Справа № 510/163/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.02.2018 р. Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Дудник В.І.;

-за участю секретаря Фурсовой А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідач ОСОБА_2, згідно документів виконаного судового доручення іншим судом, позовні вимоги позивачки визнав частково, свого обов'язку щодо утримання дитини не оспорює, однак визнає його розмір в межах суми від 800 грн. до 1000 грн. щомісячно. Зазначив, що більшу суму аліментів він сплачувати неспроможний, оскільки він офіційно не працевлаштований, мешкає разом із матір'ю, яка є інвалідом і перебуває на його утриманні. Також зазначив, що з часу розпаду сім'ї він приймає участь у житті дитини, купує йому одяг та інші необхідні речі.

Позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила справу розглянути без її участі.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

В ході розгляду справи були досліджені наступні докази: копія свідоцтва про шлюб сторін; копія свідоцтва про народження дитини - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1; копії протоколів допиту свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачка просить стягнути аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частини доходів з відповідача ОСОБА_2, із яким вона розлучена (06.02.2017р. Ренійським районним судом було винесено рішення про розірвання шлюбу сторін) і який є батьком дитини, зазначивши, що після розпаду сім'ї сторони будь-яких стосунків не підтримують, мешкають окремо, в різних населених пунктах. Відповідач матеріально сина не забезпечує, хоча згідно із законом, як батько, зобов'язаний це робити. В даний час дитина знаходиться на утриманні позивачки, мешкає разом із нею. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Позивачка не працює, займається вихованням дитини, її утриманням. Позивачка стверджує, що відповідач має матеріальну можливість сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 1/3 частини його заробітку, оскільки він працює моряком і отримує певні доходи.

Вивчивши матеріали справи, надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини обґрунтовані, однак підлягають частковому задоволенню в частині розміру їхнього стягнення.

Як встановлено в судовому засіданні, шлюб між сторонами у справі є розірваним, після розпаду сім'ї неповнолітня дитина сторін проживає разом з позивачкою. Відповідач проживає окремо від позивачки та дитини, в іншому населеному пункті (в м. Одеса).

Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини офіційно не надає, дитина знаходиться на утриманні позивачки, яка не працює.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч.2 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі. Ч. 3 ст. 181 СК України передбачена можливість стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).

Відповідно до роз'яснень, що містяться у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Враховуючи те, що відповідач проживає окремо, участь в утриманні своєї дитини у примусовому порядку за ним не закріплена, при цьому домовленість між позивачкою та відповідачем про добровільну сплату аліментів на утримання дитини відсутня, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути аліменти на утримання їх неповнолітньої дитини.

Згідно із ч. 3 статті 181 СК України з а рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів ; інші обставини, що мають значення.

Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Як виходить з тверджень відповідача, він офіційно не працевлаштований, періодично надає синові допомогу, купує йому одяг, речі, сам відповідач дійсно мешкає в м. Одесі, мешкає разом із своєю матір'ю, яка також потребує матеріальної допомоги, оскільки є інвалідом.

За таких обставин, оцінюючи матеріальний стан сторін (відповідач офіційно не працевлаштований, позивачка - не працює), їх сімейний стан (відповідач мешкає окремо від дитини, дітей від іншого шлюбу не має, нову родину не створив, але мешкає із матір'ю, яка перебуває на його утриманні), суд вважає достатнім стягнути з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При цьому, на підставі ч. 1 ст. 191 СК України, стягнення аліментів необхідно присудити від дня пред'явлення позову, тобто з 17 січня 2017 року. Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Оскільки з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню аліменти на утримання їх дитини, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, а також в порядку ст. 141 ЦК України стягує з нього судовий збір.

Керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 76 - 81, 141, 200, 258, 259, 264 - 265, 268, 354, 355, 430 ЦПК України, ст. ст. 180-184, 191 Сімейного кодексу України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, уродженця м. Одеса на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 17.01.2017р. до ІНФОРМАЦІЯ_3., тобто до досягнення повноліття сином ОСОБА_3.

Стягнути з ОСОБА_2 (паспорт громадянина України серії НОМЕР_1, виданий Київським РВ м. Одеси ГУМВС України від 07.12.2006р. ) 704 грн. 80 коп. судового збору в дохід держави.

Згідно із ст. 430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини підлягає негайному виконанню - у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя В.І. Дудник