ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/772/18 Справа № 208/5205/16 Суддя у 1-й інстанції - Лобарчук О.О. Суддя у 2-й інстанції - Варенко О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Варенко О.П.,

суддів - Лаченкової О.В., Свистунової О.В.,

за участю секретаря Василенко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк"

на рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 листопада 2017 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк", приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни про припинення правовідношення за кредитним договором та договором іпотеки, зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

В серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 30 листопада 2006 року він уклав кредитний договір № DZEOGA00000292 із Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк». За умовами Кредитного договору ним з відповідачем укладено договір іпотеки від 06 грудня 2006 року, за яким банку передано в Іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок загальною площею 65,40 кв.м, житлова площа складає 54,80 кв.м., яке знаходиться за адресою: м. АДРЕСА_1 що належить йому на праві приватної власності. Вищезазначений Іпотечний договір посвідчений приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Моісієнко В.М. та зареєстрований в реєстрі за № 3826.

19 жовтня 2010 року за позовом відповідача рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з нього було стягнуто заборгованість за Кредитним договором № DZEOGА00000292 від 30.11.2006 року в розмірі 57 395,59 грн., судовий збір 573,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120,00 грн.

12 грудня 2011 року за його позовом рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська було змінено умови Кредитного договору № DZEOGА00000292 від 30.11.2006 року, визнано його виконаним в частині сплати тіла кредиту. Вищезазначене рішення набрало законної сили 23 грудня 2011 року. Відповідач дане рішення не оскаржив.

20 липня 2015 року за позовом відповідача рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська в задоволенні первісного позову відповідачу та зустрічного позову позивачу - відмовлено у повному обсязі. Не погодившись з рішенням Дніпровського районного суду від 20 липня 2015 року по цивільній справі № 209/1010/15-ц у серпні 2015 року відповідач звернувся до апеляційного суду Дніпропетровської області.

01 грудня 2015 року Апеляційний суд Дніпропетровської області розглянув у відкритому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача на рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 липня 2015 року по цивільній справі за № 209/1010/15-ц та ухвалив апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення вищевказаного суду без змін.

Таким чином, з нього було стягнуто заборгованість за кредитним договором № DZEOGА00000292 від 30.11.2006 року в розмірі 57 395, 59 грн., яка виникла у нього станом на 28 червня 2009 року, а також було змінено умови кредитного договору DZEOGА00000292 від 30.11.2006 року, укладеного між сторонами та визнано його виконаним в частині сплати тіла кредиту. З вищезазначеного виходить що, 19 жовтня 2010 року за вищевказаним Кредитним договором № DZEOGА00000292 від 30.11.2006 року відповідач втратив можливість будь-яких нарахувань та стягнень з нього за Кредитним договором в період з 19 жовтня 2010 року.

22 жовтня 2016 року приватним нотаріусом Бондар Іриною Михайлівною була вчинена нотаріальна дія, якою було звернуто стягнення на нерухоме майно, яке розташовано за адресою: м. Кам'янське Дніпропетровської області, по вул. Котельникова, буд. 17, що належало йому на праві власності, а саме вищезазначеним нотаріусом було внесено запис про набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки. Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна дану обставину не перевірила та незаконно вчинила нотаріальну дію про реєстрацію набуття відповідачем права власності на предмет іпотеки, чим порушила чинне законодавство та позбавила його права власності, яке гарантовано Конституцією України. Вважає дії нотаріуса незаконними та такими, що підлягають скасуванню.

