Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/1393/18 Головуючий у 1-й інстанції: Горбачова Ю.В.
Є.У.№ 320/3883/17 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2018 року м. Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

Головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Маловічко С.В.,

ОСОБА_2,

секретар: Остащенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» на дії державного виконавця Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_3, за участю заінтересованої особи: боржник ОСОБА_4,

за апеляційною скаргоюОСОБА_4 в особі представника за довіреністю ОСОБА_5 на ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 27 грудня 2017 року,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2017 року ПАТ АБ «Укргазбанк» (далі Банк) звернувся до суду з зі скаргою на дії державного виконавця Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_3, в якій з урахуванням уточнень (а.с.40), просить визнати неправомірними дії державного виконавця Садомової Н.В. щодо винесення постанови від 13.04.2017 року про повернення виконавчого документу стягувачу, винесену в межах виконавчого провадження № 48707465; скасувати постанову начальника Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Запорізькій області від 11.05.2017 року про відмову у задоволенні скарги; скасувати постанову державного виконавця Мелітопольського ВДВС ОСОБА_3 від 13.04 2017 року про повернення виконавчого документу стягувачу, винесену в межах виконавчого провадження № 48707465; поновити виконавче провадження № 48707465; поновити чинність арешту майна боржника, а саме: накласти арешт на нежитлову будівлю загальною площею 435,9 кв. м, розташованого за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Чкалова, 1а, власником якого є ОСОБА_4

В обґрунтування своєї скарги Банк зазначав, що у Мелітопольському міськрайонному відділі державної виконавчої служби ГТУЮ у Запорізької області на примусовому виконанні перебувало зведене виконавче провадження ВП № 48707465 за виконавчим листом № 320/12756/14-ц, виданим 10.08.2015 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області, про стягнення на користь АБ «Укргазбанк» з ОСОБА_6 і ОСОБА_4 в солідарному порядку заборгованості за кредитом у розмірі 26 248,99 доларів США, а також за виконавчим листом №320/10494/13-ц, виданим цим же судом 14.12.2014 року, про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості за кредитом у розмірі 364 847, 27 грн.

26.02.2016 року державним виконавцем складено акт опису та арешту нерухомого майна боржника ОСОБА_4, яке знаходиться в іпотеці ПАТ «Дельта Банк». 05.05.2016 року була визначена ринкова вартість цього майна, яка відповідно до звіту склала 1913043,00 грн. Державний виконавець був зобовязаний передати зазначене майно боржника для реалізації за початковою вартістю майна до. На порушення вимог ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець передав іпотечне майно на реалізацію після закінчення шестимісячного строку з дня підписання звіту про оцінку.

За результатами проведених електронних торгів майно не було реалізовано, проте державний виконавець не повідомила про це стягувача, не отримала письмової згоди іпотекодержателя на передачу нереалізованого майна ПАТ АБ «Укргазбанк», і своєю постановою від 13.04.2017 року повернула виконавчі документи стягувачу.

Посилаючись на неправомірність дій державного виконавця, не вжиття всіх передбачених законом заходів до примусового виконання судового рішення, в тому числі щодо обмеження виїзду боржника за кордон, просив про задоволення скарги.

Ухвалою Мелітополського міськрайонного суду Запорізької області від 27 грудня 2017 року скаргу задоволено частково. Скасовано постанову державного виконавця Мелітопольського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_3 від 13.04.2017 року про повернення виконавчого документа стягувачу ПАТ АБ «Укргазбанк».

В частині вимог стягувача ПАТ АБ «Укргазбанк» про скасування постанови начальника Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Запорізькій області від 11.05.2017 року про відмову в задоволенні скарги залишено без розгляду.

В задоволенні іншої частини скарги ПАТ АБ «Укргазбанк» відмовлено.

Державний виконав Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_3 судове рішення не оскаржувала.

Стягувач ПАТ АБ «Укргазбанк» з ухвалою суду першої інстанції погодився і в апеляційному порядку її не оскаржував, заперечень на апеляційну скаргу не подавав.

