Справа № 591/7083/17
Провадження № 2/591/776/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2018 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого - судді Сидоренко А.П.,

з участю секретаря - Майбороди А.О.,

позивачів - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідача - Пархоменко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми в загальному позовному провадженні цивільну справу № 591/7083/17 за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Сумихімпром» про визнання права власності на квартиру,-

в с т а н о в и в :

Позивачі звернулися до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що на праві спільної сумісної власності їм належить квартира за адресою: АДРЕСА_1, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 28 листопада 2000 року виданого ВАТ «Сумихімпром». Квартира ними зареєстрована в Сумському ООБТІ на праві спільної сумісної власності на підставі вищевказаного свідоцтва, і записана у реєстрову книгу за № 1563. Оригінал свідоцтва про право власності на вказану квартиру було втрачено. При зверненні до відповідача з заявою про видачу дублікату їм було відмовлено. Оскільки правовстановлюючий документ на квартиру відсутній, вони позбавлені можливості скористатися своїм правом власності. Посилаючись на зазначені обставини, позивачі просять суд визнати за ними право спільної сумісної власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 32,7 кв.м.

В судовому засіданні позивачі підтримали позовні вимоги та просять їх задовольнити.

Представник відповідача ПАТ «Сумихімпром» в судовому засіданні заперечувала проти заявлених позовних вимог.

Згідно наданого відзиву на позов представник відповідача зазначає, що позовні вимоги позивачів є незаконними, безпідставними та необґрунтованими, оскільки не наведено необхідних належних та допустимих доказів та відповідної правової норми в обґрунтування позовних вимог. Вказує на те, що позивачі звернулися до відповідача з заявою про видачу дублікату, на що отримали відповідь, що на даний час ПАТ «Сумихімпром» не має можливості та законних підстав для видачі дублікату свідоцтва про право власності в зв'язку з реорганізацією підприємства, а також ліквідацією відповідних структурних підрозділів, а саме ГП «Соцбитсервіс». Позивачу була надана копія наказу НОМЕР_1 від 28 листопада 2000 року «Про приватизацію житла». Вважає, що в даній ситуації, оскільки відсутній спір про право, то позивачам необхідно було звернутись до суду з заявою про встановлення факту в порядку окремого провадження. Зазначає, що позивач у позові про визнання права власності є особа, яка вже є власником відповідно до доданої до позову копії свідоцтва про право власності на житло. Вважає, що позивач повинен подати докази відсутності можливості одержання чи відновлення відповідного правовстановлюючого документа. Зазначає, що позивачі у позові не вказали жодної правової норми, яка б давала їм підстави вимагати в судовому порядку від відповідача видачу дублікату свідоцтва про право власності на житло або встановлення факту визнання за позивачами права спільної сумісної власності на зазначену квартиру.

Вислухавши думку осіб, які приймають участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про право власності від 28 листопада 2000 року НОМЕР_1, квартира за адресою: АДРЕСА_1, належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2. Загальна площа квартири становить 32,7 кв.м, а відновна вартість на момент приватизації 5,88 грн. (а.с.16).

Згідно технічного паспорту КП «Сумського обласного об'єднаного бюро технічної інвентаризації» на квартиру за адресою АДРЕСА_1, власниками квартири зазначені - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.17-18).

Відповідно до довідки-характеристики КП «Сумського міського бюро технічної інвентаризації Сумської міської ради» № 423811 від 23 травня 2017 року, яка видана ОСОБА_1, за адресою АДРЕСА_1, згідно з даними інвентаризації станом на 23 травня 2017 року має наступні показники: кількість кімнат - 1, житлова площа - 16,3 кв.м., загальна площа - 32, 7 кв.м. Інвентаризаційна вартість квартири станом на 23 травня 2017 року складає 106 744 грн. ( а.с. 19).

Довідка Департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради була надана про те, що згідно з інформацією, яка зберігається в архівах Департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради, станом на 29 грудня 2012 року, квартира за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрована на праві власності за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 28 листопада 2000 року, видане ВАТ «СумиХімпром», та записане у реєстрову книгу за реєстровим номером №1563, дата реєстрації 04 грудня 2000 року (а.с.20).

