Провадження №22-ц/772/652/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач :Матківська М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2018 рокуСправа № 137/46/18м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:

Головуючого: Матківської М.В.

Суддів: Денишенко Т.О., Сопруна В.В.

При секретарі: Сніжко О.А.

За участі: позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Сігма Автолізинг»

на ухвалу Літинського районного суду Вінницької області від 22 січня 2018 року за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сігма Автолізинг» про захист прав споживача, визнання недійсним правочину та стягнення грошових коштів,

Ухвалу постановив суддя Гопкін П.В.

Ухвалу постановлено у м. Літині Вінницької області

Дата складання повного тексту ухвали не відома,

Встановив:

В січні 2018 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ТОВ «Сігма Автолізинг» про захист прав споживача, визнання недійсним правочину та стягнення грошових коштів, в якому просив визнати недійсним договір №02061 від 5 грудня 2017 року, укладений між ним та відповідачем, внаслідок здійснення останнім нечесної підприємницької практики та як такий, що містить завідому неможливість виконання підписаного договору; стягнути з відповідача на його користь 68 800 грн. сплачених за цим договором.

19 січня 2018 року позивач ОСОБА_2 подав до суду заяву про забезпечення позову, якою просив накласти арешт на рахунок ТОВ «Сігма Автолізинг», відкритий у ПАТ «ОСОБА_3 Дніпро» (МФО 305749), р/р № 101.

Ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 22 січня 2018 року заяву позивача про забезпечення позову задоволено частково.

Накладено арешт на рахунок ТОВ «Сігма Автолізинг», відкритий в ПАТ «ОСОБА_3 Дніпро» (МФО 305749), р/р № 101 в межах ціни позову, а саме 68 800 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ТОВ «Сігма Автолізинг» просить ухвалу скасувати та відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Зазначив, що ухвалу суду вважає такою, що постановлена з порушенням норм матеріального права та не відповідає чинному законодавству України і матеріалам цивільної справи.

В судовому засіданні ОСОБА_2 заперечив проти задоволення апеляційної скарги і просить залишити ухвалу суду без змін.

Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи судову повістку отримав 15.03.2018 року, у судове засідання не зявився.

Відповідно до пункту 3 абзацу 3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Згідно з підпунктом 8 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 3 жовтня 2017 року) до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Отже справа розглядається Апеляційним судом Вінницької області, який діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи апеляційного суду у відповідному апеляційному окрузі.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши копії матеріалів цивільної справи, прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб (п. 1).

Згідно розяснень у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України у п. 3 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Як вбачається зі змісту позовних вимог, вкладених позивачем ОСОБА_2 у позовній заяві, між ним та відповідачем ТОВ «Сігма Автолізинг» виник спір щодо чинності укладеного між ними договору фінансового лізингу № 02061 від 5 грудня 2017 року, який позивач просить визнати недійсним та стягнути з відповідача 68 800 грн., що були сплачені ним за цим договором.

В заяві про забезпечення позову позивач просив накласти арешт на рахунок ТОВ «Сігма Автолізинг», оскільки невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

З огляду на викладене апеляційний суд вважає правильним висновок суду першої інстанції про часткове задоволення заяви про забезпечення позову та накладення арешту на розрахунковий рахунок ТОВ «Сігма Автолізинг» в межах ціни позову 68 800 грн., що є співмірним із заявленими позовними вимогами, а невжиття таких заходів може утруднити виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Є безпідставними доводи апеляційної скарги в тому, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд першої інстанції не провів аналізу правових норм, що регулюють діяльність відповідача, що стало б підставою для відмови в задоволенні заяви про забезпечення позову, оскільки відповідач здійснює господарську діяльність з фінансового лізингу та отримав всі передбачені законодавством дозволи для своєї діяльності; а також необґрунтоване обрання судом виду забезпечення позову у вигляді накладення арешту на кошти товариства, що знаходяться на рахунках.

Суд першої інстанції, виходячи із заявлених позовних вимог про стягнення коштів в сумі 68 800 грн., врахувавши вимоги ч. 3 ст. 150 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку про забезпечення позову шляхом накладення арешту на розрахунковий рахунок відповідача, що зазначений в оспорюваному договорі фінансового лізингу, в межах суми заявлених позовних вимог 68 800 грн.

Норми чинного Цивільного процесуального кодексу України, зокрема, ст. 150 ЦК України, не містять заборони щодо забезпечення позову шляхом накладення арешту на кошти, розміщені на рахунку юридичної особи, господарська діяльність якої повязана із наданням послуг з фінансового лізингу.

Доводи апеляційної скарги в тому, що оскаржувана ухвала не відповідає вимогам ЦПК України, оскільки, в ній, зокрема, відсутнє посилання на матеріальну норму права, за якою виносилась ухвала, є безпідставними, враховуючи те, що питання про забезпечення позову вирішується судом відповідно до норм процесуального, а не матеріального права, та такі доводи не узгоджуються із положеннями ст. 260 ЦПК України, яка містить вимоги щодо змісту ухвали суду.

За наведених обставин апеляційний суд вважає, що ухвала суду є законною і обґрунтованою, постановленою з дотриманням норм процесуального права, в звязку з чим не підлягає до скасування, а апеляційна скарга не підлягає до задоволення, оскільки наведені в ній доводи правильність висновків суду не спростовують.

На підставі викладеного і керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

Постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сігма Автолізинг» залишити без задоволення.

Ухвалу Літинського районного суду Вінницької області від 22 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:ОСОБА_4
Судді:ОСОБА_5
ОСОБА_6

Повний текст судового рішення складено 21 березня 2018 року

Згідно з оригіналом

Суддя М.В. Матківська