Красилівський районний суд Хмельницької області
Справа № 677/1322/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.03.2018 м.Красилів

Красилівський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Федишина І.В.

з участю секретаря Коломієць Л.В.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Красилові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

На обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 зазначила, що 04.08.2012 вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 Від шлюбу в них народилася дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Однак, внаслідок різних поглядів на життя, характерів, уподобань подружнє життя в неї з відповідачем не склалось, зникло почуття любові, взаємної згоди та бажання жити подружжям, між ними часто виникали сварки та непорозуміння, які на ґрунті напружених відносин переростали в тривалі конфлікти. Відповідач не дбав та не дбає про добробут та злагоду в їхній сімї, жив та живе у власних інтересах, ігнорував її права як дружини, не рахувався та не рахується з її точкою зору, зверхньо ставиться до неї, часто в нічний час повертався додому, не повідомляючи її, чому затримався, де та з ким він знаходився. На даний час відповідач байдужий до неї та власної дитини, не приймає участі в догляді за нею та її вихованні, не допомагає їй у цьому, матеріально сімю утримує недостатньо, зароблені гроші в сім'ю не приносить, витрачає на власні потреби та розваги. Її зауваження та намагання змінити таке ставлення відповідача до неї та їхньої сімї останнім свідомо ігноруються, він жив та живе у власних інтересах, не змінив свого ставлення до неї та їхнього життя. Проживаючи в одній квартирі, на сьогоднішній день вона та відповідач фактично не ведуть спільного господарства, не мають взаємних прав та обовязків, спільного бюджету, їхній шлюб існує формально. Врешті таке життя із відповідачем стало неможливим, а тому найближчим часом вона планує переселитись із дитиною на проживання до власних батьків у місто Рівне, де народилась та виросла. Її рішення про звернення до суду з даним позовом детально проаналізовано та зважене, прийнято згідно вищеописаних обставин. За таких обставини збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам та бажанням, на сьогоднішній день вона категорично проти його збереження. Просить шлюб з відповідачем розірвати, строк для примирення не надавати, оскільки їхні спроби примирення в минулому не принесли жодних результатів.

У судовому засіданні позивач підтримала вимоги свого позову, на розірванні шлюбу наполягає, причиною розірвання шлюбу зазначає відмінність поглядів на життя, припинення подружніх відносин.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав, просив шлюб розірвати. Заперечує щодо стягнення з нього судового збору, просить стягнути з нього й позивачки судовий збір порівну. Позивач не заперечила.

24 січня 2018 року, з урахуванням наявності в сторін малолітньої дитини та необхідності забезпечення її прав та інтересів, ухвалою суду судовий розгляд справи відкладено та надано сторонам строк для примирення до 9 год. 23 березня 2018 року. Провадження в справі зупинено.

По закінченні цього строку сторони не примирились, ухвалою суду провадження в справі відновлене і судовий розгляд справи продовжено.

Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

У ході судового розгляду справи з'ясовано, що 04 серпня 2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був зареєстрований шлюб. Від шлюбу мають дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Між сторонами виникли неприязні стосунки із-за відсутності взаєморозуміння та взаємоповаги, внаслідок чого шлюб їхній на даний час існує лише формально, позивач просить шлюб з відповідачем розірвати.

Ці обставини підтверджуються дослідженими доказами: заявою позивача, свідоцтвом про шлюб серії І-ГЮ № 079733, свідоцтвом про народження ОСОБА_4 серії І-БВ № 225623.

Відповідно до стст. 24, 55, 56, 112 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка; примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається; дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги; дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній; кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність; суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя; суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Розірвання шлюбу не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін чи інших осіб, у тому числі права та інтереси дитини, оскільки проживання дитини в сім'ї, де відсутні любов, злагода, взаєморозуміння і взаємоповага, є сварки і взаємна неприязнь між батьками, гірше впливають на дитячу психіку, ніж проживання дитини з одним із батьків, і примус батьків до спільного проживання всупереч їх волі та обставинам, що склалися, приведе до порушення прав дитини на належні умови життя, що є важливішим, ніж збереження шлюбу батьків.

Статтями 12, 13 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій; учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Однак відповідачем у ході судового розгляду справи не надано будь-яких заперечень чи спростувань фактів, викладених у позовній заяві.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя ОСОБА_4 неможливе, а збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам.

Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому, враховуючи, що позов підлягає до задоволення повністю, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею судові витрати. Разом з тим суд враховує досягнуту в ході судового розгляду справи домовленість сторін про стягнення з них обох судового збору в рівних частках і вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 320 гривень.

Керуючись стст. 24, 55, 56, 112 СК України, стст. 2, 3, 12, 13, 23, 81, 95, 133, 141, 258, 264, 265, 272, 273, 352, 354, 355 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 04 серпня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (актовий запис № 783), розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 (31000, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (31000, м.Красилів, Кошового, 18, кв. 1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) судовий збір у розмірі 320 (триста двадцять) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено через Красилівський районний суд до апеляційного суду Хмельницької області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя ОСОБА_5