ПОСТАНОВА

Іменем України

15 березня 2018 року м. Кропивницький

справа № 388/321/17

провадження № 22-ц/781/423/18

Апеляційний суд Кіровоградської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Дуковського О.Л.

суддів: Дьомич Л.М., Єгорової С.М.

за участю секретаря: Савченко Н.В.

учасники справи: позивач - ОСОБА_1;

відповідачі - ОСОБА_2, ОСОБА_3;

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Богданівська сільська рада Долинського району Кіровоградської області, служба у справах дітей Долинської районної державної адміністрації Кіровоградської області.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 19 жовтня 2017 року, у складі головуючого судді - Баранського Д.М., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Богданівська сільська рада Долинського району Кіровоградської області, служба у справах дітей Долинської районної державної адміністрації Кіровоградської області, про позбавлення батьківських прав, призначення опікуна, стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Богданівська сільська рада Долинського району Кіровоградської області, служба у справах дітей Долинської районної державної адміністрації Кіровоградської області, про позбавлення батьківських прав, призначення опікуна, стягнення аліментів.

Посилалась на те, що ОСОБА_2 є її сином, який перебував у шлюбі з ОСОБА_3 У період шлюбу у них народились діти - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, які є онуками позивача.

З 2011 року ОСОБА_2 виїхав на роботу до Російської Федерації де працює і на даний час.

До грудня 2016 року онуки позивачки проживали з матір'ю дітей - ОСОБА_3 у м. Кривому Розі Дніпропетровської області.

ОСОБА_3 ухилялась від виконання своїх обов'язків щодо виховання дітей, а тому позивач вимушена була забрати дітей проживати до себе у АДРЕСА_1.

Відповідачі не приділяють належної уваги дітям, не займаються їх вихованням та навчанням, не піклуються про фізичний, духовний та культурний їх розвиток. Також не надають достатнього матеріального утримання, якого потребують діти, не забезпечують харчуванням, медичним доглядом, не спілкуються з дітьми, не надають доступу до культурних та інших цінностей, не сприяють засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до їх внутрішнього світу, не створюють умов для отримання освіти, а тому у дітей погано розвинуте мовлення і розвинений кругозір.

ОСОБА_3 зловживає спиртними напоями, не працює, не забезпечила для дітей належних умов проживання, зокрема у помешканні нема світла, газу, відсутні санітарні умови, у помешканні холодно.

На думку позивачки усі ці обставини свідчать необхідність позбавлення відповідачів батьківських прав.

Рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 19 жовтня 2017 року позов задоволено частково.

ОСОБА_3 позбавлено батьківських прав щодо дітей, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей у розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше п'ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення найстаршою дитиною повноліття, починаючи стягнення з з 23 березня 2017 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей у розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше п'ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення найстаршою дитиною повноліття, починаючи стягнення з 23 березня 2017 року.

В іншій частині позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду позивач подала апеляційну скаргу, яке просить скасувати і ухвалити нове про задоволення позову у повному обсязі. Зазначає, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши письмові докази у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, послався на висновок органу опіки та піклування - Долинської районної державної адміністрації Кіровоградської області щодо виконання батьківських обов'язків ОСОБА_2 та на висновок виконавчого комітету Металургійної районної у м. Кривому Розі ради Дніпропетровської області щодо наявності підстав для позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав щодо її дітей.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України в редакції, чинній на час розгляду справи судом першої інстанції, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України в редакції, чинній на час розгляду справи судом першої інстанції, під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Аналогічні положення містяться у ст.ст. 263, 264 ЦПК України в редакції Закону України № 2147-УШ від 03.10.2017 року, чинній на час розгляду справи апеляційним судом.

Оскаржуване судове рішення відповідає вимогам зазначеного закону.

З матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням від 31.10.2016 року розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с.6).

В період шлюбу у відповідачів народилися діти - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.7,8,9).

З довідки виконкому Богданівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області від 17.02.2017 року вбачається, що діти проживають за адресою - Кіровоградська область, Долинський район, село Славне, вулиця Весняна, 31, тобто за адресою їх баби (а.с.10).

Висновком органу опіки та піклування - Долинської районної державної адміністрації Кіровоградської області від 19.10.2017 року №01-29/87/1 встановлено відсутність підстав для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав щодо його дітей. З висновку вбачається, що позивач повідомляла про перебування ОСОБА_2 за кордоном на заробітках, про його допомогу дітям, спілкування з ними по телефону та коли приїздить у відпустку. Сільський голова Богданівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області - ОСОБА_7 підтвердила слова ОСОБА_1 На засіданні комісії з питань захисту прав дитини ОСОБА_1 повідомила, що ОСОБА_2 не допомагає дітям, не спілкується з ними, місцеперебування його невідоме. В інших документах відображено той факт, що ОСОБА_2 працює у Російській Федерації, допомагає дітям.(а.с.88-89).

З висновку виконавчого комітету Металургійної районної у м. Кривому Розі ради Дніпропетровської області вбачається, що встановлено наявність підстав для позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав щодо її дітей. В обґрунтування висновку зазначено, що ОСОБА_3 проживає за адресою: АДРЕСА_2 Характеризується негативно, не працює, зловживає алкогольними напоями, не вміє готувати їжу, неохайна, викидає сміття та недопалки із вікна квартири, неодноразово залишала дітей без догляду, перебуває на обліку у Криворізькому міському центрі соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді через безвідповідальне ставлення до виконання батьківських обов'язків. Робота соціальних служб, що спрямована на формування навичок відповідального батьківства, покращення санітарно-гігієнічних умов проживання, профілактику вживання алкогольних напоїв не дає бажаного результату (а.с. 63).

Судом першої інстанції правильно встановлено, що ОСОБА_3 ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, від виконання обов'язків щодо піклування про здоров'я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток та дійшов правильного висновку, що ОСОБА_3 свідомо, умисно нехтувала покладеними на неї батьківськими обов'язками та має бути позбавлена батьківських прав.

Як вбачається з висновку органу опіки і піклування, що відповідач - ОСОБА_2 перебуває на заробітках в іншій країні, надає дітям матеріальну допомогу та спілкується з ними, а тому відсутні підстави позбавляти його батьківських прав щодо дітей.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для позбавлення батьківських прав обох батьків малолітніх дітей і внаслідок цього встановлення опіки над ними.

Статтею 243 СК України передбачено, що опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України.

Опіка (піклування) над неповнолітніми дітьми встановлюється у випадку, якщо батьки померли, невідомі, визнані в судовому порядку безвісно відсутніми або померлими, а також може бути встановлена і при житті батьків, зокрема, коли батьки судом позбавлені батьківських прав або прийнято рішення про відібрання дитини і передачу її під опіку незалежно від того, позбавлені вони батьківських прав чи ні, оскільки перебування з ними небезпечне для життя дитини (п. 2.2 Правил опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім'ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров'я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року N 34/166/131/88.

Частинами 3, 4 ст. 60 ЦК України передбачено, що суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування.

Згідно ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Згідно ст. 258 СК України баба і дід мають право на самозахист внуків. Баба і дід мають право звернутися за захистом прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх та повнолітніх непрацездатних внуків до органу опіки та піклування або до суду без спеціальних на те повноважень.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.ч. 2 та 3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Таким чином, судом першої інстанції, зроблено повний, всебічний, об'єктивний і правильний висновок щодо позбавлення батьківських прав матері дітей - ОСОБА_3, оскільки вона не виконує свій батьківський обов'язок по вихованню дітей, передбачений ст. 150 СК України, свідомо нехтує такими обов'язками, а тому перебування дітей з нею може зашкодити їх життю та здоров'ю. Підстави для позбавлення батьківських прав батька дітей, ОСОБА_2 - відсутні, належних та допустимих доказів щодо не виконання батьківського обов'язку ОСОБА_2 позивач не надала до суду апеляційної інстанції. Визначено розмір аліментів, що буде стягуватися з відповідачів на користь позивача, на утримання дітей, у розмірі передбаченому чинним законодавством.

Суд апеляційної інстанції згідно діючих вимог цивільно-процесуального законодавства перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та позовних вимог, що були предметом розгляду в суді першої інстанції.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому, відповідно до п. 1 ч. 1 ст.374 ЦПК України, судове рішення підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 19 жовтня 2017 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

23.03.2018 року - виготовлено повне судове рішення.

Головуючий суддя: О.Л. Дуковський

Суддя: Л.М. Дьомич

Суддя: С.М. Єгорова