ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа № 753/435/18
провадження № 2-о/753/113/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" лютого 2018 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді МИЦИК Ю.С.

при секретарі ДЯДЕЙКО К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за спільною заявою подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - заявник 1, ОСОБА_1.) та ОСОБА_2 (далі по тексту - заявник 2, ОСОБА_2.) звернулися до суду зі спільною заявою про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що спільне життя у них не склалося через різні погляди на життя та відсутність взаєморозуміння в подружньому житті. Вони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбні стосунки. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Крім того, заявниками укладено договори про сплату аліментів на дитину та щодо здійснення батьківських прав на виховання та визначення місця проживання дитини.

В судове засідання заявники не з'явилися, однак надали спільну заяву в якій вимоги заяви про розірвання шлюбу підтримали та зазначили, що дана заява відповідає їх волі. Крім того, просили розгляд даної справи проводити за їх відсутністю.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленим наступні обставини.

У відповідності до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї.

За правилами ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України (далі по тексту - СК України) сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Сторони перебувають у шлюбі з 08 травня 1992 року, який було зареєстровано Відділом ЗАГС Московського РВК м. Києва, актовий запис №425. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про його народження серії НОМЕР_1.

Судом встановлено, що між подружжям тривалий період часу виникали непорозуміння та спільне життя в них не склалось через різні погляди на життя. Вони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбні стосунки.

При цьому, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено нотаріально посвідчений договір про сплату аліментів від 19 грудня 2017 року, відповідно умов якого визначено розмір аліментів, що будуть сплачуватися ОСОБА_1 на утримання дитини. Крім того, між заявниками укладено договір щодо здійснення батьківських прав на виховання та визначення місця проживання дитини від 19 грудня 2017 року, відповідно до умов якого заявники домовились про те, що після розірвання шлюбу їхня дитина буде проживати разом з матір'ю, а батько буде постійно брати участь у вихованні дитини у порядку встановленому даним договором.

Відповідно до стст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

За змістом п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що спільна заява ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, оскільки збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох сторін та інтересам дитини.

Крім того, судом встановлено, що спорів про поділ майна на даний час не існує.

На підставі викладеного та керуючись стст. 3, 21, 24, 110-113 СК України, п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», стст. 4, 10, 12-13, 76-80, 258, 259, 263-265, 268, 293, 294 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Спільну заяву подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 08 травня 1992 року Відділом ЗАГС Московського РВК м. Києва, актовий запис №425, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - розірвати.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було проголошено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ: МИЦИК Ю.С.