Апеляційне провадження відкрито за апеляційною скаргою боржника ОСОБА_4, який зазначив, що судом першої інстанції порушені норми матеріального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Зокрема, боржник не погоджується з висновками суду про недотримання державним виконавцем порядку відправлення поштової кореспонденції учасникам виконавчого провадження. Крім того, нерухоме майно перебуває в іпотеці ПАТ «Дельта банк», а тому ні за яких обставин не могло бути передано у власність ПАТ АБ «Укргазбанк».

В письмових поясненнях на апеляційну скаргу Державний виконавець Садомова Н.В. зазначила, що підтримує апеляційну скаргу, оскільки вважає ухвалу суду першої інстанції такою, що постановлена з порушенням норм матеріального права.

В засідання апеляційного суду ні державний виконавець, ні учасники виконавчого провадження не зявилися, про час і місце розгляду скарги були повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення судових повісток адресатам, причини своєї неявки суду не повідомили.

Від представника боржника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_7 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у звязку із її зайнятістю в іншій справі.

Представник ОСОБА_5, який представляв інтереси ОСОБА_4 у суді першої інстанції, причини своєї неявки суду не повідомив.

Колегія суддів визнала причини неявки учасників справи неповажними і такими, що не перешкоджають розгляду справи по суті.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню а судове рішення зміні в частині обґрунтування причин задоволення скарги з огляду на такі обставини.

Судом встановлено, що з вересня 2015 року на примусовому виконанні у Мелітопольському міськрайонному ВДВС ГТУЮ Запорізької області перебувало зведене ВП 48707465, боржником за яким є ОСОБА_4, до складу якого входять: ВП № 46327408 з виконання виконавчого листа № 320/10194/13-ц, виданого 04.12.2014 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості по кредитному договору в сумі 364 847,27 грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 3 441 грн. та ВП № 48707465 з виконання виконавчого листа № 320/1756/14-ц, виданого 10.08.2015 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_6, ОСОБА_4 в солідарному порядку на користь ПАТ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором № 262/08/3 від 13.06.2008 року в сумі 26 248,99 доларів США та 1907,05 грн. судових витрат.

В процесі здійснення виконавчих дій з банківських рахунків боржника списано на користь ПАТ «Дельтабанк» 3 236,10 грн., ПАТ АБ «Укргазбанк» 3 167,10 грн..

Державним виконавцем встановлено, що боржник ОСОБА_4 регулярних доходів не має, за місцем реєстрації не проживає.

Згідно довідки користувача бази даних АІС «Автомбіль» за боржником значаться: транспортний засіб ЗИЛ 130 КС 2571А, д/н НОМЕР_1, 1989 року випуску, синього кольору; транспортний засіб САЗ 3507, д/н НОМЕР_2, 1988 року випуску, синього кольору; транспортний засіб ЗАЗ 110307, д/н НОМЕР_3, 2004 року випуску, синього кольору, які арештовано 12.02.2015 року та 26.03.2015 року постановами державного виконавця оголошено розшук зазначених транспортних засобів і на теперішній час місцезнаходження арештованих автомобілів не встановлено.

Згідно інформації з реєстру прав власності на нерухоме майно від 12.02.2015 року за боржником зареєстровано право власності на нежитлову будівлю, розташовану за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Чкалова, 1а, загальна площа якої, складає 435,9 кв.м, що знаходиться в іпотеці ПАТ «Дельта Банк».

12.02.2016 року постановою державного виконавця на вказане нерухоме майно накладено арешт та оголошення заборони на його відчуження.

26.02.2016 року складено акт опису та арешту майна на нежитлову будівлю.

25.04.2016 року до ВДВС надійшов звіт про оцінку майна, згідно якому вартість арештованого майна складає 1 913 043,00 грн. без ПДВ. Строк чинності цього звіту до 25.10.2016 року.

Оскільки вартість нежитлової будівлі в розмірі 1 913 043,00 грн. перевищувала розмір заборгованості стягувачу-заставодержателю, кредитор АТ «Укргазбанк», який не є заставодержателем, мав право на задоволення своїх вимог з такого майна.

