Постанова

Іменем України

6 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 488/2288/15-ц

провадження № 61-259св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Карпенко С. О.,

ОлійникА. С. (суддя - доповідач),

Погрібного С. О.,

Ступак О. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Миколаївської області у складі колегії суддів: Коломієць В. В., Довжук Т. С., Темнікової В. І. від 3 листопада 2016 року.

ВСТАНОВИВ:

У червні 2015 року ОСОБА_6 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя.

Позов обґрунтовано тим, що з 5 серпня 2000 року по 7 вересня 2015 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають двох дітей. За час шлюбу за спільні кошти ними було придбано квартиру, садовий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, земельну ділянку. Крім того, у сторін були відкриті депозитні рахунки в публічному акціонерному товаристві комерційного банку «ПриватБанк» ( далі - ПАТ КБ «ПриватБанк»), на яких знаходилися грошові кошти, які були закриті відповідачем та використані ним на власні потреби не в інтересах сім'ї.

Уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_6 просила визнати за нею право власності на Ѕ частини трикімнатної квартири АДРЕСА_1, Ѕ частини садового будинку № 94, 161 з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: Миколаївська область, Жовтневий район, с. Галицинове, садівниче товариство «Ожарське», вартістю 71800 грн, Ѕ частини земельної ділянки НОМЕР_1, площею 0,0800 га, що знаходиться за адресою: Миколаївська область, Жовтневий район, с. Галицинове, садівниче товариство «Ожарське», Ѕ частину коштів, що знаходяться на депозитних рахунках НОМЕР_3 відповідно в сумі 10000 доларів США, з урахуванням сплачених відсотків та Ѕ частину коштів, які знаходяться на депозитному рахунку НОМЕР_2 в банківській установі ПАТ КБ «ПриватБанк» в сумі 17298, 87 доларів США, з урахуванням сплачених відсотків.

Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 24 травня 2016 року позов ОСОБА_4 про поділ майна подружжя задоволено частково. Визнано у порядку поділу спільного майна подружжя за ОСОБА_4 право власності на таке майно: Ѕ частини квартири АДРЕСА_2, Ѕ частини садового будинку НОМЕР_1 з господарськими та побутовими будівлями і спорудами у садівничому товаристві «Ожарське» в с. Галицинове, Жовтневий район, Миколаївська область; Ѕ частини земельної ділянки НОМЕР_1, площею 0, 08 га для ведення садівництва, яка знаходиться у садівничому товаристві «Ожарське» в с. Галицинове, Жовтневий район, Миколаївська область. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 грошові кошти в розмірі 224 554 грн 14 коп., а також 3398 грн судового збору.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що набуте спірне нерухоме майно є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, що підлягає поділу. Грошові кошти, розміщені на депозитних рахунках, відкритих на підставі договорів про банківський вклад (депозит), є спільним майном сторін. Щодо грошових коштів суд дійшов висновку, що доводи відповідача про використання коштів на потреби сім'ї не підтверджені доказами.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 3 листопада 2016 року рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 24 травня 2016 року в частині стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 грошових коштів змінено. Зменшено розмір коштів, що підлягають стягненню з 224 554 грн 14 коп до 131 362 грн 51 коп. Рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 24 травня 2016 року в частині стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 судового збору змінено. Зменшено його розмір з 3398 грн до 2518 грн 82 коп. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Рішення суду першої інстанції в частині поділу нерухомого майна апеляційним судом не переглядалося, оскільки не оскаржувалося ОСОБА_5 у цій частині.

Апеляційний суд не погодився з рішенням суду першої інстанції про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 224554 грн 14 коп, що еквівалентно 8 938, 19 доларів США, що складає Ѕ частину грошових коштів, які знаходилися на рахунку ОСОБА_5 за договором банківських вкладів.

Встановивши обставини справи, надавши оцінку доказам, апеляційний суд дійшов висновку, що поділу підлягають грошові кошти в розмірі 10457, 30 доларів США, що знаходиться на банківському рахунку за договором депозитного вкладу №SAMDNWFD800, що був розірваний відповідачем 25 травня 2015 року під час фактичного припинення ведення сторонами спільного господарства, оскільки відсутні докази про передачу відповідачем позивачу частину цих коштів. Апеляційний суд дійшов висновку, що ці кошти відповідач витратив на свій розсуд і не в інтересах сім'ї.

Щодо поділу коштів за депозитним договором № SAMDNWFD000 від 22 вересня 2014 року із сумою вкладу з нарахованими процентами на суму 17876, 37 доларів США, то апеляційний суд дійшов висновку, що на час розірвання цього договору 23 лютого 2015 року сторони проживали однією сім'єю та вели спільне господарство. Крім того, у день розірвання зазначеного договору було укладено договір депозитного вкладу № SAMDNWFD800, відповідно до якого на банківському рахунку було розміщено 10 000 доларів США. Різницю між сумами вказаних договорів було витрачено на потреби сім'ї.

У листопаді 2016 року ОСОБА_5 подав касаційну скаргу на рішення апеляційного суду Миколаївської області від 3 листопада 2016 року.

20 січня 2017 року ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження у справі за поданою касаційною скаргою.

6 листопада 2017 року ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя призначено до судового розгляду.

У листопаді 2017 року ОСОБА_5 звернувся до суду із клопотанням про зупинення виконання рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 25 травня 2016 року та рішення апеляційного суду Миколаївської області від 3 листопада 2016 року.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 листопада 2017 року зупинено виконання рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 24 травня 2016 року та рішення апеляційного суду Миколаївської області від 3 листопада 2016 року до закінчення касаційного провадження.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

3 січня 2018 року справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя передано до Верховного Суду.

