Номер провадження: 22-ц/785/2141/18
Номер справи місцевого суду: 496/3710/16-ц
Головуючий у першій інстанції Драніков С. М.
Доповідач Кононенко Н. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого: Кононенко Н.А.

суддів: Сегеди С.М.,

Гірняк Л.А.

при секретарі: Цихиселі Л.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про припинення права на частку майна, що є об'єктом спільної часткової власності, за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 13 жовтня 2017 року, -

встановила:

13 жовтня 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про припинення права ОСОБА_4 на 1/6 частину автомобіля марки «ГАЗ 31105-581», 2008 року випуску, держномер НОМЕР_1, та на 1/3 частину автомобіля марки «САЗ 3507», 1991 року випуску, держномер НОМЕР_3; припинити право ОСОБА_5 на 1/6 частину автомобіля марки «ГАЗ 31 105-581», 2008 року випуску, держномер НОМЕР_1, та на 1/3 частину автомобіля марки «САЗ 3507», 1991 року випуску, держномер НОМЕР_3; визнати за ОСОБА_3 право власності на 2/6 частин автомобіля марки «ГАЗ 31105-581», 2008 року випуску, держномер НОМЕР_1, та на 2/3 частин автомобіля марки «САЗ 3507», 1991 року випуску, держномер НОМЕР_3.

Посилаючись на те що, автомобілі які перейшли у спадок є неподільними речами, через що неможливе спільне користування ними, а також поділ майна в натурі, тому вона має бажання припинити право відповідачів на їхні частки у майні, що є об'єктом права спільної часткової власності. Вважає, що має переваги на отримання спірного майна у користування, оскільки ці автомобілі набуті за час спільного проживання з померлим чоловіком та придбані на спільні кошти. У зв'язку з тим, що спільної домовленості між спадкоємцями щодо порядку користування спадковим майном немає, а також враховуючи, що вирішення питання про припинення права можливе лише за рішенням суду, вона змушена звертатись до суду за захистом своїх майнових прав.

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 13 жовтня 2017 року позов ОСОБА_3 - задоволено.

Припинено право власності ОСОБА_4 на 1/6 частину автомобіля ГАЗ 31105-581, 2008 р.в., д/н НОМЕР_1, та на 1/3 частину автомобіля марки САЗ 3507, 1991 р.в., д/н НОМЕР_3.

Припинено право власності ОСОБА_5 на 1/6 частину автомобіля ГАЗ 31105-581, 2008 р.в., д/н НОМЕР_1, та на 1/3 частину автомобіля марки САЗ 3507, 1991 р.в., д/н НОМЕР_3.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/3 частину автомобіля ГАЗ 31105-581, 2008 р.в., д/н НОМЕР_1, та на 2/3 частин автомобіля марки САЗ 3507, 1991 р.в., д/н НОМЕР_3.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_5 подав до суду апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду скасувати в частині задоволення позову про припинення права власності ОСОБА_5 на1/3 частину автомобіля марки САЗ 3507, 1991 р.в., д/н НОМЕР_3.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням матеріального і процесуального права.

Як встановлено, в судовому засіданні, 05 квітня 2015 року помер ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис №454, який до дня смерті проживав за адресою: АДРЕСА_1. Після смерті ОСОБА_6 залишилось спадкове майно, яка складалося, у тому числі, і з автомобіля марки «ГАЗ 31105-581», 2008 року випуску, держномер НОМЕР_1 та автомобіля марки «САЗ 3507», 1991 року випуску, держномер НОМЕР_3.

З метою отримання спадщини - позивачка та відповідачі, як спадкоємці першої черги, звернулися до Біляївської районної державної нотаріальної контори із заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину. 03 вересня 2016 року ОСОБА_3 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частину автомобіля марки «САЗ 3507», 1991 року випуску, держномер НОМЕР_3 (реєстровий номер свідоцтва НОМЕР_5). 25 липня 2016 року ОСОБА_3 отримала свідоцтво про право власності на частку в спільному сумісному майні подружжя, а саме: на 1/2 частину автомобіля марки «ГАЗ 31105-581», 2008 року випуску, держномер НОМЕР_1 (реєстровий номер свідоцтва НОМЕР_4), та свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/6 частину зазначеного автомобіля (реєстровий номер свідоцтва 1-1090).

Відповідачі також отримали свідоцтва про право на спадщину на належні їм частки в спадковому майні. Вказані факти підтверджуються копією спадкової справи яка міститься в матеріалах справи.

Відповідно до положень ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб з визначенням долі кожного із співвласників є спільною частковою власністю.

Так згідно зі ст. 183 ЦК України неподільною є річ, яку неможливо поділити без втрати її цільового призначення.

Згідно ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо:

1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі;

2) річ є неподільною;

3) спільне володіння і користування майном є неможливим;

4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Як роз'яснено п.1 Пленуму ВССУ №5 від 07.02.2014р. «Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав» оскільки згідно з чинним законодавством суд вирішує спори співвласників щодо розпорядження чи користування майном, то не слід розглядати як неправомірне позбавлення права власності присудження грошової або іншої матеріальної компенсації за частку у спільній власності за наявності умов, передбачених пунктами 1- 4 частини першої та частини другої статті 365 ЦК, якщо її неможливо виділити або поділити майно в натурі чи спільно користуватися ним.

ОСОБА_3 на виконання вимог ч.2 ст. 365 ЦК України, 12.10.2017 року внесла на депозитний рахунок ТУ ДСА в Одеській області грошову суму, визначену експертним висновком в розмірі 53240,01 гривень, що підтверджується квитанцією №0.0.868740732.1 від 12.10.2017 року.

Враховуючи визнання позову відповідачкою ОСОБА_4, фактично позивачці належить 5/6 автомобілю «ГАЗ 31105-581» та 2/3 автомобілю «САЗ 3507», таким чином, частка відповідача ОСОБА_5 є незначною. Автомобіль є неподільною річчю та його частина не може бути виділена в натурі.

Враховуючи вкрай негативні стосунки між позивачкою та відповідачем ОСОБА_5, спільне володіння і користування автомобілями є неможливим. Доказів існування будь-якої можливості завдання істотної шкоди інтересам ОСОБА_5 та членам його сім'ї під час судового засідання не здобуто.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Керуючись: п. 1 ч. 1 ст. 374; ст. 375; 381-384; 390 ЦПК України, колегія суддів ,-

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 13 жовтня 2017 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає чинності негайно з моменту її прийняття, але може бути оскаржена протягом 30 днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 15 березня 2018 року

Судді апеляційного суду Одеської області:

Н.А. Кононенко

С.М. Сегеда

Л.А. Гірняк