Апеляційне провадження № 22-ц/796/2749/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2018 року м. Київ

Унікальний номер 758/1319/18

Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Шахової О.В.( суддя-доповідач), Головачова Я.В., Вербової І.М.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_4,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_4, подану його представником ОСОБА_5,

на ухвалу Подільського районного суду м. Києва, постановлену 2 лютого 2018 року суддею Захарчук С.С. в приміщенні Подільського районного суду м. Києва,-

ВСТАНОВИВ:

У січні 2018 року ОСОБА_4 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що перехід права власності на квартиру АДРЕСА_2, що належала йому на праві власності, відбувся на підставі іпотечного договору, укладеного між ним та ОСОБА_6, але без обов'язкового 30-денного терміну повідомлення про вимогу іпотекодержателя.

Внаслідок цих дій 30.10.2017 року відбулася повторна реєстрація права власності на вказану квартиру за ОСОБА_7

За наслідками розгляду заяви просив накласти арешт на майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 2 лютого 2018 року заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову повернуто заявнику з підстав недодержання вимог статті 151 ЦПК України, а саме у заяві не було викладено обґрунтування необхідності застосування саме такого виду забезпечення позову, як арешт квартири.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_4 через свого представника подав апеляційну скаргу та, посилаючись на невідповідність висновків суду першої інстанції наявним доказам доданим до заяви, порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову про вжиття заходів забезпечення позову.

Справу розглянуто в порядку ст.369 ЦПК України без виклику сторін.

Указом Президента України № 452/2017 від 29.12.2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано апеляційний суд міста Києва та утворено Київський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Київську область і місто Київ, з місцезнаходженням у місті Києві.

У відповідності до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос

України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Пунктом 8 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції, яка діє з 15.12.2017) передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду Апеляційним судом міста Києва.

Розглянувши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заході забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4, який звернувся до суду 31.01.2017 року із заявою про забезпечення позову до відкриття провадження у справі, на обґрунтування своїх вимог посилався на те, що квартира АДРЕСА_2 належала йому на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 16.03.2007 (ас. 6).

Відповідно до іпотечного договору від 23.05.2016, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_4, ПН КМНО ОСОБА_8, 11.09.2017 року прийнято рішення про реєстрацію права власності за ОСОБА_6

30.10.2017 року відбулася повторна реєстрація права власності на вказану квартиру за ОСОБА_7

Повертаючи заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що у заяві не викладено обґрунтування необхідності застосування саме такого виду забезпечення позову, як арешт квартири.

В своїй заяві ОСОБА_4 вказував, що предметом майбутнього позову буде спірне майно, яке протиправно вибуло із володіння заявника і він, захищаючи своє право на власність, просив забезпечити позов шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2 до вирішення майбутнього спору по суті.

За таких обставин, у суду першої інстанції були відсутні правові підстави для повернення заяви ОСОБА_4, з огляду на що, ухвалу суду першої інстанції не можна визнати законною, внаслідок чого вона підлягає скасуванню.

Слід зазначити, що повернення ОСОБА_4 його заяви з підстав, вказаних в ухвалі суду від 2 лютого 2018 року, є фактичною відмовою у доступі до правосуддя, оскільки законодавець передбачив усунення таких недоліків заяви ч.ч.3,4 ст. 153 ЦПК України, коли суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для зясування питань, повязаних із зустрічним забезпеченням. У вийняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засідання з викликом сторін.

Таким чином, посилання ОСОБА_4 на порушення норм процесуального права є обґрунтовані, а висновок суду про повернення заяви про забезпечення позову є передчасним та зробленим на порушення встановленого порядку.

Відповідно до ч.6 ст.374, ст.379 ЦПК України, судапеляційноїінстанціїскасовуєухвалу, щоперешкоджаєподальшомупровадженнюусправіінаправляєсправудляпродовженнярозглядудосудупершої інстанції з підстав порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374, 379 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, подану його представником ОСОБА_5 задовольнити частково.

Ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 2 лютого 2018 року скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач

Судді: