Номер провадження 22-ц/4804/181/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2018 року Донецький апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Халаджи О.В.

суддів: Біляєвої О.М.,Папоян В.В.,

секретар Сергєєва К.О.,

представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бахмут Донецької області цивільну справу № 234/14157/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором з апеляційною скаргою позивача Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 16 травня 2018 року (суддя першої інстанції Ткачова Світлана Миколаївна, повний текст рішення суду складено 21.05.2018 року), -

В С Т А Н О В И В:

28 серпня 2015 р. ПАТ "Дельта Банк" звернулося до Краматорського міського суду Донецької області з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В позові зазначено, що 17.04.2008 року між ПАТ "Сведбанк" та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 0414/0408/45-008, згідно якого банк надав позичальнику ОСОБА_2 кредит у розмірі 24 000 доларів США на строк з 17.04.2008 року до повного повернення кредиту, а позичальник зобов'язався забезпечити своєчасне повернення кредиту та сплату нарахованих відсотків.

Відповідно до договору поруки № 0414/0408/45-008-Р-1 від 17.04.2008 року, укладеного між ПАТ "Сведбанк", ОСОБА_5, ОСОБА_2, поручитель ОСОБА_5 поручилася перед кредитором за виконання боржником ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним договором №0414/0408/45-008 від 17.04.2008 року.

25 травня 2012 року між ПАТ "Сведбанк" та АТ "Дельта Банк" укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого ПАТ "Сведбанк" передає (відступає) АТ "Дельта Банк" права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого до АТ "Дельта Банк" перейшло право вимоги, в тому числі за кредитним договором № 0414/0408/45-008 від 17.04.2008 року, який був укладений між ПАТ "Сведбанк" та позичальником ОСОБА_2

Посилаючись на те, що позичальник ОСОБА_2 свої зобов'язання за кредитним договором не виконує, що станом на 28.07.2015 року має заборгованість у сумі 462 901,23 грн., з яких заборгованість за кредитом - 410 766,52 грн., заборгованості за відсотками - 52 134,71 грн., просило стягнути з відповідачів зазначену заборгованість солідарно (а.с. 1 - 4 т. 1).

Заочним рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 25.11.2015 року було задоволено позовні вимоги АТ "Дельта Банк" до ОСОБА_2 ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором в повному обсязі.

17.05.2017 року до Краматорського міського суду Донецької області від відповідача ОСОБА_2 надійшла заява про перегляд заочного рішення суду, в якій зазначено, що справа судом першої інстанції була розглянута без нього, про час та місце розгляду справи він не повідомлявся. В заперечення проти позовних вимог зазначає, що він добросовісно сплачував щомісячні платежі відповідно до умов кредитного договору, навіть у більшому розмірі. В липні 2014 році ним особисто було повідомлено банк про неможливість здійснення щомісячних платежів з причин окупації міста і проведенням АТО, а також зміни реквізитів в зв'язку з переїздом банку. Вважає, що позивачем сума заборгованості за кредитом у розмірі 462 901,23 грн. виникла безпідставно. До того ж зазначає, що банком порушено умови договору поруки, оскільки своєчасно не повідомлено поручителя про необхідність виконання в повному обсязі платіжного зобов'язання позичальника за кредитним договором, які підлягають виконанню, а тому сплив строк звернення до поручителя з вимогами про стягнення сум солідарно з боржником (а.с. 72 т.1).

26.05.2017 року ухвалою Краматорського міського суду Донецької області заочне рішення суду від 25.11.2015 року було скасовано та справу призначено до судового розгляду.

26.12.2017 року до Краматорського міського суду Донецької області від представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 надійшла заява про застосування строку позовної давності. В заяві зазначено, що останній платіж за кредитним договором ОСОБА_2 зроблено 08.05.2012 року, що підтверджується квитанціями про здійснення валютно-обмінної операції, датою чергового платежу є 10 число кожного місяця, а тому три роки загальної позовної давності для звернення до суду спливли 10.05.2015 року, тоді як позивач звернувся до суду лише 28.08.2015 року, тобто поза межами строку позовної давності (а.с. 162 т. 1).