З квітня 2016 року державним виконавцем здійснювалися організаційні з оцінки нерухомості, рецензуванні звіту і передачі майна на реалізацію тощо.

За результатами електронних торгів, які призначалися тричі, нерухоме майно не було реалізовано. 20.02.2017 року до ВДВС надійшло повідомлення ЗФ ДП «СЕТАМ» від 17.02.2017року за вих.№ 301/26-12-17 системою СЕТАМ сформовано протокол № 236388 проведення електронних торгів від 17.02.2017 року, відповідно до якого треті електронні торги за лотом №195433 з реалізації арештованого майна не відбулись.

10.03.2017 року за вих. № 5370 стягувачам, у тому числі і ПАТ «Украгазбанк» направлено пропозицію вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна боржника ОСОБА_4 за ціною третіх електронних торгів 1 339 130,10 грн. і надано 10 денний строк з дня отримання зазначеного повідомлення для письмової відповіді про прийняте рішення.

Постановою державного виконавця від 13.04.2017 на підставі п.3 ч. 1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повернуто стягувачу, який відмовився залишити за собою майно боржника ОСОБА_4, не реалізоване під час виконання рішення, іншого майна, на яке можливо звернути стягнення, не виявлено.

Задовольняючи частково скаргу, суд першої інстанції виходив з того, що державний виконавець не надав доказів про належне повідомлення ПАТ «Укргазбанк» про те, що не відбулися електронні торги з реалізації майна боржника.

Проте в повній мірі з такими висновками суду погодитися не можна з огляду на такі обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур'єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Документи виконавчого провадження державним органам, органам місцевого самоврядування, банкам, іншим фінансовим установам, підприємствам, установам, організаціям, посадовим чи службовим особам можуть надсилатися у формі електронних документів.

Вимог щодо направлення повідомлення про результати електронних торгів рекомендованою кореспонденцією вказана норма Закону не містить.

На підтвердження факту повідомлення ПАТ АБ «Укргазбанк» про результати електронних торгів державний виконавець надав суду лист від 10.03.2017 р. №5370 і пакет поштових відправлень простої кореспонденції від 10.03.3017р., в якому за №10 зазначено про направлення адресату листа №5370 (а.с.82-83).

Як вбачається із виконавчого документа, адресою стягувача ПАТ АБ «Укргазбанк» є м.Київ, вул. Єреванська, буд 1.

Проте, відповідно до листа державного виконавця від 10.03.2017 р. №5370, адресованого ПАТ АБ «Укргазбанк», в якому кредитору було повідомлено про результати третіх електронних торгів, вказаний лист на порушення ч.1 ст. 28 Закону№ 1404-VIII був направлений не за адресою, зазначеною у виконавчому документі, а за адресою Запорізької обласної дирекції Банку, яка зазначалася в заяві про відкриття виконавчого провадження як адреса для листування.

Зважаючи на те, що державним виконавцем надані відповідні письмові докази на підтвердження факту направлення на адресу структурного підрозділу стягувача листа щодо залишення за собою нереалізованого майна, висновки суду першої інстанції щодо недоведеності цих обставин не відповідають фактичним обставинам справи.

Разом з тим, поза увагою суду першої інстанції залишилися інші доводи скарги ПАТ АБ «Укргазбанк», які заслуговують на увагу.

За змістом пункту 1 частини першої статті 10 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII) заходом примусового виконання судових рішень є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають у інших осіб або належать боржникові від інших осіб.

Загальний порядок звернення стягнення на майно боржника визначено у главі 6 Закону № 1404-VIII.

Згідно з частиною першою статті 48 Закону № 1404-VIII звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Відповідно до статті 55 Закону № 1404-VIII на майно, яке перебуває в іпотеці та не входить до Переліку видів майна, на яке не може бути звернено стягнення за виконавчими документами, допускається звернення стягнення на майно, яке полягає, зокрема, в його арешті та примусовій реалізації.

