Справа № 752/3486/18
Провадження №: 2-о/752/277/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2018 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого судді Плахотнюк К.Г.,

за участі присяжних: Стецюк Н.М.,

Олясюк Ж.А.

за участі секретаря судового засідання Веременко Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за заявою територіального медичного об»єднання «Фтизіатрія» у м. Києві, заінтересована особа ОСОБА_3 про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу,

встановив:

21.02.2018 року територіальне медичне об»єднання «Фтизіатрія» у м. Києві звернулося до суду з вимогою про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу ОСОБА_3.

В обгрунтування заявлених вимог заявником зазначено, що за даними Територіального медичного об»єднання «Фтизіатрія» у м. Києві ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 становить загрозу розповсюдження хвороби - туберкульоз, що підтверджується витягом з амбулаторної карти диспансерного хворого, складений лікарем-фтизіатром ОСОБА_4 територіального медичного об»єднання «Фтизіатрія» у м. Києві №119 про необхідність примусової госпіталізації хворого ОСОБА_3 Згідно вказаного витягу має діагноз: МРТБ (15.10.2015р.) верхніх часток легень (інфільтративний) Дестр(+) МБТ(+)М(+)МГ(0) К(+) Резист 2(OfI) категорія 4 (паліативне лікування) Ко 4 (2015 року). У зв»язку з цим протитуберкульозний заклад вважає, що ОСОБА_3 підлягає примусовій госпіталізації до протитуберкульозного закладу строком на три місяці, починаючи з дня фактичної госпіталізації. ОСОБА_3 необхідно пройти курс лікування проти туберкульозу, дотримуватися режиму лікування, виконувати призначення лікаря протитуберкульозного закладу, проходити у встановлені строки необхідні медичні огляди та обстеження, дотримуватися вимог санітарно-гігієнічних і санітарно-протиепідемічних правил і норм у лікувально-профілактичних закладах. ОСОБА_3 самовільно перервав лікування та був виписаний за порушення режиму , до закладу не з»являється, категорично відмовляється від стаціонарного лікування, незважаючи на те, що він проінформований про необхідність продовження курсу лікування в туберкульозному стаціонарі. Своєю відмовою від проходження лікування громадянин ОСОБА_3 створює особливу небезпеку та загрозу для здоров»я оточуючого населення.

Посилаючись на те, що ОСОБА_3 є епідеміологічно небезпечним для оточуючих, пройти курс лікування у добровільному порядку відмовляється, відповідно підлягає примусовій госпіталізації до протитуберкульозного закладу строком на три місяці, починаючи з дня фактичної госпіталізації до Київської міської туберкульозної лікарні №2.

У судовому засіданні представник заявника - територіального медичного закладу «Фтизіатрія» заявлені вимоги з зазначених у заяві підстав підтримала, просила задовольнити. Також пояснила суду, що територіальним медичним закладом «Фтизіатрія» вживаються всі належні заходи для роз»яснення хворим небезпеки, що загрожує їм з огляду на їх стан здоров»я, правила поведінки з оточуючими їх людьми, доводиться їм до відома де вони можуть пройти курс лікування, що для них є безкоштовним за рахунок держави. Лікарем - фтизіатром ОСОБА_4 вживалися заходи для виклику ОСОБА_3 на продовження лікування, однак під час відвідування медичним персоналом хворого за місцем проживання, останній категорично відмовився від госпіталізації до протитуберкульозного диспансеру у добровільному порядку.

Заінтересована особа ОСОБА_3 у судовому засіданні відсутній, надіслана на його адресу судові повістки з повідомленням про судові засідання призначені на 27.02., 12.03. та 20.03.2018 року, повернуті до суду з відміткою відділу зв»язку про закінчення встановленого строку зберігання.

Відповідно до правил статей 344, 345 ЦПК України: у заяві про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу або продовження строку примусової госпіталізації повинні бути зазначені встановлені законом підстави для такої госпіталізації. До заяви додається мотивований висновок лікаря про необхідність примусової госпіталізації до протитуберкульозного закладу або продовження строку примусової госпіталізації, в якому зазначається строк, протягом якого буде проведено лікування. Заява подається протягом 24-х годин з часу виявлення порушення хворим на заразну форму туберкульозу протиепідемічного режиму.; справи про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу або про продовження строку примусової госпіталізації суд розглядає не пізніше 24 годин після відкриття провадження у справі. Особі має бути надано право особистої участі в судовому засіданні, за винятком випадків, коли за даними протитуберкульозного закладу така особа становить загрозу розповсюдження хвороби.

З огляду на встановлені законом строки розгляду судом заяв щодо примусової госпіталізації хворих на туберкульоз до протитуберкульозного закладу, а також приймаючи до уваги надані заявником докази, що ОСОБА_3 становить загрозу розповсюдження хвороби, судом прийнято рішення про розгляд вимог територіального медичного об»єднання Фтизіатрія за відсутності заінтересованої особи ОСОБА_3 та підтверджуючих даних про отримання ним судового виклику.

