Справа № 500/6349/18
Провадження № 2/500/3185/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2018 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді: Грубіян Л.І.

при секретарі: Івановій Л.П.,

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Ізмаїлі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області ОСОБА_4 про розірвання договору довічного утримання та визнання права власності на майно,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області ОСОБА_4 про розірвання договору довічного утримання та визнання права власності на майно.

Свої вимоги мотивує тим, що 17 липня 2017 року він уклав з відповідачем договір довічного утримання, який посвідчений нотаріусом та зареєстрований в реєстрі за №. 1790. Згідно даного договору позивач передав відповідачу належну йому на праві власності квартиру № 65, що знаходиться за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, проспект Миру, 18, а відповідач зобов'язаний був довічно утримувати позивача, забезпечувати продуктами харчування та одягом, доглядати за ним, надавати йому необхідну грошову та іншу допомогу, та підтримувати його житлове приміщення у належному стані. Спочатку відповідач сумлінно свої зобовязання, проте, з листопада 2017 року перестала приходити до позивача, забезпечувати харчуванням і доглядом, оплачувати рахунки. Матеріальне забезпечення з утримання, яке щомісячно мало б надаватися позивачу, сторонами було оцінено в 1 000,00 грн. на місяць.

Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення.

Третя особа приватний нотаріус Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області ОСОБА_4 у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи сповіщалась належним чином, причини неявку суду не відомі.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, вивчивши письмові докази у справі, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Судом встановлено, що 17 липня 2017 року між сторонами було укладено договір довічного утримання НМЕ №.680353, який посвідчений приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області ОСОБА_4 та зареєстрований в реєстрі за № 1790.

Згідно вказаного договору позивач передав у власність відповідачу житловий будинок за адресою Одеська область, м. Ізмаїл, проспект Миру, 18, а відповідач зобовязався матеріально утримувати позивача та надавати йому іншу необхідну допомогу.

Згідно п.п. 2.1, 2.2 вказаного договору ОСОБА_3 зобовязалася забезпечувати позивача ОСОБА_2, як відчужувача, здійснювати утримання та догляд останнього, надавати матеріальне забезпечення в сумі 1 000,00 грн. на місяць, забезпечити належними лікувальними засобами.

Підставою для звернення позивачки до суду стало виникнення між сторонами спору з приводу неналежного виконання відповідачем зобовязань за договором довічного утримання, укладеним 17 липня 2017 року, який станом на теперішній час є чинним.

Згідно ст.ст.525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до вимог звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як визначено в ст.744 ЦК України, за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Відповідно до ч.1 ст.746 ЦК України, відчужувачем у договорі довічного утримання (догляду) може бути фізична особа незалежно від її віку та стану здоров'я.

Відповідно до ст. 757 ЦК України обов'язки набувача за договором довічного утримання (догляду) переходять до тих спадкоємців, до яких перейшло право власності на майно, що було передане відчужувачем. Якщо спадкоємець за заповітом відмовився від прийняття майна, що було передане відчужувачем, право власності на це майно може перейти до спадкоємця за законом. Якщо у набувача немає спадкоємців або вони відмовилися від прийняття майна, переданого відчужувачем, відчужувач набуває право власності на це майно. У цьому разі договір довічного утримання (догляду) припиняється.

Згідно з п.1 ч.1 ст.755 Цивільного кодексу України договір довічного утримання може бути розірвано за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини.

В силу ч. ч. 2, 3 ст. 653 ЦК України, у разі розірвання договору в судовому порядку зобов'язання сторін припиняються з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Так, підстави для припинення укладеного договору шляхом розірвання визначені в п.4.1 договору, а саме за зверненням однієї зі сторін в судовому порядку у випадку невиконання набувачем своїх обов'язків.

Із системного аналізу положень вказаних норм та умов договору вбачається, що підставою для розірвання договору довічного утримання є , як повне невиконання набувачем взятих на себе обов'язків, так і їх неналежне виконання у порівнянні з умовами договору незалежно від вини набувача. При цьому, обов'язок з доведення факту належного виконання умов договору довічного утримання, у відповідності до ч.3 ст.12, ч.1 ст.76 ЦПК України, покладається саме на відповідача, який надає це утримання.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Аналізуючи викладене, приймаючи до уваги визнання відповідачем обставин невиконання умов договору, а відтак і визнання позову, що не суперечить закону та не порушує права і свободи інших осіб, суд приходить до висновку про доведеність обставин невиконання ОСОБА_3 умов договору довічного утримання від 17 липня 2017 року, а тому пред'явлений позивачем позов про розірвання договору підлягає задоволенню.

Згідно з ч.1 ст.756 Цивільного кодексу України у разі розірвання договору довічного утримання у звязку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обовязків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення.

В розумінні ч.1 ст.756 ЦК України правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане, оскільки виникнення права власності на житловий будинок у набувача за договором довічного утримання ні з якою іншою обставиною, як укладенням договору, не пов'язано.

Таким чином, з огляду на специфіку договору довічного утримання та особливості його розірвання, які не передбачають автоматичного застосування реституції або віндикації в розумінні ст. 216 ЦК України, як способів захисту цивільного права, суд приходить до висновку про обґрунтованість пред'явлених позовних вимог щодо визнання право власності на житлову квартиру, № 65, яка розташована в м. Ізмаїл Одеської області по проспекту Миру, 18 , за ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 10, 11, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст.200, 206, 216, 525, 526, 653, 744, 755, 756 ЦК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області ОСОБА_4 про розірвання договору довічного утримання та визнання права власності на майно - задовольнити.

Розірвати договір довічного утримання, укладений 17 липня 2017 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 посвідчений приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального Одеської області ОСОБА_4 зареєстрованого в реєстрі за № 1790.

Визнати за соколовим ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт серії КМ № 666669, виданий Ізмаїльським МВ ГУМВС України в Одеській області 24.06.2010 року, РНОКПП НОМЕР_1, який зареєстрований та мешкає за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, про. Миру, 18, кв. 65) право власності на житлову квартиру за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, про. Миру, 18, кв. 65, та зняти заборону на відчуження, згідно договору довічного утримання від 17 липня 2017 року накладену приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального Одеської області ОСОБА_4.

Припинити право власності за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (паспорт серії КК № 031565, виданий Ізмаїльським МВ в Одеській області 02.07.1998 року, РНОКПП НОМЕР_2, яка зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3) на житлову квартиру за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, про. Миру, 18, кв. 65.

Допустити двосторонню реституцію та повернути сторони у первісне положення щодо права власності.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: ОСОБА_6