Справа № 147/1320/17
Провадження № 2/147/150/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.2018 року Тростянецький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Волошина І.А.,

за участі секретаря Чудак Г.І.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в смт. Тростянець, Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, зазначивши, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його брат ОСОБА_3, після смерті якого залишилось спадкове майно, що складається з житлового будинку з господарськими спорудами в АДРЕСА_1

Згідно заповіту, складеного 21.02.2017 року ОСОБА_3 заповів належну йому земельну ділянку ОСОБА_2, яка прийняла спадщину та оформила своє право на спадщину.

Позивач являється спадкоємцем по закону до майна померлого брата, він вчасно прийняв спадщину, фактично вступивши в управління спадковим майном та згідно письмової згоди спадкоємця, яка прийняла спадщину, ОСОБА_2, звернувся після шести місяців з дня смерті брата з відповідною заявою до нотаріальної контори.

Станом на 15.04.1991 року домогосподарство відносилась до суспільної групи колгоспний двір, головою була мати ОСОБА_4 та членом брат ОСОБА_3

Після смерті матері ІНФОРМАЦІЯ_3 спадкоємцем до її майна 1/2 частини будинку являється ОСОБА_3, який прийняв спадщину, оскільки був зареєстрований та проживав з матір'ю в одному будинку.

Рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області встановлено факт родинних відносин між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, як між матір'ю та сином.

Таким чином ОСОБА_3 став власником цілого житлового будинку з господарськими спорудами в АДРЕСА_1

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 19.09.2017 року встановлено факт родинних відносин, а саме те, що позивач являється рідним братом ОСОБА_3

Звернувшись до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок ОСОБА_1 отримав відмову, в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Тому він змушений звернутись до суду з вимогою про визнання за ним права власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований в АДРЕСА_1

Позивач в підготовче судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву, в якій просив розглянути справу в його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в підготовче судове засідання не з`явилась, однак надала на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги визнає, не заперечує проти визнання права власності на житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 та просить справу розглянути в її відсутності.

Визнання позову відповідачем не суперечить чинному законодавству та не порушує чиїх-небудь прав, свобод та інтересів.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Беручи до уваги те, що особи, які беруть участь у справі, використали надане їм ч.3 ст.211 ЦПК України, право заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, відтак суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому проводить його в даному судовому засіданні за відсутності таких осіб, не здійснюючи фіксування процесу технічними засобами, що узгоджується з приписами ст.247 ЦПК України.

Суд, вивчивши матеріали справи, визначив, дослідив та встановив наступні докази, обставини та відповідні правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про смерть НОМЕР_2, виданого 15.05.2017 року виконкомом Новоободівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2(а.с.6).

Після його смерті відкрилась спадщина.

За життя 21.02.2017 року ОСОБА_3 зробив заповітне розпорядження, котрим належну йому земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва заповів ОСОБА_2 Заповіт посвідчений секретарем Новоободівської сільської ради Тростянецького району ОСОБА_6 зареєстрований в реєстрі №35.

ОСОБА_2 прийняла спадщину, оформила своє право на спадщину, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину по заповіту.

Позивач являється спадкоємцем до майна померлого ОСОБА_3 другої черги за законом.

Родинний зв'язок позивача з померлим встановлено згідно рішення Приморського районного суду міста Одеси від 19.09.2017 року, яке набрало законної сили(а.с.18,19).

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Оглянувши в судовому засіданні спадкову справу №378/2017р. до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 встановлено, що 02.12.2017 року позивач ОСОБА_1 подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини зі згоди спадкоємця по заповіту ОСОБА_2(а.с.13), яка дала письмову згоду на включення до списків спадкоємців по закону та оформлення братом покійного ОСОБА_3 спадщини на своє ім'я на все майно, яке не входить до заповіту.(а.с.12).

Довідкою №1341 від 27.11.2017 року виданою виконкомом Новоободівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області встановлено, що ОСОБА_3 за життя був зареєстрований та проживав в АДРЕСА_1 До складу спадкового майна входить житловий будинок з господарськими спорудами в АДРЕСА_1, частину якого він успадкував після смерті матері ОСОБА_4 За даними погосподарської книги Новоободівської сільської ради Тростянецького району станом на 15.04.1991 року господарство відносилось до суспільної групи колгоспний двір, головою була ОСОБА_4, членами ОСОБА_3 За даними земельно-шнурової книги №1 Новоободівської сільської ради запис №940 біля господарства за адресою АДРЕСА_1 числиться земельна ділянка площею 0,35га з правовим режимом: 0,25га для обслуговування житлового будинку та господарських споруд та 0,08га для ведення особистого селянського господарства(а.с.8).

Ксерокопією з погосподарської книги за 1991-1995 роки особовий рахунок господарства НОМЕР_3 житловий будинок АДРЕСА_1 станом на 15.04.1991 року відносився до суспільної групи колгоспний двір, головою була ОСОБА_4, членами ОСОБА_3.(а.с.21)

Рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 12.02.2017 року встановлено, що ОСОБА_3 являється рідним сином померлої ОСОБА_4(а.с.20). Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду не доказуються.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_4 від 04.02.2009 року(а.с.7).

ОСОБА_3 прийняв спадщину після смерті матері, частину спадкового майна оформив на себе, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину на земельну ділянку(а.с.24-26).

1/2 частини житлового будинку з господарськими спорудами ОСОБА_3 не встиг оформити на себе, оскільки були відсутні правовстановлюючі документи на майно колгоспного двору.

Відповідно ст.120 Цивільного Кодексу України в редакції 1963 року, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу. Крім того, колгоспному дворові належать передані в його власність членами двору їх трудові доходи від участі в громадському господарстві колгоспу або інше передане ними у власність двору майно, а також предмети домашнього вжитку і особистого користування, придбані на спільні кошти.

Відповідно до п.п. "а" п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 відповідно до вимог законодавства, яке регулювало правовідносини щодо майна колгоспного двору, були наділені правом власності на майно колгоспного двору, а саме кожному з них належало по 1/2 частині житлового будинку з господарськими спорудами, який розташований в АДРЕСА_1

Оскільки спадкодавець ОСОБА_3 прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_4 отже до складу спадкового майна, що залишилось після смерті ОСОБА_3 входить також цілий житловий будинок з господарськими спорудами, розташований в АДРЕСА_1

Згідно технічного паспорту виготовленого станом на жовтень 2013 року, будинок з погосподарськими спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 який являється спадковим майном, має наступні технічні характеристики: житловий будинок - літера "А", загальною площею 62,9кв.м., житловою площею 41,0кв.м., допоміжною площею 21,9кв.м.(а.с.14-17).

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту у судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України).

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні.

З відповіді-відмови від 08.12.2017 року за №874/02-17, виданої завідуючою Тростянецької державної нотаріальної контори Середою Н.М. випливає, що позивач ОСОБА_1 дійсно має право на визнання за ним право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_3, однак за відсутності правовстановлюючих документів на житловий будинок не має змоги оформити це через нотаріальну контору(а.с.11).

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Норма ст. 392 ЦК України вказує на те, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб.

З огляду на ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

З огляду на зазначене, суд вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими, визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, за таких умов позов підлягає задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись ст. 120 ЦК України (редакція 1963 року), ст. 328,392,1216,1268,1269 ЦК України ст. ст. 12, 13, 81, 200,259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1 в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований в АДРЕСА_1, який належав ОСОБА_3, померлому ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду Вінницької області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя