Справа № 580/1713/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 листопада 2018 року м.Лебедин
Лебединський районний суд Сумської області в складі головуючого судді Бакланова Р. В. за участю секретаря - Гладкової С.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у приміщенні суду м. Лебедин позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою,
В обґрунтування позивних вимог представник позивача зазначає, що 21.01.2015 року між ОСОБА_2 та ПрАТ «СК «Уніка» був укладений договір добровільного страхування автотранспорту № 019040/4002/0000184. У відповідності з договором було застраховано автомобіль «Ford Mondeo», реєстраційний номер НОМЕР_1.
03.08.2015 року у м. Суми по вул. Черепіна вул. Д. Коротченка відбулось зіткнення застрахованого автомобіля під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля НОМЕР_2 6», реєстраційний номерний знак НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_1 Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди застрахований автомобіль був пошкоджений. Постановою Зарічного районного суду м. Суми від 26.08.2015 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
05.08.2015 року до ПрАТ «СК «Уніка» звернувся страхувальник ОСОБА_2 з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. Згідно з рахунком № 373 від 06.10.2015 року вартість ремонту пошкодженого автомобіля склала 145575 (сто сорок пять тисяч пятсот сімдесят пять) грн., яка була відшкодована страхувальнику.
23.08.2018 року відкрито провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду з повідомленням учасників справи.
Представник позивача звернувся до суду з клопотанням, в якому просив розгляд справи проводити без участі представника позивача за наявними в матеріалах справи доказами, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, тому суд вважає за можливе провести по справі заочний розгляд відповідно до ст. 280 ЦПК України.
В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.
21.01.2015 року між ПрАТ «СК Уніка» та ОСОБА_2 був укладений договір добровільного страхування автотранспорту № 019040/4002/0000184, відповідно до умов якого було застраховано автомобіль «Ford Mondeo», реєстраційний номер НОМЕР_1, 2012 року випуску (а.с. 22).
З наявної в матеріалах справи копії постанови № 591/5628/15-п номер провадження 3/591/1169/15 від 26.08.2018 року Зарічного районного суду м. Суми (а.с.63) вбачається, що ОСОБА_1 03.08.2015 року близько 18 год. 35 хв. в м. Суми на перехресті вул. Черепіна та вул. ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_4 під час здійснення повороту ліворуч не переконався , що це буде безпечно та допустив зіткнення з автомобілем Форд д/н НОМЕР_5, який рухався в зустрічному напрямку, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 10.1 Правил дорожнього руху України і вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.
05.08.2015 року ОСОБА_2 звернувся з заяво про настання страхового випадку 03.08.2015 року. Відповідно до розрахунку № 373 від 06.10.2015 року вартість ремонту пошкодженого автомобіля складає 145575 (сто сорок пять тисяч сімдесят пять) грн. Виконуючи умови договору страхування ПрАТ «СК «Уніка» сплатила відшкодування згідно з розрахунком суми збитку 145575 грн. , що стверджується платіжним дорученням № 036165 від 21.10.2015 року (а.с.62) .
Згідно зі ст. 27 Закону України „Про страхування до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток, аналогічні положення закріплені у ст. 993 ЦК України. Умови та порядок здійснення страхового відшкодування визначається Законом України „Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 1961-IV від 01.07.2004 року.
Відповідно до п. 22.1 ст.22 наведеного Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.
Згідно з положенням ст. 25 Закону України "Про страхування" здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.
Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі ( право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
До ПрАТ «СК «Уніка» перейшло право на отримання від ОСОБА_1 та ДП «МГ «Низи», як водія власника автомобіля НОМЕР_4, компенсації шкоди, завданої власнику автомобіля «Ford Mondeo», реєстраційний номер НОМЕР_1, 2012 року випуску, внаслідок ДТП.
Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Статею 27 ЗУ «Про страхування», передбачено що, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
Аналізуючи спірні правовідносини та вимоги законодавства, які їх регулюють, суд вважає, що позивач має право на вимогу про виплату різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами.
При вирішенні справи суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.
Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Слід зауважити, що при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої винесено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, це судове рішення є обов'язковим для суду в частині з'ясування питань чи мали місце такі дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи даний позов, який випливає зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі перевіряти обставини ДТП, обговорювати вину особи і робити висновки про відповідальність осіб, причетних до ДТП, а може лише вирішувати питання про розмір відшкодування.
Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого (ст. 6 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").
Таким чином, подія яка сталася 03.08.2015 року є страховим випадком.
Відповідно до ст. 8 Закону України "Про страхування" страхова компанія при настанні страхового випадку сплачує страхувальнику страхове відшкодування.
Згідно зі ст.1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
ОСОБА_1, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди встановлена постановою суду.
Відповідно до вимог ст. 3, 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
У відповідності до ст. 22 вказаного Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.
Статтею 27 Закону України "Про страхування" передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
Згідно зі ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.
У відповідності з ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Доказів, які б спростовували викладені в позовній заяві обставини в матеріалах справи не містяться.
Враховуючи викладене, суд дійшов вважає, що оскільки вина відповідача у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди встановлена, а позивачем здійснено страхове відшкодування потерпілому, у позивача виникло право регресної вимоги про стягнення з відповідача виплаченої суми страхового відшкодування, тому позов підлягає до задоволення в повному обсязі.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір в розмірі 1762 грн.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 263-265, 273, 282, 284, 352, 354 ЦПК України, суд
Позовні вимоги приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди задовольнити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя Бакланов Р. В.