерті чоловіка позивача) таким прожитковим мінімумом для осіб, які втратили працездатність, тобто й для позивача ОСОБА_3, є 1074 грн.

Крім того, як вбачається із матеріалів справи, постановою Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 07 липня 2017 року позивачу призначено одноразову допомогу в разі смерті потерпілого його сім'ї в розмірі 137800,00 грн.

Отже, матеріалами справи підтверджується, що на момент смерті ОСОБА_4 позивач була непрацездатною особою, однак отримувала пенсію у розмірі 1333,11 грн. (грудень 2015 року), що перевищує визначений законом прожитковий мінімум.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав, для задоволення позовних вимог позивача про встановлення факту перебування на утриманні чоловіка, у звязку з їх недоведеністю та необґрунтованістю, тому відмовляє у задоволенні позову.

У звязку з відмовою у задоволенні позову судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Керуючись ст.75 СК України, ст.ст. 4,5,13,77,121,141,265, 315, 354 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Кривому Розі Дніпропетровської області про встановлення факту перебування на утриманні залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Дніпровського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 09 листопада 2018 року.

Суддя: С. В. Ступак