Справа № 405/7247/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2018 року Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі

головуючої судді: Шевченко І.М.

при секретарі : Фришко А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький цивільну справу за позовом Кіровоградського міськрайонного центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом, в якому просить стягнути з відповідача незаконно отримані ним кошти у розмірі 1 729,33 грн. на користь центру.

Позов обґрунтовано тим, що 31.03.2016 року відповідач звернувся до Центру зайнятості з заявою про реєстрацію його безробітним та призначення допомоги по безробіттю. При цьому, у своїй заяві про надання статусу безробітнього він зазначив, що ознайомлений з правами та обовязками безробітного, що визначені законами України «Про зайнятість населення», «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Відповідач підписав попередження про зобов»язання безробітної особи, зареєстрованої у державні виконавчій службі зайнятості, згідно з якими мав би попереджувати фахівця центру зайнятості щодо працевлаштування його на постійну чи тимчасову роботу, укладання цивільно-правового договору на виконання робіт чи надання послуг та вартості наданих послуг унаслідок умисного невиконання своїх обов»язків та зловживання ними. На підставі представлених документів, керуючись законами України «Про зайнятість населення» №5067-УІ, «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», центр надав відповідачу статус безробітного (наказ від 04.04.2016 № НТ 160404) та призначив допомогу по безробіттю з 07.04.2016 року по 01.04.2017 року (наказ від 07.04.2016 року № НТ160407).

З 31.12.2016 року відповідачу було припинено виплату допомоги по безробіттю у звязку з невідвідуванням безробітним Державної служби зайнятості без поважних причин 30 календарних днів і більше. 07.02.2017 року при обміні інформацією в електронному вигляді між ОДПІ ГУ ДФС, Пенсійним фондом України та фондами загальнообовязкового державного соціального страхування, що здійснюється згідно з Наказом Міндоходів і зборів України від 19.09.2013 № 494, центром була отримана інформація про осіб, які були зареєстровані в державній службі зайнятості як безробітні, та за даними відомостей ПФУ одночасно мали ознаки доходу, що повязані з працевлаштуванням за трудовою книжкою чи цивільно-правовим договором.

У відповідача було виявлену категорію «3, особи, які виконують роботи за договорами ЦПХ» від приватного підприємства «БК Піраміда» у період з 01.12.2016 року по 31.12.2016 року, що співпадає з періодом отримання ним допомоги по безробіттю.

Враховуючи отриману інформацію, керуючись п.18 ч.2 ст.22 Закону України «Про зайнятість населення», Порядком розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової служби України від 13.02.2009 року № 60/62, центром було проведено розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення (акт розслідування від 15.02.2017 року № 159). Встановлено, що відповідач працював у період з 01.12.2016 року по 31.12.2016 року за цивільно-правовим договором з ПП «БК Піраміда» (договір від 30.11.2016 року № К30/11-16) та здійснював ведення обліку інструментів та матеріалів на будівництво комбікормового заводу, за що отримав винагороду у розмірі 1 600 грн. ( акт здачі - приймання робіт від 31.12.2016 року).

На підставі встановлених фактів центром було прийнято рішення про повернення відповідачем незаконно отриманих коштів за період з 01.12.2016 року по 11.12.2016 року в сумі 1 729,33 грн., йому направлялось повідомлення про повернення коштів, але відповідач борг не повернув.

Посилаючись на викладене, норми діючого законодавства, просить позов задовольнити.

В судове засідання представник позивача не з»явилась, про час та місце слухання справи повідомлена, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала, посилаючись на обставини, що в ньому викладені та просила його задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився, повідомлений про час та місце розгляду справи через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» Фонд загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття створюється для акумуляції страхових внесків, контролю за використанням коштів, виплати забезпечення та надання соціальних послуг.

Центральним органом виконавчої влади, який виконує функції виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття є Державна служба зайнятості відповідно до Положення про Державну службу зайнятості України, затвердженого Указом Президента України від 16.01.2013 року № 19/2013, яка представляє інтереси Фонду в судових та інших органах, проводить у встановленому порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення, здійснює контроль за використанням коштів Фонду, що передбачено підп. 25, 27, 28, 29, 30 п. 4 Положення. Служба здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи, а також через міжрегіональні територіальні органи Служби.

Кіровоградський міськрайонний центр зайнятості входить у централізовану систему державних установ державної служби зайнятості, є базовим центром зайнятості, що виконує завдання та функції виконавчої дирекції Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування на випадок безробіття відповідно до п.п. 1, 6 Положення про Кіровоградський міськрайонний центр зайнятості.

Правове визначення поняття безробіття та зайнятості міститься в Законі України «Про зайнятість населення» від 05.07.2012 року № 5067-VI, який набрав чинності з 01.01.2013. Згідно з п.7 ч. 1 Закону зайнятість - це не заборонена законодавством діяльність осіб, пов'язана із задоволенням їх особистих та суспільних потреб з метою одержання доходу (заробітної плати) у грошовій або іншій формі, а також діяльність членів однієї сім'ї, які здійснюють господарську діяльність або працюють у суб'єктів господарювання, заснованих на їх власності, у тому числі безоплатно. У ст.1 Закону встановлено право кожного на вільне обрання зайнятості. Відповідно до ч.1 ст. 3 кожен має право на вільно обрану зайнятість, яка є реалізацією права громадянина вільно обирати вид діяльності, не заборонений законом (зокрема, що не повязаний з виконанням оплачуваної роботи, а також професією та місцем роботи відповідно до своїх здібностей та потреб).

Відповідно до абз.1 ч.1 ст. 4 зазначеного Закону до зайнятого населення, належать громадяни, які, зокрема, самостійно забезпечують себе роботою.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 31.03.2016 року звернувся до Центру зайнятості з заявою про реєстрацію його безробітним та призначення допомоги по безробіттю. При цьому, у своїй заяві про надання статусу безробітнього він зазначив, що ознайомлений з правами та обовязками безробітного, що визначені законами України «Про зайнятість населення», «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Відповідач підписав попередження про зобов»язання безробітної особи, зареєстрованої у державні виконавчій службі зайнятості, згідно з якими мав би попереджувати фахівця центру зайнятості щодо працевлаштування його на постійну чи тимчасову роботу, укладання цивільно-правового договору на виконання робіт чи надання послуг та вартості наданих послуг унаслідок умисного невиконання своїх обов»язків та зловживання ними. На підставі представлених документів, керуючись законами України «Про зайнятість населення», «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», центр надав відповідачу статус безробітного (наказ від 04.04.2016 № НТ 160404) та призначив допомогу по безробіттю з 07.04.2016 року по 01.04.2017 року (наказ від 07.04.2016 року № НТ160407).

З 31.12.2016 року відповідачу було припинено виплату допомоги по безробіттю у звязку з невідвідуванням безробітним Державної служби зайнятості без поважних причин 30 календарних днів і більше. 07.02.2017 року при обміні інформацією в електронному вигляді між ОДПІ ГУ ДФС, Пенсійним фондом України та фондами загальнообовязкового державного соціального страхування, що здійснюється згідно з Наказом Міндоходів і зборів України від 19.09.2013 № 494, центром була отримана інформація про осіб, які були зареєстровані в державній службі зайнятості як безробітні, та за даними відомостей ПФУ одночасно мали ознаки доходу, що повязані з працевлаштуванням за трудовою книжкою чи цивільно-правовим договором.

У відповідача було виявлену категорію «3, особи, які виконують роботи за договорами ЦПХ» від приватного підприємства «БК Піраміда» у період з 01.12.2016 року по 31.12.2016 року, що співпадає з періодом отримання ним допомоги по безробіттю.

За правилами частини 3 ст.44 3акону України «Про зайнятість населення» відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного.

У частинах 2, 3 статті 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування України на випадок безробіття», яка визначає права, обовязки та вiдповiдальнiсть застрахованих осіб, такі особи, зареєстровані в установленому порядку як безробiтнi особи, зобовязані своєчасно подавати вiдомостi про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обовязків та зловживання ними стягується з цієї особи з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Одним з видів матеріального забезпечення на випадок безробіття згідно з частиною першою статті 7 Закону є допомога по безробіттю.

Згідно з підпунктом 1 п.37 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2013 року № 198 передбачено, що центр зайнятості припиняє реєстрацію безробітних, зокрема, з дня початку зайнятості особи: працевлаштування за наймом на умовах трудового договору (контракту) чи укладення цивільно-правового договору щодо виконання робіт (надання послуг).

Судом встановлено, що з правами та обовязками зареєстрованого безробітного відповідач був ознайомлений особисто, про що зазначив у своїй заяві про надання статусу безробітного.

Невиконання відповідачем обовязків безробітного призвело до незаконного отримання ним допомоги по безробіттю за період з 01.12.2016 року по 11.12.2016 року на загальну суму 1 729,33 грн.

Про прийняте рішення стосовно необхідності повернення незаконно отриманих коштів допомоги по безробіттю Центр зайнятості повідомив відповідача шляхом направлення йому за адресою реєстрації місця проживання листа-претензії від 17.03.2017 року № 06-35/910/08 та копії наказу Центру зайнятості від 17.03.2017 року № 139-Д «Про повернення коштів».

На день звернення в суд відповідач добровільно кошти не відшкодував.

Статтею 39 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» визначено, що спори, які виникають із правовідносин за цим Законом, вирішуються в судовому порядку.

Статтею 11 Цивільного кодексу України, встановлено що підставою виникнення цивільних прав і обов'язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (стаття 1166 Цивільного кодексу України).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені ним та документально підтверджені судові витрати по справі в сумі 1 762,00 грн.

На підставі викладеного і ст. ст. 11, 1166 ЦК України, Закону України «Про зайнятість населення», керуючись ст.ст. 7, 12, 17, 18, 76, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов Кіровоградського міськрайонного центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення коштів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) на користь Кіровоградського міськрайонного центру зайнятості (, р/р 1003 в ГУ ДКСУ Кіровоградської області код банку 823016) кошти в сумі 1 729,33 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) на користь держави судовий збір в сумі 1 762,00 грн.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ленінського районного

суду м. Кіровограда І. М. Шевченко