У касаційній скарзі, з урахуванням її доповнень, ОСОБА_5 просить скасувати рішення апеляційного суду Миколаївської області від 3 листопада 2016 року та ухвалити нове рішення про відмову в позові щодо стягнення грошових коштів, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права в частині поділу коштів за депозитним вкладом.

Касаційну скаргу обґрунтовано тим, що суд апеляційної інстанції дійшов помилкових висновків, не повно з'ясував фактичні обставини справи, не дав належну та об'єктивну оцінку новим доказам; не взяв до уваги, що договір банківського вкладу було розірвано під час шлюбу і кошти були використані в інтересах сім'ї та на її потреби. Суд не звернув уваги, що в позові про розірвання шлюбу позивач зазначала, що сторони разом проживають, що підтверджує ведення подружжям спільного господарства, а тому суд безпідставно стягнув з нього грошові кошти. Крім того, зазначав, що у судовому засіданні позивач підтвердила і не спростувала факт відкриття депозитного рахунку за запозичені кошти та не заперечувала про його закриття.

Рішення апеляційного суду не переглядається в частині поділу нерухомого майна, оскільки ОСОБА_5 цій частині не оскаржується.

У лютому 2017 року ОСОБА_4 подала заперечення на касаційну скаргу вказуючи на те, що рішення апеляційного суду є законним і обґрунтованим, всі висновки суду відповідають установленим обставинам справи, а тому відсутні підстави для його скасування.

Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

За змістом статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною першою статті 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно із частиною першоюстатті 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути грошові кошти.

За договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором (частина перша статті 1058 ЦК України).

Відповідно до частини третьої статті 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною четвертою статті 65 СК України передбачено, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Частиною 6 статті 57 СК України визначено, що суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв'язку з фактичним припиненням шлюбних відносин.

Згідно зазначених норм при вирішенні питання про визнання майна подружжя їх спільною сумісною чи особистою приватною власністю з'ясуванню підлягають як підстави й час набуття такого майна, так і обставини, що свідчать про їх окреме проживання у зв'язку з фактичним припиненням шлюбних відносин до розірвання шлюбу.

Судами встановлено, що 5 серпня 2000 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 було зареєстровано шлюб, який рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 7 вересня 2015 року розірвано.

22 вересня 2014 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_5 було укладено договір депозитного вкладу №SAMDNWFD000, згідно якого останній вніс на депозитний рахунок 17298, 87 доларів США.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно наданої ПАТ КБ «ПриватБанк» інформації про стан та рух коштів на рахунках, відкритих на ім'я ОСОБА_5 на підставі депозитного договору №SAMDNWFD000 було розірвано 23 лютого 2015 року і сума вкладу в розмірі 17876,37 доларів США з нарахованими процентами була переведена на картковий рахунок відповідача (а.с. 127).

23 лютого 2015 року між ОСОБА_5 та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір депозитного вкладу №SAMDNWFD800, згідно якого на банківському рахунку було розміщено 10000 доларів США. Цей договір було розірвано відповідачем 25 травня 2015 року. Загальна сума вкладу із нарахованими процентами становила 10457,30 доларів США. Відповідач не заперечував, що грошові кошти, які знаходились на депозитних рахунках ПАТ КБ «ПриватБанк», були спільною власністю його і позивача.

Перевіряючи законність та обгрунтованність рішення суду першої інстанції в частині поділу коштів, розміщених на депозитних рахунках, суд апеляційної інстанції встановив, що станом на 22 травня 2015 року сторони припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарства, тобто на момент звернення позивача з заявою до суду про розірвання шлюбу.

Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині стягнення грошових коштів за банківськими вкладами з 224 554 грн 14 коп до 131 362 грн 51 коп, суд апеляційної інстанції виходив із того, що відповідач не довів, що кошти за депозитним договором № SAMDNWFD800 від 23 лютого 2015 року були використані в інтересах сім'ї.

Матеріали справи не містять доказів про передачу коштів позивачу або розпорядження цими коштами за згодою позивача, а також відсутні докази, що вказана сума коштів була витрачена саме на потреби сім'ї, тому суд дійшов висновку про доведення факту розпорядження відповідачем цими коштами не в інтересах сім'ї та проти волі позивача, що також не було спростовано відповідачем.

Доводи касаційної скарги про те, що кошти були використані в інтересах сім'ї та за згодою позивача, які були отримані у позику не заслуговують на увагу суду, оскільки спростовуються встановленими судом обставинами, а та обставина, що депозитні кошти запозичені у третіх осіб не була предметом розгляду в суді першої інстанції.

За правилами статті 410 ЦПК України суд касаційної скарги залишає касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення апеляційної інстанції - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, перевіривши доводи в межах касаційної скарги, колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшла висновку про залишення без задоволення касаційної скарги та залишення без змін рішення апеляційного суду Миколаївської області від 3 листопада 2016 року, оскільки судове рішення є законним та обґрунтованим.

Оскільки ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 листопада 2017 року зупинено виконання рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 24 травня 2016 року та рішення апеляційного суду Миколаївської області від 3 листопада 2016 року до закінчення касаційного провадження, виконання судових рішень за результатами перегляду рішення апеляційного суду підлягають поновленню відповідно до вимог частини третьої статті 436 ЦПК України.

Керуючись статтями 409, 410, 415, 416, 418, 419, 436 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Миколаївської області від 3 листопада 2016 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 24 травня 2016 року та рішення апеляційного суду Миколаївської області від 3 листопада 2016 року.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. А. Стрільчук

Судді:С. О. Карпенко А. С. Олійник С. О. Погрібний О. В. Ступак