Номер провадження: 22-ц/785/2153/18
Номер справи місцевого суду: 521/3802/16-ц
Головуючий у першій інстанції Маркарова С.В.
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.02.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Калараш А.А., Заїкіна А.П.

при секретарі Гарбуз В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_2, третя особа - Департамент міського господарства Одеської міської ради про визнання частково недійсним розпорядження про приватизацію, свідоцтва про право власності на житло, зобов'язання вчинити певні дії на рішення Малиновського районного суду м. Одеси, ухваленого під головуванням судді Маркарової С.В. 28 березня 2017 року о 13:30 годин в м. Одесі,-

встановила:

ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися до суду із позовом до ОСОБА_2, який в процесі слухання справи був уточнений. Остаточно просили суд визнати частково недійсним розпорядження про приватизацію НОМЕР_1 від 21.04.2005 року в частині незаконного включення до квартири частини балкону-галереї, позначеної в технічній документації як веранда площею 3,2 кв.м. та 3,9 кв.м., визнати недійсним свідоцтво про право власності на житло від 21.04.2005 року НОМЕР_1, зобов'язати відповідача знести дві позаквартирні перегородки, які розташовані на другому поверсі у допоміжному приміщенні дерев'яного балкону-галереї загального користування та стягнути судовий збір.

В обґрунтування свого позову посилалися на те, що сторони проживають у будинку АДРЕСА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 належить квартира № 8, ОСОБА_5 квартира № 13, а ОСОБА_2 квартира № 14 у цьому будинку. Відповідач приватизував, як частину квартири № 14, частину позаквартирного балкону-галереї загального користування. У зв'язку із цим, позивачі звернулися до суду із відповідним позовом (а. с. 1-5, 16-19, 90-92, 101-104).

Ухвалою суду від 21.10.2016 року до участі у справі в якості третьої особи залучено Департамент міського господарства Одеської міської ради (а. с. 112).

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 28 березня 2017 року позов ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 задоволено частково. Визнано частково недійсним розпорядження про приватизацію НОМЕР_1 від 21.04.2005 року, видане Управлінням житлово-комунального господарства Одеської міської ради, свідоцтво про право власності на житло від 21.04.2005 року НОМЕР_1, зареєстроване і записане в реєстрову книгу за № 3-22406. В решті позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 судовий збір розмірі 110,24 гривень на кожного (а. с. 165-168).

В апеляційній скарзі апелянт ОСОБА_2 просить рішення скасувати, ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, посилаючись на його необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права (а. с. 172-177).

В апеляційній скарзі апелянти ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 просять рішення суду змінити в частині відмови у задоволенні позову, позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на його необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права (а. с. 189-192).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши наведені в скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_6 підлягає залишенню без задоволення, а апеляційна скарга ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про часткову задоволення позову ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив з того, що переобладнання квартири відповідач здійснив самочинно, що при приватизації житла відповідач неправомірно включив до складу своєї квартири частину коридору (галереї) загального користування; не погодився з доводами відповідача про пропуск позивачами строку звернення до суду; вважав, що спірні перегородки не були встановлені відповідачем по справі, а тому не встановлено порушення прав позивачів ОСОБА_6

Проте, повністю не можна погодитись з таким висновком, оскільки він не відповідає матеріалам справи та вимогам закону.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1, належить на праві власності ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності на житло НОМЕР_1, виданого УЖКГ Одеської міської ради 21 квітня 2005 року, зареєстрованого в реєстрову книгу за № 3-22406 (а. с. 59).

Згідно технічного паспорту, складеного КП «ОИБТІ та РОН» 03.03.2005 року, квартира АДРЕСА_1 складається із: 1-й кімнати - 14,2 кв.м., кухні - 14.2 кв.м, веранди - 3,9 кв.м та 3.2 кв., загальною площею - 34,2 кв.м.