Листом від 04 липня 2017 року №19-2901 на запит адвоката Фомінова Р.М., ПАТ «Сумихімпром» повідомило, що ВАТ «Сумихімпром» дійсно було видано свідоцтво про право власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_1. Проте, станом на 2017 рік ПАТ «Сумихімпром» у зв'язку з його реорганізацією, а також ліквідацією відповідних структурних підрозділів «ГП «Соцбитсервіс», не має можливості та законних підстав для видачі дублікату свідоцтва про право власності (а.с.21).

Згідно наказу ВАТ « Сумихімпром» НОМЕР_1 від 28 листопада 2000 року про приватизацію житла, вбачається, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 передана у спільну сумісну власність ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.22-23).

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2, ОСОБА_7 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб 11 березня 2005 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції Сумської області, актовий запис №282. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини - ОСОБА_1 (а.с.10).

Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 шлюб між чоловіком ОСОБА_8 і дружиною ОСОБА_1 розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 955 від 21 жовтня 2008 року Після реєстрації розірвання шлюбу присвоюються прізвища йому - ОСОБА_8, їй - ОСОБА_1 (а.с.11).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4, ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_2, про що зроблено актовий запис №133; його батьками є: батько - ОСОБА_9, мати - ОСОБА_10. Місце державної реєстрації - відділ державної реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції у Сумській області (а.с.15).

З копії свідоцтва про зміну прізвища серії НОМЕР_5, що видане Ковпаківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції, вбачається, що ОСОБА_2, що народився ІНФОРМАЦІЯ_2, змінив ім'я на ОСОБА_2, про що 20 лютого 2015 року складено відповідний запис №13 (а.с.14).

Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За нормами ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У зазначеній нормі передбачено, що особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності: 1) якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами (за умови, що позивач не перебуває з цими особами у зобов'язальний відносинах, оскільки права осіб, які перебувають у зобов'язальних відносинах, повинні захищатися за допомогою відповідних норм інституту зобов'язального права); 2) у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права. Позивачем у позові про визнання права власності є особа, яка вже є власником.

Стаття 392 ЦК України не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Оскільки відповідно до ст. 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов'язує виникнення в особи суб'єктивного права власності на певні об'єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об'єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному ст. 392 цього Кодексу.

Під час судового розгляду встановлено, що позивачі на підставі свідоцтва про право власності на житло від 28 листопада 2000 року, виданого ВАТ «Сумихімпром», набули право спільної сумісної власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, однак оригінал свідоцтва про право власності позивачами був втрачений.

Належних доказів про визнання недійсним вказаного свідоцтва або скасування реєстрації права власності у справі немає.

Суд не може погодитися з доводами представника відповідача щодо невірного обрання позивачем способу захисту, та на його думку, вони мали звернутися до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, тобто в порядку окремого провадження, з огляду на те, що після набуття чинності ЦК України з 01 січня 2004 року, встановлення факту володіння особою будинком (квартирою) на праві власності в порядку окремого провадження не допускається.

Якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, посилання представника відповідача на відповідні роз'яснення Верховного Суду України, викладені у Постанові Пленуму № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» з приводу встановлення факту володіння громадянином жилим будинком на праві власності, якщо власником було втрачено правовстановлюючий документ на цей будинок і немає можливості підтвердити наявність права власності не в судовому порядку, з 01 січня 2004 року не підлягають застосуванню.

Також не заслуговують на увагу і доводи представника відповідача з приводу того, що позивачі не позбавлені можливості отримати документи в КП «Сумське міське бюро технічної інвентаризації Сумської міської ради», оскільки вказане підприємство не є тим органом, що видав відповідне свідоцтво, а також не наділений такими повноваженнями. В той же час, оскільки саме відповідачем приймалося рішення щодо приватизації квартири за адресою: АДРЕСА_1, то належним відповідачем у справі є саме ПАТ «Сумихімпром».

За вказаних обставин суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивачів, визнавши за ними право спільної сумісної власності на зазначену вище квартиру.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 81, 263-265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ОСОБА_2 право спільної сумісної власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 32,7 кв.м.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до апеляційного суду Сумської області шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Зарічний районний суд м. Суми.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 13 лютого 2018 року.

Суддя А.П.Сидоренко