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 16.05.2018 року у задоволенні позовних вимог АТ "Дельта Банк" до ОСОБА_2 ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач АТ "Дельта Банк" в апеляційній скарзі посилається на необґрунтованість рішення суду, його невідповідність вимогам чинного законодавства України просить скасувати рішення Краматорського міського суду Донецької області від 16.05.2018 року та ухвалити нове про задоволення позовних вимог - стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_5 на користь ПАТ "Дельта Банк" заборгованість за кредитним договором в сумі 462 901,23 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що 25.05.2012 року між ПАТ "Сведбанк" та АТ "Дельта Банк" укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених цим Договором, ПАТ "Сведбанк" передає (відступає) АТ "Дельта Банк" права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ "Дельта Банк" замінює ПАТ "Сведбанк" як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях. Таким чином, АТ "Дельта Банк" набуло статус нового кредитора та права вимоги по кредитному договору, який був укладений між ПАТ "Сведбанк" та ОСОБА_6

Позичальник ОСОБА_6 та поручитель ОСОБА_5 умови кредитного договору та договору поруки належним чином не виконували, у зв'язку з чим станом на 28.07.2015 року вони мають заборгованість у сумі 462 901,23 грн., з яких заборгованість за кредитом - 410 766,52 грн., заборгованість за відсотками - 52 134,71 грн.

Згідно розрахунку заборгованості в період з 28.05.2012 року по 10.07.2014 року відповідач ОСОБА_2 через АТ "Дельта Банк" на погашення кредитних зобов'язань вніс значну суму, чим визнав факт повідомлення про перехід права вимоги.

До позивача надходила лише ухвала суду про витребування виписки по рахунку, яка була виконана.

Зі змісту наданих до суду першої інстанції документів відображено порядок нарахування заборгованості з посиланням на чинне законодавство та умови кредитного договору, де відображено динаміку виникнення та погашення заборгованості, відображено періоди нарахування сум до сплати, заборгованості, і тому дає можливість зробити висновок про наявність обставини передачі на баланс рахунку, простроченої заборгованості та вірності її розрахунку.

Відповідно до п.5.6. постанови Правління Національного банку України від 18.06.2003 року №254 "Про затвердження положення про організацію операційної діяльності в банках України" виписка (розрахунок) з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних операцій за заявою клієнта, а отже АТ "Дельта Банк" мав всі підстави звернутись до суду за захистом своїх прав (а.с. 67 - 70 т. 2).

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_5 копію апеляційної скарги позивача АТ "Дельта Банк" отримали 21.08.2018 року, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень (а.с. 96 - 97 т. 2). Відзив у письмовій формі на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надано.

Відповідно до частини 3 ст. 360 ЦПК України (тут і далі в редакції Закону України від 03.10.2017 року № 2147-VIII, яка діє з 15 грудня 2017 року) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з підпунктом 3 пункту 3 Розділу ХП «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим законом.

Відповідно до пункту 8 розділу ХШ Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-УШ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон № 2147УШ), що набув чинності 15 грудня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

На підставі Указу Президента України від 29.12.2017 року № 452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» та Указу Президента України від 28.09.2018 року № 297/2018 «Про переведення суддів» апеляційний суд Донецької області ліквідовано, утворено Донецькій апеляційний суд, юрисдикція якого поширюється на територію, на яку поширювалася юрисдикція ліквідованого суду, а суддів переведено на роботу на посадах суддів Донецького апеляційного суду, до якого також передаються цивільні справи та матеріали, кримінальні справи/провадження, справи про адміністративні правопорушення справи та матеріали ліквідованого суду.