Квартира АДРЕСА_2 на праві спільної часткової власності (в рівних частках) належить ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_8, відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого 01.10.2002 року Одеською залізницею, службою будівельно-монтажних робіт і цивільних споруд, зареєстрованого в реєстрову книгу за № 2147 (а. с. 144).

Квартира АДРЕСА_3 належить на праві власності ОСОБА_5

Неспроможним є довід апеляційної скарги про те, що питання щодо віднесення до позаквартирного коридору (галереї) приміщень веранди площею 3,2 та 3,9 кв.м., включених до загальної площі АДРЕСА_1 судом не розглядалось.

Так, із технічної документації, складеної КП «ОМБТІ та РОН» вбачається, що згідно зі схемою поетажного плану будинку АДРЕСА_1 вхід в квартиру № 8, яка належить ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_8 в квартиру № 13, яка належить ОСОБА_5, в квартиру № 14, яка належить ОСОБА_6 здійснюється через коридор загального користування, з якого також здійснюється вхід і до інших квартир другого поверху вказаного будинку без визначення окремих приміщень до квартир у позаквартирному коридорі (а. с. 152-157).

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 26.11.2014 року, зміненим рішенням апеляційного суду Одеської області, визнано частково недійсними розпорядження № 382 від 01.10.2002 року та свідоцтво про право власності на житло від 01.10.2002 року, видані службою будівельно-монтажних робіт і цивільних споруд Одеської залізниці в частині включення приміщення веранди площею 5,1 кв.м, до загальної площі квартири АДРЕСА_2, при проведенні приватизації вказаної квартири. Зобов'язано ОСОБА_7 та ОСОБА_3 знести перегородку, встановлену в позаквартирному коридорі (галереї) на 2-му поверсі будинку АДРЕСА_1.

Згідно листа Малиновської районної адміністрації № 60/5/0607 від 01.10.2010 року «галерея - балкон» будинку АДРЕСА_1 є місцем загального користування.

За змістом ст. 382 ЦК України квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання; власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.

За частиною 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо правомірності вимог позивача до відповідачів про визнання свідоцтва про право власності на житло НОМЕР_1, виданого УЖКГ Одеської міської ради 21 квітня 2005 року та розпорядження органу приватизації недійсними.

Проте, задовольняючи позов, суд першої інстанції не зазначив в якій частині свідоцтво про право власності на житло НОМЕР_1, виданого УЖКГ Одеської міської ради 21 квітня 2005 року та розпорядження органу приватизації НОМЕР_1 від 21.04.2005 року слід визнати недійсним.

Отже, приміщення веранди площею 3,9 кв.м та 3,2 кв.м включене під час приватизації до складу квартири № 14, є невід'ємною частиною позаквартирного коридору (галереї) загального користування, а тому свідоцтво про право власності на житло НОМЕР_1, виданого УЖКГ Одеської міської ради 21 квітня 2005 року та розпорядження органу приватизації НОМЕР_1 від 21.04.2005 року слід визнати недійсними в цій частині.

Довід апеляційної скарги про необхідність застосування строку позовної давності не може бути прийнятий колегією суддів, оскільки за приписами ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За ствердженнями позивачів про включення відповідачем під час приватизації до складу своєї квартири частини позаквартирного коридору загального користування вони дізналися тільки в 2015 році під час ознайомлення зі справою № 521/9175/13ц та при виконанні судового рішення від 19.06.2014 року по цієї справі. Такі ствердження позивачів, з урахуванням того, що вони не є членами сім'ї відповідачів належними і допустимими доказами не спростовані. Саме по собі тривале існування перегородки не може вважатися доказом включення її до складу квартири під час приватизації.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для зобов'язання ОСОБА_2 знести дві позаквартирні перегородки, встановлені у позаквартальному коридорі (галереї) на другому поверсі напроти квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до статті 100 ЖК України переобладнання і перепланування жилого будинку і жилого приміщення проводяться з метою підвищення їх благоустрою і перетворення комунальних квартир в окремі квартири на сім'ю. Переобладнання і перепланування жилого приміщення допускаються за згодою наймача, членів сім'ї, які проживають разом з ним та наймодавця і з дозволу виконавчого комітету місцевої ради народних депутатів. Наймач, який допустив самовільне переобладнання чи перепланування жилого або підсобного приміщення зобов'язаний за свій рахунок привести приміщення у попередній стан.