Заслухавши представника заявника територіального медичного закладу Фтизіатрія, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що мешкає за адресою - АДРЕСА_1, перебуває на диспансерному обліку в територіально медичному об»єднанні «Фтизіатрія» у м. Києві з 16.01.2015 року.

За даними витягу з історії хвороби № 322 відносно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, останньому встановлено діагноз: МРТБ (15.10.2015р.) верхніх часток легень (інфільтративний) Дестр(+) МБТ(+)М(+)МГ(0) К(+) Резист 2(OfI) категорія 4 (паліативне лікування) Ко 4 (2015 року). (а.с. 7).

Звертаючись до суду з заявою про примусову госпіталізацію ОСОБА_3 до протитуберкульозного закладу, представник територіального медичного закладу «Фтизіатрія» за погодженням з директором цього ж закладу посилається на те, що лікуючий лікар ОСОБА_4 проінформувала останнього про його стан здоров»я, необхідність лікування в стаціонарних умовах, а також направила його на стаціонарне лікування до КМТЛ №2, однак хворий самовільно залишив медичний заклад, не лікується, на виклики в диспансерне відділення не з»являється так само і для продовження лікування.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз», туберкульоз - соціально небезпечна інфекційна хвороба, що викликається мікобактеріями туберкульозу, а правилами ч.3 ст. 20 цього Закону визначено, що хворі на туберкульоз та інфіковані мікобактеріями туберкульозу зобов»язані: 1) дотримуватися призначеного їм відповідно до стандарту медичної допомоги режиму лікування; 2) дотримуватись правил внутрішнього розпорядку закладу охорони здоров»я під час стаціонарного чи санаторно-курортного лікування; 3) проходити у встановлені строки обов»язкові медичні огляди та обстеження на туберкульоз, визначені відповідними галузевими стандартами у сфері охорони здоров»я; 4) дотримуватися вимог протиепідемічного режиму.

Статтею 11 Закону України «Про протидію захворювання на туберкульоз» також визначено, що у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу , у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється з урахуванням висновку лікаря на строк до трьох місяців.

За даними висновку Центральної лікарсько-консультативної комісії територіального медичного закладу «Фтизіатрія» щодо необхідності примусової госпіталізації хворого на заразну форму легеневого туберкульозу, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на обліку в ТМО «Фтизіатрія» у м. Києві з 16.01.2015 року по теперішній час з діагнозом: МРТБ (15.10.2015р.) верхніх часток легень (інфільтративний) Дестр(+) МБТ(+)М(+)МГ(0) К(+) Резист 2(OfI) категорія 4 (паліативне лікування) Ко 4 (2015 року). Пацієнт самовільно покинув стаціонарне відділення КМТЛ №2, де лікувався з 21.11.2017 року по 01.02.2018 року, в диспансерне відділення не з»явився. Про свій стан та необхідність лікування в стаціонарних умовах хворий проінформований. Порушення протиепідемічного режиму та контакт з оточуючими становить загрозу зараження туберкульозом інших осіб. Громадянин ОСОБА_3 потребує примусової госпіталізації до протитуберкульозного стаціонару КМТЛ №2 з дотриманням протиепідемічного режиму терміном на три місяці. (а.с.7).

Наразі, приймаючи до уваги, що заявником надані належні та допустимі докази, що ОСОБА_3 страждає на заразну форму туберкульозу, належним чином обізнаний про свій стан здоров»я та необхідність продовжити курс лікування проти туберкульозу, дотримуватися режиму лікування, виконувати призначення лікаря протитуберкульозного закладу, проходити у встановлені строки необхідні медичні огляди та обстеження, дотримуватися вимог санітарно-гігієнічних і санітарно-протиепідемічних правил і норм у лікувально-профілактичних закладах, однак продовження лікування не розпочав, за направленням в диспансер не з»явився, категорично відмовляється від стаціонарного лікування, чим створює особливу небезпеку та загрозу для здоров»я оточуючого населення, відповідно заявлені вимоги щодо його примусової госпіталізації строком на три місяці до медичного закладу зазначеного заявником підлягають задоволенню судом.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про протидію захворюванню на туберкульоз», ст.ст. 234,235,283-286,110,208,213 ЦПК України, суд -

вирішив:

заяву територіального медичного об»єднання «Фтизіатрія» у м. Києві, заінтересована особа ОСОБА_3 про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу - задовольнити.

Надати дозвіл примусово госпіталізувати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою - АДРЕСА_1 у примусовому порядку строком на три місяці, починаючи з дня фактичної госпіталізації до Київської міської протитуберкульозної лікарні №2, за адресою - Київська область, м. Ірпінь, с.м.т. Гостомель.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано , набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, яким ухвалено оскаржуване судове рішення.

Суддя: Плахотнюк К.Г.

Присяжні: Стецюк Н.М.

Олясюк Ж.А.