Справа № 372/535/18
Провадження № 2-о-39/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2018 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Тиханського О.Б.

при секретарі Авсюкевич Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 про встановлення факту прийняття спадщини, зацікавлена особа Григорівська сільська рада Обухівського району Київської області,

В С Т А Н О В И В:

Заявники, звернулися до суду із заявою про встановлення факту прийняття спадщини після смерті бабусі - ОСОБА_3, в якій посилаються на те, що вони вступивши в управління та володіння спадковим майном, після смерті ОСОБА_3, фактично прийняли спадщину. Заявники звертались до Державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак у звязку з відсутністю даних про фактичний вступ ними в управління або володіння спадковим майном та у звязку з пропущеним строком для подачі заяви про прийняття спадщини, видача свідоцтва про право на спадщину не є можливою.

Представник заявників ОСОБА_4 подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги заяви підтримав та просив задовольнити.

Представник заінтересованої особи Григорівської сільської ради Обухівського району Київської області в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності в якій визнає позов.

Суд, повно та всебічно вивчивши матеріали справи в їх сукупності, та на підставі наявних у справі доказів вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

25 вересня 1998 року помер ОСОБА_5, який до моменту своєї смерті проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (попередня назва провул. Калініна), буд. 7. Спільно з померлим ОСОБА_5 на день його смерті проживала його дружина ОСОБА_3, даний факт підтверджується довідкою виконавчого комітету Григорівської сільської ради № 1564 від 14 листопада 2017 року,

Таким чином, згідно вимог 549 Цивільного кодексу (1963 року) вона прийняла спадщину після смерті свого чоловіка ОСОБА_5.

27 лютого 2000 року померла ОСОБА_3, про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис за № 18 та видано свідоцтво про смерть І-БК №243263.

Під час шлюбу ОСОБА_5 та ОСОБА_3 народився син - ОСОБА_6.

31 березня 1996 року ОСОБА_6 помер, про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис за № 23 та видано свідоцтво про смерть серії І-БК №003994.

ОСОБА_3 проживала та була зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2.

Як вбачається з матеріалів справи померлі ОСОБА_5 та ОСОБА_3 проживали по провулку Криничний (раніше Калініна), в будинку за номером 7, а заявники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали по провулку Криничний (раніше Калініна), в будинках за номером 7а та за номером 9, що підтверджується витягами з погосподарської книги Григорівської сільської ради Обухівського району та технічними паспортами на житлові будинки. Дані будинки були побудовані та розташовані на одній земельній ділянці, яка належала ОСОБА_5, та огороджені одним парканом, тому після смерті ОСОБА_3 заявники вступили в управління спадковим майном, шляхом догляду та утримання житлового будинку по провулку Криничний, 7, та обробляння земельної ділянки, яка до нього прилягала.

Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Григорівської сільської ради № 86 від 23 січня 2018 року вбачається, що ОСОБА_2, ОСОБА_1 фактично прийняли спадщину шляхом вступу в управління спадковим майном після діда ОСОБА_7, який помер 25 вересня 1998 року, баби ОСОБА_3, яка померла 27 лютого 2000 року, шляхом обробляння земельної ділянки, догляду та поточного ремонту будинку.

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Оскільки спадщина відкрилася до набрання чинності Цивільним кодексом України в редакції 2003 р. застосуванню підлягають норми Цивільного кодексу Української РСР в редакції 1963 р. з наступними змінами та доповненнями/.

Згідно ст. 537 ЦК Української РСР в ред.. 1963 р. частина майна, що залишилася не заповіданою, розподіляється між спадкоємцями за законом, закликаними до спадкоємства в порядку статей 529-533 цього Кодексу.

Статтею 529 ЦК Української РСР в ред.. 1963 р. було визначено коло спадкоємців за законом першої черги - діти, дружина і батьки померлого.

Згідно ст.. 548 ЦК Української РСР в ред.. 1963 р. для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

А відповідно до ст.. 549 ЦК Української РСР в ред. 1963 р., дії, що свідчать про прийняття спадщини:

1. якщо спадкоємець фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2. якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до діючих станом на момент відкриття спадщини рекомендацій, викладених в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду УРСР № 4 від 24.06.1983 р. «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», якщо у передбачений ст. 549 ЦК Української РСР шестимісячний строк для прийняття спадщини позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не про продовження пропущеного строку.

Згідно пункту 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 18/5 від 18 червня 1994 року (була чинна на момент виникнення правовідносин) передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в

державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (ст.549

Цивільного кодексу). Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов'язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.

Оцінивши всі надані заявником докази, суд прийшов до висновку, що заявники довели факт вступу, в порядку визначеному п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК Української РСР в ред. 1963 р., в управління спадковим майном.

Керуючись ст.ст. 529, 537, 548, 549 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 13, 81, 265, 315, 319 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Заяву задовольнити повністю.

Встановити факт, прийняття спадщини ОСОБА_1 та ОСОБА_2 після смерті бабусі ОСОБА_3, яка померла 27 лютого 2000 року

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Обухівський районний суд Київської області шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя: О.Б. Тиханський