Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.02.2018 Справа №607/641/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді - Позняка В.М.

за участю секретаря судового засідання - Осів І.В., представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за позовом Головного управління Національної поліції в Тернопільській області до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, -

В С Т А Н О В И В:

12 січня 2018 року позивач ОСОБА_4 управління Національної поліції в Тернопільській області звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення помилково виплаченої одноразової грошової допомоги в сумі 144 000 гривень.

Обґрунтовує позов тим, що ОСОБА_2 проходив службу в ГУНП в Тернопільській області. 17 травня 2016 року позивач отримав інвалідність. Наказом ГУНП в Тернопільській області від 24 травня 2016 року ОСОБА_2 був звільнений із служби в поліції на підставі п. 2 ч. 1 ст. 77 ЗУ «Про Національну поліцію» (через хворобу). 26 серпня 2017 року відповідач звернувся до позивача із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у звязку з отриманням ним другої групи інвалідності, повязаної із проходженням служби в поліції. Наказом ГУНП в Тернопільській області від 24 жовтня 2017 року ОСОБА_2 призначено виплату одноразової грошової допомоги в сумі 144 000 гривень. Вказану суму відповідачу перераховано на його картковий рахунок в ПАТ КБ «Приватбанк». Згодом вказане рішення було переглянуто та встановлено, що вказана виплата була проведена з порушенням вимог п. 4 ч. 1 т. 97 ЗУ «Про Національну поліцію». Наказом ГУНП в Тернопільській області від 30 листопада 2017 року наказ від 24 жовтня 2017 року в частині виплати ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги скасовано. Позивачу було направлено повідомлення про необхідність повернення ГУНП в Тернопільській області раніше виплаченої суми грошових коштів в розмірі 144 000 гривень, однак відповідач в добровільному порядку кошти не повернув. Позивач вважає, що вказані грошові кошти є безпідставно набутими та підлягають стягненню з відповідача.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити, з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив, попередньо подавши відзив на позов, в якому вказує, що 17 травня 2016 року йому було встановлено другу групу інвалідності у звязку з захворюванням, повязаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ, з цього часу у нього виникло право на отримання одноразової грошової допомоги, а проведена її виплата 27 жовтня 2017 року відповідає вимогам чинного законодавства. Окрім того, в силу п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України вказана сума одноразової грошової допомоги поверненню не підлягає, оскільки вказані кошти виплачені ГУНП в Тернопільській області добровільно, за відсутності рахункової помилки.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, вказавши, що підстави для повернення виплаченої відповідачу одноразової грошової допомоги як безпідставно набутого майна відсутні, оскільки її виплата проведена позивачем добровільно, за відсутності рахункової помилки з його боку і недобросовісності з боку набувача.

Дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено наступні обставини:

Наказом Головного управління Національної поліції в Тернопільській області № 1 о/с від 06 листопада 2015 року (в який наказом Головного управління Національної поліції в Тернопільській області № 255 о/с від 08 листопада 2015 року внесено зміни щодо дати його винесення замість 06 листопада 2015 року 07 листопада 2015 року), ОСОБА_2 призначено на посаду старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого управління Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, присвоївши йому спеціальне звання майор поліції.

Як вбачається з копії свідоцтва про хворобу № 30 від 06 травня 2016 року, при проведенні медичного огляду ОСОБА_2 військово-лікарська комісія ДУ «ТМО МВС України по Тернопільській області» встановила наявність захворювання останнього, яке повязане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Згідно копії постанови № 30 ВЛК ДУ «ТМО МВС України по Тернопільській області», ОСОБА_2 непридатний до військової служби у мирний час, обмежено придатний у воєнний час у звязку з наявністю захворювання, повязаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Згідно виписки з акта огляду медико-соціальної експертної комісії від 17 травня 2016 року, ОСОБА_2 встановлено другу групу інвалідності у звязку з захворюванням, повязаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Наказом Головного управління Національної поліції в Тернопільській області № 97 о/с від 24 травня 2016 року ОСОБА_2 звільнено зі служби в поліції за п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через хворобу)

Згідно копії довідки Тернопільського обласного центру медико-соціальної експертизи (Обласна МСЕК № 1) про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках від 23 серпня 2016 року, ступінь втрати професійної працездатності ОСОБА_2 80 %.

26 серпня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до начальника ГУНП в Тернопільській області з заявою про проведення йому виплати одноразової грошової допомоги у звязку з встановленням йому інвалідності внаслідок захворювання, повязаного із проходженням служби в органах внутрішніх справ.

31 липня 2017 року працівником фінансового підрозділу ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 складено висновок про призначення ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги у звязку з інвалідністю на підставі підпункту 4 п. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» у розмірі згідно з розрахунком 144 000 гривень. Вказаний висновок підписаний керівником фінансового підрозділу ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6, керівником підрозділ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_7 та затверджений начальником ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_8

Наказом Головного управління Національної поліції в Тернопільській області № 2943 від 24 жовтня 2017 року «Про виплату одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейських Головного управління Національної поліції в Тернопільській області» вирішено виплати ОСОБА_2 одноразову грошову допомогу у звязку з втратою працездатності в розмірі 144 000 гривень (п. 1 Наказу).