В ході розгляду справи ОСОБА_2 не надано суду доказів правомірності зробленого переобладнання приміщень квартири № 14 до видачі йому свідоцтва про право власності на житло, внаслідок якого частина позаквартирного коридору площею 3,2 кв.м та 3,9 кв.м. увійшла до складу квартири АДРЕСА_1 та була приватизована відповідачем по справі.

Дозвільно-погоджувальної документації державних органів, які за законодавством мають давати дозвіл на переобладнання та перепланування жилого будинку та жилого приміщення, давати висновок про відповідність державним будівельним нормам, вимогам протипожежної безпеки, санітарного нагляду та можливості прийняття в експлуатацію здійсненої реконструкції позаквартирного коридору та збільшення загальної площі квартири, шляхом включення до її загальної площі веранди площею 3,2 кв.м та 3,9 кв.м., матеріали справи не містять.

Стороною відповідачів не надано до суду і доказів того, що КП «ОМБТІ та РОН», виготовляючи технічний паспорт для приватизації квартири АДРЕСА_1, правомірно включило до складу даної квартири веранду площею 3,2 кв.м та 3,9 кв.м, яка фактично являється частиною позаквартирного коридору, збільшивши таким чином квартиру відповідача до загальної площі 34,2 кв.м.

За таких обставин, судова колегія погоджується с доводами позивачів про те, що наявність самовільних перегородок в позаквартирному коридорі на другому поверсі будинку АДРЕСА_1 створює перешкоди позивачам в користуванні позаквартирним коридором по усьому периметру, створює перешкоди для занесення крупно - габаритних речей, чим порушує їх права та законні інтереси.

Враховуючи, наявність тривалого правопорушення і відсутності правових підстав для застосування строку позовної давності колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в частині зобов'язання ОСОБА_2 знести дві перегородки, встановлені у позаквартирному коридорі (галереї) на другому поверсі у будинку АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, позивачами при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 551,21 гривень, за подачу уточненого позову сплачено судовий збір у розмірі 551,20 гривень та сплачено судовий збір за подачу апеляційної скарги на рішення суду у розмірі 606,32 гривень, що у загальному розмірі складає 1 708,73 гривень (а. с. 40, 100, 188).

У зв'язку із тим, що позов ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 задоволено у повному обсязі, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 підлягає стягненню судовий збір в рівних частках у розмірі 1 708,73 гривень.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі визначився з характером спірних правовідносин, нормами права, які підлягають застосуванню, що відповідно, призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 28 березня 2017 року підлягає скасуванню з ухваленням нового по суті заявлених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 382, 283 ЦПК України, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 28 березня 2017 року - скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_2, третя особа - Департамент міського господарства Одеської міської ради - задовольнити.

Визнати частково недійсним розпорядження про приватизацію НОМЕР_1 від 21.04.2005 року та свідоцтво про право власності на житло від 21.04.2005 року НОМЕР_1, зареєстроване і записане в реєстрову книгу за № 3-22406, виданого Управлінням житлово-комунального господарства Одеської міської ради в частині включення приміщення веранди, площею 3,2 кв.м. та 3,9 кв.м. до загальної площі квартири АДРЕСА_1 при проведенні приватизації вказаної квартири.

Зобов'язати ОСОБА_2 знести дві позаквартирні перегородки, встановлені у позаквартирному коридорі (галереї) на другому поверсі у будинку АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 судові витрати у розмірі 1 708,73 гривень в рівних частках.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 16.02.2018 року.

Головуючий суддя: С.О.Погорєлова

Судді: А.П.Заїкін

А.А.Калараш