05 жовтня 2018 року вказану цивільну справу передано до Донецького апеляційного суду.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено колегію суддів» суддя-доповідач Халаджи О.В., судді: Біляєва О.М., Папоян В.В.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 10 жовтня 2018 року справу прийнято до свого провадження.

Відповідно до пунктів 11, 13 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, в редакції від 03.10.2017 року, введений в дію 15.12.2017 року, заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цієї редакції Кодексу.

Судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У судове засідання апеляційного суду представник позивача та відповідачі не з'явилися.

Про дату, час та місце розгляду справи сторони повідомлені належним чином. Телефонограмма - повідомлення про розгляд справи 16.10.2018 року позивач АТ "Дельта Банк" отримав 11.10.2018 року, відповідачі ОСОБА_2 (через представника ОСОБА_3) та ОСОБА_5 - 11.10.2018 року, що підтверджується телефонограммами (а.с. 126-128, т. 2).

Позивач АТ "Дельта Банк" та відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_5 суд про причини неявки у судове засідання не повідомили і відповідно до частини 3 ст. 131 ЦПК України вважається, що вони не з'явилися у судове засідання без поважних причин.

В апеляційній скарзі позивач АТ "Дельта Банк" просив розглянути справу без участі представника позивача (а.с. 67 - 70 т. 2).

Апеляційний суд вважає можливим почати розгляд справи у відсутність сторін, які не з'явились, оскільки відповідно до частини 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3, проти задоволення апеляційної скарги заперечував та просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до частини 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Судом першої інстанції під час розгляду справи встановлено, що 17.04.2008 року між ПАТ "Сведбанк" та позичальником ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 0414/0408/45-008, згідно якого банк надав позичальнику ОСОБА_2 кредит у розмірі 24 000,00 доларів США на строк з 17.04.2008 року до повного повернення кредиту.

Виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором забезпечується порукою. Відповідно до договору поруки № 0414/0408/45-008-Р-1 від 17.04.2008 року, укладеного між ПАТ "Сведбанк" та ОСОБА_5, поручитель поручається перед кредитором за виконання боржником зобов'язань за кредитним договором № 0414/0408/45-008 від 17.04.2008 року.

25.05.2012 року між ПАТ "Сведбанк" та ПАТ "Дельта Банк" укладено договір купівлі - продажу прав вимоги, відповідно до якого ПАТ "Сведбанк" передає ПАТ "Дельта Банк" права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами (а.с. 24 - 31 т. 1 ) Відповдіно копії сторінок договору, які надані позивачем, "(В) - продавець бажає продати, а покупець купити права вимоги за винагороду та на умовах, що визначені в цьому договорі та (С) - продавець та покупець бажають встановити у цьому договорі умови, на яких продавець продає (відступає), а покупець купує та приймає права вимоги". Далі договір має розділ 1 "Визначення термінів та тлумачення" та реквізити сторін.

За умовами договору купівлі - продажу вимоги не зазначено яку суму продав (відступив) ПАТ "Сведбанк" АТ "Дельта Банку" і за якими кредитними договорами.

Змістом зазначеного договору купівлі - продажу прав вимоги (а.с. 25 т. 1) передбачений Акт прийому - передачі прав вимоги , Акт прийому - передачі кредитних файлів.

Пакет документів, наданий позивачем до позову прошитий, пронумерований та засвідчений належним чином підписами та печаткою (а.с. 1 - 42 т. 1).

Позивачем до договору купівлі - продажу прав вимоги від 25 травня 2012 року Акт приймання - передачі прав вимоги не додано.

Позивач посилається, що станом на 28.07.2015 року заборгованість за кредитним договором складає 462 901,23 грн., з яких заборгованість за кредитом - 410 766,52 грн., заборгованість за відсотками - 52 134,71 грн.