За таких обставин просив суд визнати припиненими правовідношення за кредитним договором від 30 листопада 2006 року № DZEOGA00000292, що був укладений між ним та Закритим акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" в особі його Дніпродзержинської філії; визнати припиненими правовідношення за договором іпотеки від 06 грудня 2006 року, посвідченим державним нотаріусом Дніпродзержинського нотаріального округу Моісієнко В.М., що зареєстрований в реєстрі за № 3826; зобов'язати Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" повернути йому правовстановлюючі документи на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 65,40 кв.м., житлова площа 54,80 кв.м., а саме: оригінал технічного паспорту, оригінал договору купівлі-продажу від 31.12.97 за № 264, оригінал свідоцтва про право власності; визнати дії приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни щодо вчинення нотаріальної дії реєстрації набуття ПАТ КБ "ПриватБанк" права власності на предмет іпотеки, розташований за адресою: АДРЕСА_1, незаконними; визнати внесення запису про право власності на нерухоме майно № 17108922, вчиненого приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною 22 жовтня 2016 року, про реєстрацію набуття Публічним акціонерним товариством комеріційним банком "ПриватБанк" права власності на предмет іпотеки, що розташований за адресою: Дніпропетровська область, АДРЕСА_1 таким, що підлягає скасуванню; зобов'язати приватного нотаріуса Дніпродзержинського міського округу Моісієнко В.М. видати йому витяг з ЄДР заборон відчуження об'єктів нерухомого майна із відомостями про виключення запису про обтяження нерухомого майна, яке належить йому на праві власності.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 листопада 2017 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано припиненими правовідношення за кредитним договором від 30 листопада 2006 року № DZEOGA00000292, що був укладений між ОСОБА_1 та Закритим акціонерним товариством комерційний банк "Приват Банк" в особі його Дніпродзержинської філії.

Визнано припиненими правовідношення за договором іпотеки від 06 грудня 2006 року, посвідченого державним нотаріусом Дніпродзержинського нотаріального округу Моісієнко В.М., що зареєстрований в реєстрі за № 3826.

Зобов'язано Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" повернути ОСОБА_1 правовстановлюючі документи на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 65,40 кв.м., житлова площа 54,80 кв.м.

Визнано внесення запису про право власності № 17108922, вчиненого на нерухоме майно приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу Бондарь Іриною Михайлівною 22 жовтня 2016 року, про реєстрацію набуття Публічним акціонерним товариством комеріційним банком "ПриватБанком" () права власності на предмет іпотеки, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 65,40 кв.м., житлова площа 54,80 кв.м. таким, що підлягає скасуванню.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 19.10.2010 року виконано не було, станом на 14.12.2011 року позивач має заборгованість за простроченим тілом кредиту, тому зобов'язання відповідача за кредитним договором № DZEOGA00000292 перед банком не припинено.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому підтримує рішення суду першої інстанції та просив залишити апеляційну скаргу ПАТ КБ "Приватбанк" без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Вислухавши представника позивача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 30 листопада 2006 року між ОСОБА_1 та ЗАТ КБ «Приватбанк» було укладено кредитний договір № DZEOGA00000292, згідно якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 120 000,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 29 листопада 2010 року (т.1 а.с.9-10).

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором сторони 30 листопада 2006 року уклали договір іпотеки № DZE0GA00000292, згідно якого ОСОБА_1 надав в іпотеку нерухоме майно - будинок загальною площею 65,4 км.м, житловою площею 54,8 кв.м, який розташований за адресою: Дніпропетровська область, м.Кам'янське, вул. Котельникова, 17, який належить йому на праві власності, з обумовленою ціною предмету іпотеки в розмірі 171 700,00 грн. та терміном дії договору - до повного виконання позичальником та іпотекодержателем зобов'язань за кредитним договором та всім додатковим угодам до нього (т.1 а.с.11-13).

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 19.10.2010 року було частково задоволено позов ПАТ КБ «Приватбанк» до ТОВ «УФА «Верус», ОСОБА_1, про стягнення заборгованості. З ОСОБА_1 було стягнуто заборгованість за Кредитним договором № DZEOGА00000292 від 30.11.2006 року в розмірі 57 395,59 грн., судовий збір 573,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120,00 грн.(а.с.14).

Заочним рішенням Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 грудня 2011 року було змінено умови Кредитного договору № DZEOGА00000292 від 30.11.2006 року, визнано його виконаним в частині сплати тіла кредиту (а.с.15).

20 липня 2015 року рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області в задоволенні первісного позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про звернення стягнення, та в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" про припинення зобов'язання - було відмовлено (т.1 а.с.16-17).

01 грудня 2015 року Апеляційний суд Дніпропетровської області апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» залишив без задоволення, а рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 липня 2015 року - без змін (т.1 а.с.18-20).

ОСОБА_1 22.02.2016 року звертався до ПАТ КБ «Приватбанк» з вимогами про вчинення певних дій (т.1 а.с.24-25).

26.02.2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» надав відповідь на лист-вимогу ОСОБА_1 про неможливість надання запитуваної інформації (т.1 а.с.27).

22 жовтня 2016 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною було вчинено нотаріальну дію, якою було звернуто стягнення на нерухоме майно, яке розташовано за адресою: Дніпропетровська область, м.АДРЕСА_1 що належало на праві власності ОСОБА_1.(т.1 а.с.55-56).

Відповідно до частини третьої статті 1049 ЦК України грошова позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалась, на банківський рахунок позикодавця.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а тому з часу зарахування на банківський рахунок сум, стягнутих за рішенням суду або добровільно сплачених позичальником на вимогу про дострокове повернення позики ці зобов'язання вважаються припиненими.

За положеннями статті 1 Закону України «Про іпотеку», частини першої статті 572 ЦК України та частини першої статті 575 іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до положень статті 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Відповідно до п. 284 Інструкції нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

В порушення вказаним вище вимогам Інструкції, Переліку та Закону України «Про нотаріат» нотаріус не пересвідчилася у законності поданих їй документів, які свідчили б про безспірність заборгованості боржника та встановлювали б прострочення виконання зобов'язання.

Встановивши зазначені обставини, суд першої інстанції, керуючись ст.ст.215, 253 ,256, 257, 261, ч.4 ст.267, 316, ч.1 ст.319, ч.1 ст. 321, 509, 526, 530, 593, 597, 598, ч.1 ст.631 ЦК України, ст.ст.1, 3, 17, 33, 34, 35 Закону України "Про іпотеку", ст.ст. 13-1, 34, 50, 88 Закону України "Про нотаріат", ухвалив рішення, яке відповідає вимогам чинного законодавства та підтверджується матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 19.10.2010 року виконано не було, станом на 14.12.2011 року позивач має заборгованість за простроченим тілом кредиту, тому зобов'язання відповідача за кредитним договором № DZEOGA00000292 перед банком не припинено, не можуть бути прийняті до уваги з огляду на обставини, встановлені Постановою Верховного Суду від 08 серпня 2018 року у справі № 209/1010/15-ц при розгляді касаційної скарги Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 липня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про припинення зобов'язання.

Зазначеними судовим рішенням встановлено, що 30 вересня 2009 року ПАТ КБ "Приватбанк" звертався до суду із позовом про дострокове повернення кредиту та платежів за кредитним договором № DZEOGА00000292 від 30.11.2006 року, тобто відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України та умов укладеного договору кредитор змінив строк виконання основного зобов'язання.

Починаючи з цієї дати відповідач мав обов'язок повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування.

Тобто, Постановою Верховного Суду від 08 серпня 2018 року встановлено, що після 30 вересня 2009 року кредитор не міг нараховувати проценти та, відповідно, неустойку, оскільки зі спливом строку кредитування припинилося право кредитора нараховувати проценти за кредитом.

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 12 грудня 2011 року визнано виконаним кредитний договір в частині сплати тіла кредиту.

З огляду на зазначене, Верховний Суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог ПАТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Таким чином, враховуючи, що судами трьох інстанцій кредитний договір № DZEOGА00000292 від 30.11.2006 року визнано виконаним в частині сплати тіла кредиту, а Постановою ВС від 08.08.2018 року у справі № 209/1010/15-ц встановлено, що проценти та неустойка за кредитним договором № DZEOGА00000292 після 30.09.2009 року не підлягали нарахуванню, не можуть бути прийняті до уваги доводи апеляційної скарги про те, що станом на 14.12.2011 року ОСОБА_1 мав непогашену заборгованість.

Враховуючи вищенаведене та приймаючи до уваги преюдиційний висновок Верховного Суду про безпідставність вимог кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення - залишенню без змін.

Судові витрати, понесені відповідачем в зв'язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк"- залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 листопада 2017 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: О.В.Лаченкова

О.В.Свистунова