Справа № 761/3230/18
Провадження № 2-з/761/112/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.,

при секретарі Голопич Н.Р.

розглянувши заяву ОСОБА_1, діючого як законний представник неповнолітнього ОСОБА_2, про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1, діючого як законний представник неповнолітнього ОСОБА_2, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «АРС-КАПІТАЛ», ОСОБА_3, третя особа: Служба у справах дітей Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання іпотечного договору недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1, діючого як законний представник неповнолітнього ОСОБА_2, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «АРС-КАПІТАЛ», ОСОБА_3, третя особа: Служба у справах дітей Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання іпотечного договору недійсним.

01 лютого 2018 року на адресу суду надійшла заява від позивача про забезпечення позову, в якій він просить вжити заходи забезпечення позову у вигляді накладення заборони на відчуження квартири АДРЕСА_1. В обґрунтування заяви зазначено, що ТОВ «Фінансова Компанія «АРС-КАПІТАЛ» не виконує умови договору позики, що призвело до спричинення значної матеріальної шкоди ОСОБА_3, яка звернулася до суду за захистом своїх прав, що підтверджується ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 11.01.2018 року про відкриття провадження. Зазначає, що після отримання цієї позовної заяви Товариство може продати предмет іпотеки будь-якій іншій особі, на підставі п. 5.5 оскаржуваного Договору іпотеки без згоди Іпотекодавця та інших осіб, що мають право користуватися предметом іпотеки. Між Відповідачами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Суд дослідивши матеріали справи приходить до наступного.

Заява по формі та змісту відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України.

За правилами ч. 1 ст. 153 ЦПК України суд проводить розгляд заяви про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасників справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупиненням продажу описаного майна, якщо подано позов про право власності на це майно або про виключення його з опису; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

У відповідності до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у Постанові № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

За приписами ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову,крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути спів мірними із заявленими позивачем вимогами.

Так, як свідчать матеріали справи, предметом позову є визнання недійсним іпотечного договору від 15.08.2017, укладений між ТОВ «Фінансова Компанія «АРС-КАПІТАЛ» та ОСОБА_3., предметом якого є квартира АДРЕСА_1 де проживає особа в інтересах якої заявлено позов.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд бере до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів та предмет спору.

Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз'яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв'язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

При цьому суд, в розумінні положень ст. 154 ЦПК України вважає за можливе не вирішувати питання про зустрічне забезпечення.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 149-154, 157, 353 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву позивача ОСОБА_1, діючого як законний представник неповнолітнього ОСОБА_2, про забезпечення позову задовольнити.

Заборонити вчиняти певні дії, а саме дії на відчуження квартири АДРЕСА_1.

Боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «АРС-КАПІТАЛ», ЕДРПОУ 40894130, 03179, м. Київ, Брест-Литовське шосе, 84.

Стягувач: ОСОБА_1, зареєстрований: 01004, АДРЕСА_3, паспорт серії НОМЕР_1, виданий ТУМ-2 Шевченківського РУГУ МВС України в місті Києві 04.02.2011 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала в частині залишення позову без розгляду може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до вказаного суду протягом п»ятнадцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України.

Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст ухвали суду складений 13.03.2018 року.

Суддя: