Справа № 523/2479/17
Провадження №2/523/1267/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" лютого 2018 р.

Суворовський районний суд м.Одеси у складі:

головуючого судді - Середи І.В.,

при секретарі -Щербан О.Д.,

за участю представника позивача Омельченка П.М., відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №9 в м.Одесі цивільну справу за позовом комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію та гарячу воду та зустрічний позов ОСОБА_2 до комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» про визнання протиправними дій та положення договору про надання послуг з централізованого опалення,

ВСТАНОВИВ:

17.02.2017 року КП «Теплопостачання міста Одеси» звернулося з позовною заявою до ОСОБА_2 та просило стягнути заборгованість за спожиту теплову енергію та гарячу воду у сумі 11700,63 грн., а також судовий збір.

В обгрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що відповідач зареєстрований та проживає АДРЕСА_1. Будинок знаходиться на обслуговувані КП "ЖКС "Північний" і його теплопостачання забезпечує КП «Теплопостачання міста Одеси». Відповідачу відкрито особовий рахунок НОМЕР_2 за яким обліковуються надані послуги з постачання теплової енергії на опалення та гарячої води.

Оскільки відповідач отримуючи послуги частково їх оплачував, тому утворилася заборгованість, про стягнення якої позивач звернувся до суду.

У свою чергу відповідач ОСОБА_2 звернувся з зустрічним позовом до КП «Теплопостачання міста Одеси» та просив визнати протиправними та такими, що вчинені всупереч ст.19 Конституції України і постанові Кабінету Міністрів України №630 дії підприємства щодо зміни на власний розсуд визначеного типовим договором порядку передачі споживачу послуги з централізованого опалення; визнати протиправними положення договору про надання послуг з централізованого опалення з кінцевим споживачем - мешканцями квартир в багатоквартирних будинках, розроблені КП «Теплопостачання м.Одеси», та такими, що суперечать в частині вимог п.6.1 і п.6.2 затвердженого вказаною постановою Кабінету Міністрів України типового договору. А також просив зобов'язати директора комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» укласти з ОСОБА_2 договір про надання послуги з централізованого опалення відповідно до правил, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630 по формі та за змістом затвердженого цією постановою типового договору, з врахуванням істотних умов, визначених ст.26 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", та з урахуванням розмірів законно встановлених тарифів, та зобов'язати директора укласти з КП "ЖКС "Північний" договір про надання послуг з постачання теплової енергії, керуючись принципами господарювання у сфері теплопостачання, встановленими Законом України "Про теплопостачання", а також стягнути моральну шкоду у розмірі 10000 грн..

Ухвалою суду від 24.01.2018 р. зустрічний позов ОСОБА_2 в частині вимог про зобов'язання директора комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» укласти з ОСОБА_2 договір про надання послуги з централізованого опалення відповідно до правил, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630 по формі та за змістом затвердженого цією постановою типового договору, з врахуванням істотних умов, визначених ст.26 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", та з урахуванням розмірів законно встановлених тарифів, зобов'язання директора укласти з КП "ЖКС "Північний" договір про надання послуг з постачання теплової енергії, керуючись принципами господарювання у сфері теплопостачання, встановленими Законом України "Про теплопостачання", а також вимоги про стягнення моральної шкоди у розмірі 10000 грн., був залишений без розгляду.

В обгрунтування вимог зустрічного позову, які залишилися на розгляді, та заперечуючи проти позову КП «Теплопостачання міста Одеси», відповідач вказував на невідповідність умов запропонованого КП «Теплопостачання м.Одеси» договору типовому договору, оскільки змінений на власний розсуд. Вказував відповідач і на незадовільне опалення в квартирі, зашлакування в трубах. Він неодноразово звертався з приводу приведення системи до належних умов, однак звернення є безрезультатними: балансоутримувач КП «ЖКС «Північний» не має необхідних значних коштів, а КП «Теплопостачання м.Одеси» та міськвиконком самоусунулися від вирішення цієї проблеми. В ухвалі суду від 27.08.2015 року було наведено висновок, а оскільки вона вступила в законну силу, то має преюдиційне значення.

У ході розгляду справи до участі в ній, в якості третьої особи без самостійних вимог, залучено КП «ЖКС «Північний».

В судовому засіданні представник позивача Омельченко П.М. вимоги підприємства повністю підтримав та заперечував проти зустрічного позову посилаючись на його безпідставність, вказуючи на те, що підприємство надає належним чином та належної якості послугу до системи будинку, відповідач не сплачує тривалий час вартість послуги, в результаті чого утворилася заборгованість. До компетенції підприємства не відноситься питання утримання комунікацій будинку. Крім того, зазначив, що в разі підтвердження актом отримання послуги неналежної якості, підприємство проводить перерахунок.

Відповідач ОСОБА_2 заперечував проти вимог позивача та підтримав зустрічний позов посилаючись на неотримання належної якості послуги, відсутність договору з ним, наявність невідповідності системи труб опалення технічним вимогам. Починаючи з 2012 року він неодноразово звертався до КП «Теплопостачання м. Одеси», КП ЖКС «Північний» та органів місцевого самоврядування для вирішення питання про заміну системи опалення в будинку, однак до теперішнього часу це питання залишається не вирішеним. Після вчинення замірів температури в квартирі проводилися перерахунки. Оскільки теплопостачання не належної якості, на теперішній час він самостійно відключив квартиру від системи централізованого опалення. Згоден сплатити лише 10% від суми, яку нараховують. Крім того, відповідач вказував на пропущення строку позовної давності та необхідність її застосування по вимогам КП «Теплопостачання м.Одеси».

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрований та проживає АДРЕСА_1. Даний будинок знаходиться на обслуговуванні КП «ЖКС «Північний» і його теплопостачання забезпечує КП «Теплопостачання міста Одеси».

В зв'язку з цим відповідачу було відкрито особовий рахунок НОМЕР_2, за яким обліковуються надані відповідачу послуги з постачання теплової енергії на опалення та гарячої води.

У зв'язку з неоплатою вартості отриманих послуг за спожиту теплову енергію та гарячу воду, відповідачу було нараховано заборгованість у сумі 11700,63 грн. в період з листопада 2006 року по лютий 2017 року.

Відповідно до акту від 04.12.2008 року, складеного комісією у складі заступника начальника відділу ЖКГ Суворовської районної адміністрації, інженера-інспектора служби Енергонагляду КП «Теплопостачання міста Одеси" та старшого майстра ЕРР-1 КП «Теплопостачання м.Одеса», встановлено, що для нормалізації теплопостачання будинку АДРЕСА_1 необхідно замінити зашлаковані стояки діаметром 15 мм (а.с.22).

Суд не приймає до уваги доводи відповідача про встановлення судом обставин, які не підлягають доказуванню, а саме факту неналежного виконання позивачем послуг, оскільки відсутнє рішення суду, яким було встановлено обставини по виниклим правовідносинам, і які не потрібно було б доказувати в силу ч.4 ст.84 ЦПК України. Ухвала Суворовського районного суду м.Одеси від 27.08.2015 року винесена за результатами розгляду заяви про скасування судового наказу, судовий наказ скасовано і у сторони виникло право на звернення до суду з позовом.

В підтвердження своїх доводів відповідачем надано акти-претензії від 28.02.2007 року та 11.02.2008 року, якими встановлено в квартирі відповідача №7 в тому ж будинку неналежну якість опалення, прийнято рішення про перерахунок до кінця опалювального сезону (а.с.32).

Однак, дані акти суд не приймає до уваги, оскільки вони не стосуються квартири №8.

Як видно з листів КП «ЖКС «Північний» від 22.11.2012 року та 26.08.2014 р. в будинку за проектом встановлена елеваторна схема підключення, стояки системи централізованого опалення змонтовані з звуженим діаметром 15 мм, внаслідок чого під час опалювального сезону відбувається недогрів квартир. (а.с.40,43).

16.05.2017 року та 08.09.2017 року відповідач подав до КП «Теплопостачання м. Одеси», КП ЖКС «Північний» заяви про відключення квартири системи централізованого опалення, а 03.11.2017 року подав до КП «Теплопостачання м. Одеси» акт за підписами мешканців квартир №№8,5,4,1 про від'єднання обігріваючих приладів від стояків системи централізованого опалення (а.с.184).

Оскільки дані обставини стосуються іншого періоду та не відносяться до предмета позову, суд не враховує їх та не надає їм оцінку.

Відповідно до п.2 Порядку проведення перерахунків розміру плати за надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення в разі ненадання їх або надання не в повному обсязі, зниження якості, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.02.2010 року №151, у разі ненадання послуг або надання їх не в повному обсязі, зниження якості, зокрема відхилення їх кількісних і якісних показників від нормативних, виконавець проводить перерахунок розміру плати за фактично надані послуги шляхом зменшення розміру плати за надання послуг з урахуванням вимог, наведених у додатку.

Згідно з п.5 Порядку у разі невідповідності фактичної температури в житлових приміщеннях нормативній перерахунок за надання послуг з централізованого опалення за відсутності квартирних та будинкових засобів обліку теплової енергії проводиться у разі оплати послуг.

Додатком до Порядку встановлені вимоги щодо кількісних і якісних показників послуг та зменшення плати у разі їх відхилення від нормативних, серед яких враховується як температура повітря в жилих приміщеннях, фактична температура в приміщеннях, квадратні метри опалювальної площі та інше.

Відповідно до п.33 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21 липня 2005 р. № 630, у разі неналежного надання або ненадання послуг виконавцем споживач повідомляє про це виконавця в усній формі за допомогою телефонного зв'язку чи у письмовій формі за адресами, що зазначені в договорі.

Пунктом 34 Правил визначено, що представник виконавця, якому відомі причини неналежного надання або ненадання послуги, зобов'язаний невідкладно повідомити про це споживача та зробити відповідну відмітку в журналі реєстрації заявок, що є підставою для визнання виконавцем факту неналежного надання або ненадання послуг.

Пунктом 35 визначено, що представник виконавця, якому не відомі причини неналежного надання або ненадання послуг, зобов'язаний узгодити з споживачем точний час та дату встановлення факту ненадання послуг, надання їх не у повному обсязі або перевірки кількісних та/або якісних показників надання послуг. У разі необхідності проведення такої перевірки у приміщенні споживача представник виконавця повинен з'явитися до споживача не пізніше визначеного у договорі строку.

У разі незгоди з результатами перевірки кількісних та/або якісних показників надання послуг споживач і виконавець визначають час і дату повторної перевірки, для проведення якої запрошується представник уповноваженого органу виконавчої влади та/або органу місцевого самоврядування, а також представник об'єднання споживачів. За результатами повторної перевірки складається акт про неналежне надання або ненадання послуг, який підписується споживачем (його представником), представником виконавця, представниками уповноваженого органу виконавчої влади та/або органу місцевого самоврядування, а також представником об'єднання споживачів (п.36).

За результатами перевірки складається акт-претензія про неналежне надання або ненадання послуг (далі акт-претензія), який підписується споживачем та представником виконавця згідно з додатком 2. Акт-претензія складається у двох примірниках по одному для споживача та виконавця (п.37).

Отже, дані норми чітко вказують на необхідність вчинення дій для встановлення якості показників опалення та можливості здійснення перерахунку.

Оскільки відповідачем не надано необхідних актів по квартирі №8, тому суд вважає, що посилання на невідповідність якості опалення та, як наслідок, відмови у стягненні заборгованості, розглядає критично та не приймає до уваги.

Таким чином, суд вважає, що позивач правомірно нараховував відповідачу плату за централізоване опалення, оскільки відсутні правові підстави для звільнення від їх сплати.

Відповідно до п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

У відповідності до п.18,20 «Правил надання послуг по централізованому опаленню, постачання холодної та гарячої води та водовідведення», затверджених КМ України від 21.07.2005 р. № 630, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Відповідач в судовому засіданні посилався також на те, що він з серпня 2009 р. не здійснює оплату на користь позивача, а тому просив застосувати до виниклих правовідносин строк позовної давності.

Статтею 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Як видно з матеріалів справи, КП «Теплопостачання міста Одеси» 02.03.2015 року зверталося до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості у розмірі 8508,74 грн. по кв.№8, яка виникла станом на 01.12.2014 р. (а.с.93). 25.03.2015 року видано судовий наказ, а 27.08.2015 року скасовано судовий наказ (а.с.23).

З розрахунку заборгованості видно, що сума 11700,63 грн. нарахована за період з листопада 2006 року по лютий 2017 року.

У відповідності до ч.3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Суд вважає, що до виниклих правовідносини необхідно застосувати строк позовної давності. Так, позовна заява до суду була подана 17.02.2017р., а тому необхідно стягнути заборгованість за теплову енергію за період з березня 2014р. по грудень 2017р. у розмірі 3507 (три тисячі п'ятсот сім ) гривен 77 копійок.

Враховуючи те, що відповідач є інвалідом 2 групи, за ст.5 Закону України «Про судовий збір» він звільнений від сплати судового збору, тому підстав для стягнення збору на користь позивача не має.

Що стосується зустрічного позову ОСОБА_2, то він не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

ЦК України у ст. ст. 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України правочин між фізичною і юридичною особами належить вчиняти у письмовій формі, за виключенням випадків, передбачених ч. 1 ст. 206 цього Кодексу.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Інші випадки визнання договору укладеним зазначені у ст. ст. 642 - 643 ЦК України.

Частина 1 ст. 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Розкриваючи зміст засади свободи договору у ст. ст. 6, 627 ЦК України визначає, що свобода договору полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору.

Закріпивши принцип свободи договору, ЦК України разом з тим визначив, що свобода договору не є безмежною, оскільки відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 6 та ст. 627 цього Кодексу при укладенні договору, виборі контрагентів, визначенні умов договору сторони не можуть діяти всупереч положенням цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630 затверджено Типовий договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Відповідач вказує на те, що п.6.1 та 6.2 договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води суперечать умовам типового договору.

Із змісту укладеного з відповідачем договору від 23.11.2015 року видно, що під вказаними пунктами зазначено, що виконавець, тобто КП «Теплопостачання м.Одеси», надає послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води до межі балансової належності між виконавцем та балансоутримувачем внутрішньобудинкових мереж .Точками розподілу, в яких здійснюється передача послуг між балансоутримувачем та споживачем є - з централізованого опалення -відгалуження від стояків в межах квартири; - з гарячої води- після першої водозапірної арматури на відгалуженні від стояка в квартирі споживача. Відповідальність за технічний стан внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання покладається на балансоутримувача.

За умовами типового договору п.22. Точками розподiлу, в яких здiйснюється передача послуг вiд виконавця споживачевi, є: 1) у багатоквартирному будинку послуги з: централiзованого опалення - вiдгалуження вiд стоякiв у межах квартири; постачання холодної та гарячої води - пiсля першої водозапiрної арматури на вiдгалуженнi вiд стояка у квартирi споживача.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» внутрішньобудинкові системи - мережі, арматура на них, прилади та обладнання, засоби обліку та регулювання споживання житлово-комунальних послуг, які знаходяться в межах будинку, споруди; комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газопостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством; точка розподілу - місце передачі послуги від однієї особи до іншої, облаштоване засобами обліку та регулювання.

Згідно з ч.3,4,6 ст.19 Закону виробник послуг може бути їх виконавцем. Виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об'єктів усіх форм власності є суб'єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація). Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.

Згідно з нормами п. 5,6 ч. 1 ст.1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласник багатоквартирного будинку - власник квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку; спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія.

Враховуючи встановлені судом обставини та приймаючи до уваги вказані норми, суд прийшов до висновку, що п.6.1 та 6.2 договору відповідають вимогам типового договору та нормам Закону, тому підстав для задоволення зустрічних вимог не має.

Керуючись ст.ст.76,81,89,258-259,263-265,268,273,354-355, пп.15.5 п.15 ч.1 розділу ХІІІ ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію та гарячу воду задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, інн:НОМЕР_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, заборгованість за спожиту теплову енергію на опалення у розмірі 3507,77 грн..

В іншій частині вимог комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію та гарячу воду відмовити.

Відмовити ОСОБА_2 в задоволенні зустрічного позову до комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» про визнання протиправними дій та положення договору про надання послуг з централізованого опалення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Суворовський районний суд м.Одеси шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня виготовлення повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 09.02.2018 року.

Суддя: