Справа № 346/2764/15-ц
Провадження № 22-ц/4808/76/18
Головуючий у 1 інстанції Потятинник Ю. Р.
Суддя-доповідач Максюта
У Х В А Л А

12 листопада 2018 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Максюти І.О.

суддів: Василишин Л.В.,Матківського Р.Й.,

з участю секретаря Мельник О.В.,

апелянтів ОСОБА_2 та ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на ухвалу Коломийського міськрайонного суду, постановлену під головуванням судді Потятинника Ю.Р. 19 липня 2018 року у м. Коломия, по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Згідно абзацу третього пункту 3 розділу XII Прикінцеві та Перехідні положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та пункту 8 розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального Кодексу України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжували здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Відповідно до ч.6 статті 147 закону України «Про судоустрій і статус суддів» у частині виконання рішень про утворення судів та п. 3 ч.1 ст. 31 ЦПК України справу за єдиним унікальним номером 346/2764/15-ц 04.10.2018 року передано для розгляду до Івано-Франківського апеляційного суду.

У червні 2015 року Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» поданий позов до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В ході розгляду справи 19 липня 2018 року відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали заяву про відвід судді по справі із заявою про поновлення процесуальних строків для подання вказаної заяви, яку мотивують тим, що під час судових засідань по справі 28.11. і 20.12.2017р. у них виникло переконання про упередженість судді відносно них, яке вони не змогли висловити оскільки суддя не призначив дату наступного судового засідання (а.с.155-162 том.2). Напередодні судове засідання було призначено на 13.06.2018р., у якому ними була подана заява з пропозицією самовідвіду судді, яка залишена судом без розгляду. (а.с.139-143, том.2)

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 19 липня 2018 року відмовлено у поновленні процесуальних строків подання заяви про відвід судді. Заяву відповідачів про відвід головуючого судді залишено без розгляду. (а.с.164,том.2)

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції виходив з положень частини 3 статті 39, статті 126, частин 1-3 статті 127 ЦПК України, зазначивши, що відповідачі пропустили строк на подання заяви про відвід, яку подано під час розгляду справи по суті, хоча про підстави для відводу заявникам стало відомо ще в 2017 році, інших поважних причин пропуску строку не наведено, ухвалою суду від 14.06.2018 року залишено без розгляду заяву відповідачів про самовідвід головуючого, а тому суд не знайшов поважних причин пропуску строків подання заяви про відвід, а відтак і підстав для їх поновлення.

Того ж дня, 19 липня 2018 року, судом ухвалено заочне рішення про стягнення з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором.

Не погоджуючись із ухвалою суду про відмову у поновленні процесуальних строків для відводу судді і залишенні заяви про відвід судді без розгляду, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали апеляційну скаргу, посилаючись на її невідповідність нормам процесуального права та фактичним обставинам справи. Зазначають, що дана справа не є справою, яка розглядається в порядку спрощеного провадження, а є справою загального позовного провадження; знаходиться на стадії підготовчого засідання, оскільки ухвали про закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті немає. Стверджують, що процесуальні строки ними не пропущено, а якщо і пропущено, то з вини держави в особі головуючого судді. На думку апелянтів, небажання судді залишити головування у даній справі наводить на думку, що він має певні зобов'язання перед ПАТ «УкрСиббанк».

З наведених підстав просять ухвалу суду скасувати і ухвалити нове рішення (ухвалу), яким задовольнити їхні вимоги, викладені у заявах про поновлення процесуальних строків для відводу судді і про відвід судді.

Ухвалами судді Апеляційного суду Івано-Франківської області від 05 вересня 2018 року та 06 вересня 2018 року відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 19 липня 2018 року та призначено її до розгляду.

У зв'язку з ліквідацією Апеляційного суду Івано-Франківської області і передачею справи на розгляд Івано-Франківському апеляційному суду відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено інший склад колегії суддів Івано-Франківського апеляційного суду ( Максюта І.О., Василишин Л.В., Матківський Р.Й.)

Вислухавши пояснення апелянтів, доповідь судді, перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку, що апеляційне провадження підлягає закриттю, оскільки відкрито помилково на ухвалу, яка не підлягає оскарженню в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

Відповідно до ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У статях 126 та 127 ЦПК України передбачені наслідки пропущення процесуальних строків, можливість їх поновлення та продовження.

Так, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк.

Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк.

Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов'язку вчинити відповідну процесуальну дію.

Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

Про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.

Ухвалу про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.

Положеннями статті 353 ЦПК України визначений вичерпний перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені в апеляційному окремо від рішення суду, зокрема щодо відмови поновити або продовжити пропущений процесуальний строк (п.10) і залишення позову (заяви) без розгляду (п.16).

Відповідно до частини 2 зазначеної статті заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Положеннями статті 374 ЦПК України суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги надані такі повноваження: 1) залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; 2) скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення; 3) визнати нечинним судове рішення суду першої інстанції повністю або частково у передбачених цим Кодексом випадках і закрити провадження у справі у відповідній частині; 4) скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково; 5) скасувати судове рішення і направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю; 6) скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції; 7) скасувати ухвалу про відкриття провадження у справі і прийняти постанову про направлення справи для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю; 8) у передбачених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених в пунктах 1-7 частини першої цієї статті.

При тому згідно статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення, зокрема є порушення норм процесуального права ( пункт 4 частини 1).

В силу пункту 2 частини 3 зазначеної статті порушення норм процесуального права є обов'язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і підстави його відводу визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованими.

Таким чином, за наслідками перегляду в апеляційному порядку ухвал суду першої інстанції, які не перешкоджають провадженню у справі, апеляційний суд наділений лише повноваженнями щодо залишення таких ухвал без змін або скасування їх з постановленням нової ухвали по суті процесуального питання.

Порядок подання заяв про самовідводи та відводи врегульовано положеннями статті 39 ЦПК України, за змістом частин 2, 3 та 5 якої виходить, що з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи.

Відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Якщо відвід заявляється повторно з підстав, розглянутих раніше, суд, який розглядає справу, залишає таку заяву без розгляду.

Порядок вирішення заявленого відводу та самовідводу визначено положеннями статті 40 ЦПК України.

Із системного аналізу зазначених норм процесуального права виходить, що особливості такого порядку полягають у розгляді і вирішенні заяви про відвід судді судом, який розглядає справу, а у разі висновку про необґрунтованість заявленого відводу - вирішення питання про відвід судді суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається в порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Тому суд апеляційної інстанції не має права втручатися у процедуру вирішення заявленого відводу (самовідводу), що не дає йому повноважень постановити ухвалу по суті цього процесуального питання (залишити ухвалу без змін або скасувати, постановивши нову).

Питання про обґрунтованість відводу, заявленого судді, може вирішуватися в апеляційному порядку лише при перегляді ухваленого судового рішення. Тому ухвали, пов'язані з відводом судді, окремо від рішення суду оскарженню не підлягають, а заперечення на такі ухвали включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Отже, судом першої інстанції помилково роз'яснено відповідачам право оскарження в апеляційному порядку ухвали суду, яка стосується відводу судді, а Апеляційним судом Івано-Франківської області помилково відкрито апеляційне провадження як на ухвалу суду про відмову у поновленні пропущеного процесуального строку і про залишення заяви без розгляду.

Суд апеляційної інстанції у даному випадку повинен був вчинити процесуальну дію, передбачену частиною п»ятою статті 357 ЦПК України, не прийняти до розгляду і повернути апеляційну скаргу згідно з пунктом 4 цієї норми.

Відповідно до частини 9 статті 10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону).

Оскільки апеляційним судом помилково відкрито апеляційне провадження, стаття 357 ЦПК України регламентує процесуальні дії суду, які слід вчиняти лише до відкриття апеляційного провадження, а закриття апеляційного провадження передбачено статтею 362 ЦПК України, тому апеляційний суд дійшов висновку про можливість застосування аналогії закону і закриття апеляційного провадження.

Крім того, апелянтам роз'яснюється право у разі оскарження рішення суду в апеляційному порядку включити заперечення на ухвали щодо відводу судді до апеляційної скарги на рішення суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.357, 362 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 19 липня 2018 року про залишення без розгляду заяви про відвід судді.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Повний текст ухвали складено 15 листопада 2018 року.

Суддя-доповідач Максюта І.О.

Судді: Василишин Л.В.

Матківський Р.Й.