МИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 480/1567/17
РІШЕННЯ

Іменем України

31 січня 2018 року

Миколаївський районний суд Миколаївської області в складі головуючого судді Шаронової Н.О., за участю секретаря судового засідання Шуріної Н.О., розглянувши в місті Миколаєві у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Михайлівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування,-

встановив:

У вересні 2017 року ОСОБА_1 (далі - позивач)звернувся до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом до Михайлівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області (далі - відповідач) про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_3.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_4 померла його тітка ОСОБА_3, яка за життя заповідала йомувсе належне їй майно.

У позовній заяві позивач також зазначив, що після смерті ОСОБА_3відкрилася спадщина, яка складається, у тому числі, з земельної ділянки, площею 8,4822 гектарів, з кадастровим номером НОМЕР_2 з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Михайлівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області.

Також позивач вказує на те, що після смерті заповідача ОСОБА_3, він у встановлений строк звернувся до Четвертої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області, з метою оформлення спадщини за заповітом, але йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, оскільки ним не подано документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії, а саме: Державного акту на право власності на земельну ділянку від 30 травня 2003 року серії НОМЕР_3 про що 27 липня 2017 року державним нотаріусом була винесена постанова про відмову у вчинені нотаріальної дії.

Водночас, у позовній заяві позивач ОСОБА_1посилається на те, що вказаний Державний акт було випадково зіпсовано та знищено, при цьому отримати його дублікат позивач не може, оскільки з 01 січня 2013 року видача Державних актів на землю не здійснюється, натомість право власності на земельну ділянку реєструється у новоствореному Реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Посилаючись на законність набуття права власності на нерухоме майно спадкодавцем ОСОБА_3, позивач ОСОБА_1просив визнати за ним у порядку спадкування за заповітом право власності на зазначений вище об'єкт нерухомого майна - земельну ділянку.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, при цьому 31.01.2018 подав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав і просив задовольнити їх у повному обсязі, також просив розглядати справу за його відсутності. Раніше у судовому засіданні 07.11.2017 позивач також підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача Михайлівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської областіу судове засідання не з'явився, при цьому 18.12.2017 відповідач також подав суду заяву, в якій не заперечував розглядати справу без участі його представника.

Дослідивши в судовому засіданні наявні у справі письмові докази, суд дійшов такого.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 померла у віці 85 років у смт. Ольшанське, Миколаївського району Миколаївської області (а. с. 5).

Позивач ОСОБА_1є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_4, що підтверджується копією заповіту, який був складений 01 березня 2012 року у селищі Ольшанське, Миколаївського району Миколаївської області та посвідчений секретарем виконкому Ольшанської селищної ради Миколаївського району Миколаївської області (а. с. 6).

В матеріалах справи міститься копія Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ - 017 від 26 липня 2017 року, з якої слідує, що за життя ОСОБА_4, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку від 30 травня 2003 року серії НОМЕР_4 на праві власності належала земельна ділянка, площею 8,4822 гектарів, з кадастровим номером НОМЕР_2 з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Криничанської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області (а. с. 7 - 9).

Рішенням Михайлівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області припинено юридичну особу - Криничанську сільську раду Миколаївського району Миколаївської області; вирішено вважати Михайлівську сільську раду Миколаївського району Миколаївської області правонаступником активів та пасивів, всіх майнових прав та обов'язків Криничанської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області (а. с. 12).

З копії спадкової справи № 53/2017, заведеної 16 березня 2017 року Четвертою Миколаївською державною нотаріальною конторою Миколаївської області слідує, що усю спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняв ОСОБА_1, шляхом подання заяви від 16 березня 2017 року про прийняття спадщини до Четвертої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області.

Також, як слідує з копії матеріалів спадкової справи, інших спадкоємців після смерті ОСОБА_4 не має (а. с. 25 - 33).

При цьому, 27 липня 2017 року державний нотаріус Четвертої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області Ігнатенко В.С. винесла постанову про відмову ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 на земельну ділянку, площею 8,4822 гектарів, з цільовим призначенням: для ведення сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Криничанської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, у зв'язку з тим, що ОСОБА_1 не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії ( а. с. 11).

Разом з тим, незважаючи на відмову нотаріального органу у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з положеннями ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. ч. 1. 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Інших спадкоємців після смерті ОСОБА_4, крім позивачаОСОБА_1, не має.

Таким чином, згідно з положеннями ст. ст. 1217, 1218 ЦК України позивач успадкував усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті останнього. До таких успадкованих позивачем прав відноситься і право на вищезазначену земельну ділянку, яке фактично було набуте спадкодавцем ОСОБА_4на законних підставах та у незаборонений спосіб.

Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1, п. 1) ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, позивач не може захистити своє спадкове майнове право, тому воно підлягає захисту шляхом визнання за позивачем права на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 12, 13, ч. 1 ст. 81, ст. ст. 258, 259, ст. ст. 264 - 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Михайлівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування,- задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцем с. Трихатське, Миколаївського району Миколаївської області(зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1; номер і серія паспорта НОМЕР_5 право власності на земельну ділянку, площею 8,4822 гектарів, з кадастровим номером НОМЕР_2 з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Михайлівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 273 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Н. О. Шаронова

31.01.2018