Наказом Головного управління Національної поліції в Тернопільській області № 3401 від 30 листопада 2017 року пункт 1 вищевказаного Наказу ГУНП в Тернопільській області № 2943 від 24 жовтня 2017 року в частині виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності ОСОБА_2 в розмірі 144 000 гривень скасовано у звязку з тим, що визначення інвалідності ОСОБА_2 внаслідок захворювання мало місце під час проходження ними служби в поліції, а не після звільнення з поліції протягом шести місяців, що не відповідає вимогам п. 4 ч. 1 ст. 97 Закону України «про Національну поліцію».

З довідки № 8/3/03-2018 від 11 січня 2018 року вбачається, що ОСОБА_2 платіжним дорученням № 5791 від 27 жовтня 2017 року на його особовий рахунок, відкритий у «Приватбанку» була перерахована одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського в розмірі 144 000 гривень.

Дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного звязку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд вважає, що позов до задоволення не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як слідує з викладених у позовній заяві обставин, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, позивач вважає, що відповідач набув грошові кошти в сумі 144 000 гривень без достатньої правової підстави, а тому у відповідності до ст. 1212 ЦК України зобовязаний повернути це майно позивачу.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі: визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), повязаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Відповідно до ст. 101 вказаного Закону, призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність, часткова втрата працездатності без визначення інвалідності поліцейського є наслідком: а) учинення ним діяння, яке є кримінальним або адміністративним правопорушенням; б) учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного спяніння; в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоровю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, який доведений судом); г) подання особою свідомо неправдивої інформації про призначення і виплату одноразової грошової допомоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Зобовязання з безпідставного набуття (придбання) майна виникають за наявності трьох умов: 1) має місце набуття або збереження майна; 2) вказане набуття або збереження майна здійснено за рахунок іншої особи; 3) має місце відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Таким чином, безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат встановлених абзацом 2 частини першої статті 1215 ЦК України, за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, та факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню. До правовідносин щодо набуття таких грошових коштів без достатньої правової підстави, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення статті 1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають. При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у статті 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів. Такий правовий висновок викладений в постановах Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі №6-91цс14 та від 22 січня 2014 року у справі №6-151цс13.

Як встановлено на підставі досліджених доказів, виплата одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 здійснена ГУНП в Тернопільській області добровільно на підставі наказу, за підписом його начальника, з попереднім складенням висновку фінансового підрозділу ГУНП в Тернопільській області щодо наявності підстав та визначення розміру такої виплати.

При цьому, в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач ОСОБА_2 вчинив будь-які зловживання зі свого боку або подав ГУНП в Тернопільській області свідомо неправдиву інформацію для призначення і виплати йому одноразової грошової допомоги.

Судом не встановлено також наявності рахункової помилки з боку позивача при призначенні відповідачу одноразової грошової допомоги.

Так, як розяснив Пленум Верховного Суду України у Постанові № 13 від 24 грудня 1999 року, «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», до лічильних помилок належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період тощо.

Доказів на підтвердження вказаних обставин позивачем не надано та з наявних матеріалів справи судом не вбачається.

Так, в наказі ГУНП в Тернопільській області № 3401 від 30 листопада 2017 року, яким скасовано п.1 наказу ГУНП в Тернопільській області № 2943 від 24 жовтня 2017 року в частині призначення відповідачу одноразової грошової допомоги, йдеться про те, що визначення інвалідності ОСОБА_2 внаслідок захворювання мало місце під час проходження ними служби в поліції, а не після звільнення з поліції протягом шести місяців, що не відповідає вимогам п. 4 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію», що на думку позивача, є підставою для стягнення з відповідача суми виплаченої йому допомоги в розмірі 144 000 гривень як безпідставно набутої. Однак, вказані обставини не свідчать про наявність рахункової помилки з боку позивача чи недобросовісності з боку набувача (відповідача).

Окрім того, пунктом 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року встановлено, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Аналогічний висновок також міститься у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки», у справі «Ґаші проти Хорватії» та у справі «Трґо проти Хорватії».

У відповідності до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

За таких обставин, враховуючи те, що на підставі зібраних у справі доказів судом встановлено, що виплата одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 у звязку з втратою ним працездатності у розмірі 144 000 гривень, надана йому як засіб до існування, проведена ГУНП в Тернопільській області добровільно, факту недобросовісності з боку набувача при її призначенні не встановлено, як не встановлено й наявності рахункової помилки з боку позивача, тому відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України зазначена сума поверненню не підлягає.

На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 1212, 1215 ЦК України, Закону України «Про Національну поліцію», керуючись ст. ст. 13, 81, 89, 95, 263, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову Головного управління Національної поліції в Тернопільській області (місцезнаходження: м. Тернопіль, вул. Валова, 11, ідентифікаційний код юридичної особи 40108720) до ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків 5) про стягнення грошових коштів відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 16 лютого 2018 року.

Головуючий суддяОСОБА_9