Позивачем, як докази надані виписки по рахункам (а.с. 141 - 147 т. 1), виписки по рахункам, на яких обліковувалась заборгованість за кредитним договором з моменту відступлення ПАТ "Сведбанк" на користь АТ "Дельта Банк" прав вимоги з 29.05.2012 року по 07.02.2018 року (а.с. 7 - 39 т. 2).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що договором купівлі - продажу прав вимоги від 25.05.2012 року, укладеному між ПАТ "Сведбанк" та ПАТ "Дельта Банк" (покупець), передбачено, що фактична передача прав вимоги від продавця до покупця підтверджується актом приймання - передачі прав вимоги, який позивачем до позову не надано, а тому позивач не довів певними засобами доказування, передбаченими умовами договору, факт фактичної передачі прав вимоги, тобто підстави звернення до суду з позовом до відповідачів і його вимоги задоволенню не підлягають (а.с. 62-63 т. 2).

Проте погодитися з такими висновками суду першої інстанції не можна.

Апеляційним судом встановлено і сторонами не оспорюється, що 17.04.2008 року між ПАТ "Сведбанк" та позичальником ОСОБА_2 укладено кредитний договір, який забезпечується порукою - поручитель ОСОБА_5, на умовах зазначених раніше.

25.05.2012 року між ПАТ "Сведбанк" та ПАТ "Дельта Банк" укладено договір купівлі - продажу прав вимоги, відповідно до якого ПАТ "Сведбанк" передає ПАТ "Дельта Банк" права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами (а.с. 24 - 31 т. 1 ) Відповідно копії сторінок договору, які надані позивачем, "(В) - продавець бажає продати, а покупець купити права вимоги за винагороду та на умовах, що визначені в цьому договорі та (С) - продавець та покупець бажають встановити у цьому договорі умови, на яких продавець продає (відступає), а покупець купує та приймає права вимоги". Далі договір має розділ 1 "Визначення термінів та тлумачення" та реквізити сторін.

Згідно витягу №1 з Додатку до Договору купівлі - продажу прав вимоги між ПАТ "Сведбанк" та ПАТ "Дельта Банк" від 25.05.2012 року заборгованість ОСОБА_2 перед ПАТ «Сведбанк» станом на 25.05.2012 року складає 21 025,00 доларів США (а.с. 32 т.1).

Станом на 28.07.2015 року заборгованість за кредитним договором складає 462 901,23 грн., з яких заборгованість за кредитом - 410 766,52 грн., заборгованість за відсотками - 52 134,71 грн. (а.с. 139-140 т. 1).

Позивачем як докази надані виписки по рахункам (а.с. 141 - 147 т. 1), виписки по рахункам, на яких обліковувалась заборгованість за кредитним договором з моменту відступлення ПАТ "Сведбанк" на користь АТ "Дельта Банк" прав вимоги з 29.05.2012 року по 07.02.2018 року (а.с. 7 - 39 т. 2), з яких вбачається, що ОСОБА_2 регулярно вносив на рахунок АТ «Дельтабанк» кошти за сплату відсотків згідно кредитного договору № 0414/0408/45-008 від 17.04.2008 року. Останній платіж ОСОБА_2 здійснено 10.07.2014 року (а.с. 39, т.2).

У відповідності зі ст. 526 Цівільного Кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 553 Цівільного Кодексу України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

У відповідності до ст. 554 Цівільного Кодексу України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарну боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ст. 1049 Цівільного Кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором.

Відповідно до ст. 1054 Цівільного Кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

На підставі постанови Правління НБУ від 02.03.2015 року №150 «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 року №51 «про затвердження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», згідно з яким з 03.03 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Дельта Банк», , ОСОБА_7 З дня свого призначення уповноважена особа Фонду гарантування набула всі повноваження органів управління - та органів контролю і почала здійснювати заходи для забезпечення збереження активів банку, запобігання втрати майна, захисту інтересів вкладників і кредиторів банку.

