НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 183/4251/17
№ 2/183/533/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2018 року м.Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Парфьонова Д.О., за участі: секретаря судового засідання Соловйової Т.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Знаменівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Лили Інни Армоніківни про:

визнання права власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 62,0 кв.м. в порядку спадкування за законом після ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року,

встановив:

позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер чоловік позивача - ОСОБА_3 Після смерті чоловіка позивач звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, яка складалася з земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та житлового будинку. Звернувшись до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки інші спадкоємці за законом відмовилися від отримання спадщини на користь неї, позивач отримала відмову, обґрунтовану відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу спадкодавця на спадкове майно. Вказуючи, що оригінал документу про право власності у нього та у речах спадкодавця не зберігся, а відповідь органу, що здійснював державну реєстрацію права власності підтверджують факт існування права зазначає, що відмова нотаріуса порушує її спадкові права.

Представник позивача до суду не з`явився, надавши заяву, в якій підтримав позов та просив його задовольнити.

Представником відповідача, третьою особою, надано суду заяви, згідно з якими останні просили розглядати позов у їх відсутність. Не заперечили проти задоволення позову.

Судом 16 листопада 2017 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів, витребувано спадкову справу після смерті ОСОБА_3

Позовна заява у відповідності до положень п.9 ч.1 ст.1 Розділу ХІІІ ЦПК України в редакції, встановленій Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII розглянута за правилами чинного ЦПК України з урахуванням вимог до заяви, в редакції ЦПК України, що діяли до набрання чинності Законом України № 2147-VIII.

У зв'язку з неявкою всіх учасників справи в судове засідання, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 27 червня 2003 року в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право власності ОСОБА_3 на будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 /а.с.10-11/. Також, у відповідності до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок по АДРЕСА_1, складеного інженером з інвентаризації нерухомого майна, будинок в цілому складається з: житловий будинок літ. А, загальною площею 62,0 кв.м., житловою площею 27,3 кв.м., прибудови літ. а, ганку, літньої кухні літ. Б, прибудови літ. б, ганку, козирку, входу у погріб літ. В, погрібу літ. пг, вбиральні літ. Г, сараю літ. Д, літнього душу літ. Е, навісу літ. Ж, навісу літ. З, гаражу літ. І, навісу літ. Л, колодязю літ. к, зливної ями літ. я, зливної ями літ. я1, огорожі №№ 1,3, 4, 6, 7, воріт з хвірткою № 2, воріт № 5, покриття І.

22 червня 2015 року ОСОБА_3 склав заповіт, за яким заповів ОСОБА_4 належну йому земельну ділянку, кадастровий номер ІНФОРМАЦІЯ_3.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_3 помер /а.с.8/. На момент смерті разом з ОСОБА_3 постійно проживали ОСОБА_1 - дружина, ОСОБА_5 - син, ОСОБА_4 - донька, онуки: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8

24 січня 2017 року до Приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Лили І.А. з заявою про прийняття спадщини за заповітом та про відмову від прийняття спадщини за законом на користь ОСОБА_1 звернулася ОСОБА_4 - донька ОСОБА_3

24 січня 2017 року ОСОБА_1, дружиною спадкодавця, повідомлено нотаріуса про прийняття спадщини після ОСОБА_3 та про інших спадкоємців, якими є діти померлого.

24 січня 2017 року ОСОБА_5 звернувся до нотаріуса із заявою про відмову від прийняття спадщини за законом на користь ОСОБА_1

07 лютого 2017 року ОСОБА_4 подано заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом та 07 лютого 2017 року нотаріусом видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом.

Листом нотаріуса від 08 лютого 2017 року № 01-16/24 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через не представлення оригіналу документу, який підтверджує право власності спадкодавця на спадкове майно.

Розглядаючи позовні вимоги суд виходить з наступного.

У відповідності до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК України).

За ч.1 ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України).

У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, зазначені в заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Ч.1 ст.1258 ЦК України встановлює, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до ст.ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Ст.1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Ч.1 ст.1269 ЦК України визначає, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Ст.1273 ЦК України визначає, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги (ч.2 ст.1274 ЦК України).

Таким чином, оскільки наданими суду доказами в своїй сукупності підтверджується факт набуття спадкодавцем за життя спірного житлового будинку, позивач, через смерть спадкодавця та в зв'язку зі змінами в законодавстві щодо реєстрації права власності немає можливості отримати від органу, що здійснював видачу правовстановлюючого документу дублікат такого документу. Враховуючи, що позивач, як спадкоємець першої черги за законом своєчасно звернувся з заявою про прийняття спадщини, а інші спадкоємці першої черги відмовився від прийняття спадщини на користь позивача, підставою відмови у видачі свідоцтва про право власності нотаріусом вказано відсутність належних правовстановлюючих документів, чим порушуються спадкові права позивача, інші особи, які мають право на спадщину за законом чи заповітом на майно, що є предметом спору, у відповідності до матеріалів спадкової справи, з урахуванням доказів, отриманих судом - відсутні, суд приходить до висновку, що аргументи позивача обґрунтовані підтверджені належними, допустимими та достовірними доказами, норми права, на які посилається позивач в обґрунтування позову підлягають застосуванню до даних правовідносин і наявні підстави для визнання за позивачем права власності на майно, належне померлій особі в порядку спадкування за законом, а тому - позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3, 5, 12, 77-82, 141, 258, 259, 264-265, 268 ЦПК України, суд -

вирішив:

позовну заяву ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованої: АДРЕСА_1; РНОКПП НОМЕР_1) до Знаменівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області (місцезнаходження: вул. Красіна, 182, с. Знаменівка Новомосковського району Дніпропетровської області; ), за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Лили Інни Армоніківни (місцезнаходження: вул. Гетьманська, 37, м. Новомосковськ Дніпропетровської області; номер свідоцтва 5904) - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1, що в цілому складається з: житлового будинку літ. А, загальною площею 62,0 кв.м., житловою площею 27,3 кв.м., прибудови літ. а, ганку, літньої кухні літ. Б, прибудови літ. б, ганку, козирку, входу у погріб літ. В, погрібу літ. пг, вбиральні літ. Г, сараю літ. Д, літнього душу літ. Е, навісу літ. Ж, навісу літ. З, гаражу літ. І, навісу літ. Л, колодязю літ. к, зливної ями літ. я, зливної ями літ. я1, огорожі №№ 1,3, 4, 6, 7, воріт з хвірткою № 2, воріт № 5, покриття І, в порядку спадкування за законом після ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Д.О. Парфьонов