Загальний порядок звернення стягнення на заставлене майно визначений статтею 51 Закону № 1404-VIII, відповідно до частини 7 якої примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

За положеннями статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Частиною 1 статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (частина 3 статті 33 Закону України «Про іпотеку»).

Нормами статей 36, 37, 38 цього Закону також передбачено право сторін договору іпотеки визначати інші позасудові способи задоволення вимог іпотекодержателя.

Таким чином, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що передбачений розділом V Закону України «Про іпотеку» та частиною 7 статті 51 Закону № 1404-VIII спеціальний примусовий порядок звернення стягнення на предмет іпотеки з метою задоволення вимог іпотекодержателя застосовується за умови ухвалення судом рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки або вчинення нотаріусом виконавчого напису (статті 39, 41 Закону України «Про іпотеку»).

У той самий час, якщо виконавчі дії вчиняються на підставі судового рішення про стягнення заборгованості та за відсутності судового рішення або виконавчого напису нотаріуса про звернення стягнення на предмет іпотеки, то вони регулюються загальними нормами Закону № 1404-VIII, а не нормами спеціального Закону України «Про іпотеку».

За положенням п.2,3 ч.1 ст. 51 Закону № 1404-VIII для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі, якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю; за наявності письмової згоди заставодержателя.

Частиною 3 ст.51 Закону № 1404-VIII передбачено, що для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або коли йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі.

Встановивши, що вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю, державний виконавець при передачі заставного майно на реалізацію, не повідомив заставодержателя про те, що боржник має невиконані боргові зобовязання перед іншим кредитором ПАТ АБ «Укргазбанк», не отримав письмової згоди іпотекодержателя на передачу іпотечного майна у власність іншого кредитора після того, як електронні торги не відбулися.

Вказана обставина унеможливила подальшу передачу заставного майна ПАТ АБ «Укргазбанк» без згоди заставодержателя ПАТ «Дельта Банк».

Поза увагою суду першої інстанції залишилися доводи скарги про те, що в силу приписів ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Пунктом 19 вказаної норми права передбачено, що у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, прокладених на нього рішенням, державний виконавець має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України до виконання зобовязань за рішенням.

Як вбачається із скарги ПАТ АБ «Укргазбанк» неодноразово звертався до державного виконавця із заявою про застосування вказаного заходу обмеження до боржника.

Встановивши, що боржник, який не проживає за місцем реєстрації, є власником трьох транспортних засобів, що перебувають у розшуку, з вересня 2015 року рішення суду про стягнення з нього кредитної заборгованості на суму 26 248 доларів США не виконує, державний виконавець не обговорив питання про можливість вжиття до нього заходів, передбачених ст.11 п.19 Закону «Про виконавче провадження».

Аналіз фактичних обставин справи свідчить про те, що державним виконавцем не вжиті всі передбачені законом заходи до примусового виконання судового рішення, а тому постанова про повернення виконавчого листа стягувачу ПАТ АБ «Укргазбанк» є передчасною.

Доводи апеляційної скарги боржника про те, що державним виконавцем не порушувалися приписи ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», що нерухоме майно перебуває в заставі іншого банку, а тому ПАТ АБ «Укргазбанк» не має права на це майно, є неспроможними.

Як зазначалося вище, вартість заставного майна значно перевищує розмір заборгованості ОСОБА_4 перед іпотекодержателем, отже, іпотечне майно могло бути передано на задоволення вимог іншого кредитора, скаржника по цій справі, у випадку дотримання державним виконавцем вимог ч.1 п.3 ст.51 Закону № 1404-VIII.

За положенням ст.376 ЦПК України підставами для зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального, неправильне застосування норм матеріального права.

Зважаючи на те, що апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність скасування постанови про повернення виконавчого документу стягувачу ПАТ АБ «Укргазбанк», проте з інших правових підстав, оскаржувана ухвала у відповідності до ст. 376 ЦПК України підлягає зміні в частині правового обґрунтування причин задоволення скарги.

Керуючись ст. ст.374, 376, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 27 грудня 2017 року по цій справі скасувати в частині правового обґрунтування причин задоволення скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: