Справа №: 272/1048/17
Провадження № 2/272/198/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2018 року

Андрушівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді: Карповця В.В.,

при секретарі: Степанчук Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Андрушівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, суд -

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулась до суду із позовом у якому вказує, що 14.12.2015 року рішенням Андрушівського районного суду Житомирської області було розірвано її шлюб з відповідачем.

В період перебування у шлюбі сторони спільно придбали квартиру АДРЕСА_1 відповідно до договору купівлі- продажу від 03.03.2006 року. Факт спільної купівлі квартири не оспорюється та не підлягає доведенню, оскільки він досліджувався та встановлений рішенням у справі № 272/499/16-ц про захист прав власника шляхом вселення.

Вказана вище квартира з урахуванням вимог статті 60 Сімейного кодексу України належить позивачці та відповідачу на праві спільної сумісної власності, є спільним майном подружжя, однак документально даний факт ніде не зафіксований.

В звязку з вищевикладеним, позивачка просить винести рішення про поділ спільного майна подружжя, та визнати за нею ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2, як на частку у спільному майні подружжя та покласти судові витрати по справі на відповідача.

Позивачка та її представник в судове засідання не зявилася, оскільки надіслали заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують повністю, просять даний позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, заперечував проти його задоволення, при цьому в наступні судові засідання неодноразово не зявлявся, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача, в порядку ч.1 ст.223 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Заочним рішенням Андрушівського районного суду Житомирської області від 14 грудня 2015 року було розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований від 12.09.1998 року за актовим записом № 61 (а.с.9). Від шлюбу сторони мають спільну дитину ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.23).

В період перебування в шлюбі сторонами була придбана квартира № 4 у житловому будинку № 14 по вулиці Заводській в місті Андрушівка, згідно технічного паспорту на яку від 14.08.2015 року, замовником технічної документації вказана ОСОБА_1 (а.с.6). Відповідно до технічної характеристики вказаної вище квартири, її загальна площа становить 80,1 кв.м. (а.с.7)

Рішенням Андрушівського районного суду Житомирської області від 21 грудня 2016 року громадянку ОСОБА_1 було вселено до квартири АДРЕСА_3 (а.с.10,11).

Згідно довідки Житомирської міської МСЕК № 2 ОСОБА_1 має першу А групу інвалідності з 01.12.2015 року, тому у відповідності до Закону України Про судовий збір звільнена від його сплати (а.с.5).

Спірні правовідносини виникли з сімейних відносин і регулюються ст.ст. 60, 62, 68, 69, 70, 71 СК України, ст.372 ЦК України.

Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку доходу. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

У відповідності до ч.1 ст. 61 СК України обєктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту.

Згідно ч.1 ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу, а відповідно до ч.1 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

Відповідно до ч.1ст.69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ч.1ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно з ч.1ст.71 СК України, майно, що обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Постановою Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року №11 встановлено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст.372 ЦК України. При вирішенні спору щодо поділу спільного майна поділу підлягає все майно подружжя, до складу якого включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться в інших осіб; враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї.

При поділі майна суд виходить із того, що якщо між подружжям не досягнуто згоди про спосіб поділу спільного майна, то за позовом подружжя або одного з них суд може постановити рішення: про поділ майна в натурі, якщо це можливо без шкоди для його господарського призначення; про розподіл речей між подружжям з урахуванням їх вартості та частки кожного з подружжя в спільному майні; про присудження майна в натурі одному з подружжя, з покладенням на нього обов'язку компенсувати другому з подружжя його частку грішми.

Задовольняючи позов, суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати у розмірі 704,80 грн.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 60,61, 62, 68, 69, 70, 71 СК України, cт.ст. 368, 372 ЦК України, ст.ст.12, 18, 19, 81, 82, 89, 258, 263, 265, 268, 273, 280, 282, 284,289, 354, 355 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суд, -

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2, (місце фактичного проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3; місце реєстрації: АДРЕСА_4) право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_5, як на частку у спільному майні подружжя.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер 7, ( місце проживання:ІНФОРМАЦІЯ_4) на користь держави судові витрати у розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до апеляційного суду Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

При цьому, у відповідності до підпункту 15.5. пункту 15 розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до апеляційного суду Житомирської області через Андрушівський районний суд Житомирської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя:ОСОБА_4