Тимчасову адміністрацію в АТ «Дельта Банк» запроваджено строком на три місяці з 03.03.2015 по 02.06.2015 року включно. Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 08.04.2015 року №71 «Про внесення змін до рішення виконавчої дирекції Фонду від 02.03.2015 року № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», яким тимчасову адміністрацію в АТ «Дельта Банк» запроваджено строком на шість місяців з 03.03.2015 року по 02.09.2015 року включно.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюється відносини між Фондом, банками, Нацбанком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможності банків з ринку і ліквідації банків.

Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд гарантування вкладів є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

У відповідності до ч. 1 п. 8, ч. 2 ст. 4 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ранку. На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організовує відчуження активів і зобов'язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку.

Відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 512 Цивільного Кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою, в тому числі, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Так, відмовляючи позивачу у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано до суду акта приймання - передачі прав вимоги, що підтверджує фактичну передачу прав вимоги від продавця до покупця, проте погодитись з таким висновкам суду не можна оскільки в матеріалах справи є достатньо доказів, які свідчать про перехід права вимоги від ПАТ «Сведобанк» до АТ «Дельта Банк», а саме копії договору купівлі - продажу прав вимоги від 25.05.2012 року між ПАТ "Сведбанк" та ПАТ "Дельта Банк", копії витягу №1 з Додатку до Договору купівлі - продажу прав вимоги між ПАТ "Сведбанк" та ПАТ "Дельта Банк" від 25.05.2012 року, за яким визначена заборгованість ОСОБА_2 перед ПАТ «Сведбанк» станом на 25.05.2012 року. До того ж фактом визнання вищезазначеного договору є факт внесення грошових коштів ОСОБА_2 до АТ «Дельта Банк» на виконання умов кредитного договору № 0414/0408/45-008 від 17.04.2008 року, останній платіж ОСОБА_2 здійснено 10.07.2014 року. Доводи відповідача про те, що останній платіж ним здійснено у травні 2012 року у ПАТ «Сведобанк» та заперечення оплати будь-яких платежів до АТ «Дельта Банк» будь - якими доказами не підтверджені. А тому і доводи відповідача ОСОБА_2 про сплив трирічного строку позовної давності пред`явлення до нього позову судом не приймаються.

На підставі вищезазначеного апеліційний суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2 в повному обсязі та стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ "Дельта Банк" заборгованість за кредитним договором № 0414/0408/45-008 від 17.04.2008 року в сумі 462 901 (чотириста шістдесят дві тисячі дев'ятсот одну) гривню 23 копійки, з яких заборгованість за кредитом - 410 766,52 грн., заборгованість за відсотками - 52 134,71 грн.

Однак слід зазначити, що оскільки останній платіж відповідачем ОСОБА_2 до АТ «Дельта Банк» був проведений 10.07.2014 року, а позов пред'явлений 28.08.2018 року, то строк пред'явлення позову до поручителя ОСОБА_5 сплив 10.02.2015 року, що передбачено ч. 4 ст. 559 Цивільного Кодексу України. За таких обставин в цій частині позову слід відмовити.

За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог до ОСОБА_2 у повному обсязі та відмову у задоволенні позову до ОСОБА_5

У відповідності із ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_2 в дохід держави слід стягнути судовий збір за подачу позову та за подачу апеляційної скарги в розмірі 9 135 гривень та зарахувати його до спеціального фонду Державного бюджету України.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" задовольнити частково.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 16 травня 2018 року скасувати.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Дружківка Донецької області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", МФО 380236, , заборгованість за кредитним договором № 0414/0408/45-008 від 17.04.2008 року в сумі 462 901 (чотириста шістдесят дві тисячі дев'ятсот одну) гривню 23 копійки.

В задоволені позову Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 9 135 (дев'ять тисяч сто тридцять п'ять) гривень та зарахувати його до спеціального фонду Державного бюджету України.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя - доповідач: О.В. Халаджи

Судді: О.М. Біляєва

В.В. Папоян

Повний текст судового рішення виготовлено 14 листопада 2018 року

Суддя - доповідач О.В. Халаджи