Справа № 345/3909/18
Провадження № 22-ц/4808/211/18
Головуючий у 1 інстанції Юрчак Л. Б.
Суддя-доповідач Ясеновенко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2018 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Ясеновенко Л.В.,

суддів: Пнівчук О.В., Томин О.О.,

секретаря Капущак С.В.,

розглянувши у судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа Калуське об'єднане управління Пенсійного фонду України про встановлення фактів, що мають юридичне значення, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Калуського міськрайонного суду, постановлену у складі судді Юрчака Л.Б. 24 вересня 2018 року в м. Калуші,

в с т а н о в и в :

20.09.2018 року ОСОБА_2 звернулася в суд із заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

В заяві зазначила, що в 1993 році у віці 26 років їй встановлено ІІІ групу інвалідності, а з 29.06.2004 року - ІІ групу інвалідності загального захворювання довічно. Однак захворювання, у зв'язку з яким їй встановлено інвалідність, виникло у неї в ранньому дитинстві, а тому вона повинна бути визнана інвалідом з дитинства, після чого матиме змогу користуватися визначеними законодавством пільгами, зокрема, матиме право на отримання пенсії у зв'язку з втратою годувальника (батька, який помер у 2008 році). Оскільки амбулаторна картка, яка велася з народження і до досягнення нею 18 років втрачена, МСЕК не має можливості надати їй висновок про час настання інвалідності, адже інвалідність встановлюється з часу звернення особи з відповідною заявою на підставі медичних документів. Таким чином, у зв'язку з відсутністю будь-яких медичних документів лікувально-профілактичних закладів, що свідчать про початок захворювання до досягнення 18-річного віку, підтвердити факт захворювання з дитинства можливо лише в судовому порядку.

Посилаючись на вищенаведені обставини, ОСОБА_2 просила встановити факти, що мають юридичне значення, а саме: що захворювання хронічний церебральний арахноїдит виникло у неї в дитинстві у віці до 18 років, та що вона є інвалідом з дитинства внаслідок захворювання в дитинстві у віці до 18 років.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду від 24 вересня 2018 року відмовлено у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа Калуське об'єднане управління Пенсійного фонду України про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали суду.

Зазначає, що постанова Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», на яку послався суд першої інстанції, не містить обмежень на встановлення факту виникнення захворювання в дитинстві, а тільки на встановлення причини і ступеня втрати працездатності, групи інвалідності та часу її настання. Окрім того, встановлення вказаного факту неможливо здійснити в позасудовому порядку у зв'язку із втратою медичної документації. Відмовивши у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції позбавив її права на справедливий суд, гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Просить ухвалу суду скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Калуське об'єднане управління Пенсійного фонду України правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористалося.

Сторони в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про місце і час розгляду справи.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів ухвалила про розгляд справи за їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частиною 1 ст. 315 ЦПК України визначено перелік юридичних фактів, які можуть бути встановлені в судовому порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

ОСОБА_2 просить встановити факт, що захворювання хронічний церебральний арахноїдит виникло у неї в дитинстві у віці до 18 років, а також факт, що вона є інвалідом з дитинства внаслідок захворювання в дитинстві у віці до 18 років, посилаючись на те, що встановлення даних фактів необхідне їй для оформлення пенсії у зв'язку з втратою годувальника згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Пунктом 2.18. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що визнання особи інвалідом з дитинства або дитиною-інвалідом засвідчується випискою з акта огляду в МСЕК, медичним висновком закладів охорони здоров'я, посвідченням одержувача допомоги, довідкою органу, що призначає допомогу, про період призначення допомоги. У разі якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення шестирічного віку або інвалідом з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, надається відповідно висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку, та/або висновок МСЕК про можливість настання інвалідності до досягнення особою 18-ти років (висновок про час настання інвалідності).

Порядок, умови та критерії встановлення інвалідності медико-соціальними експертними комісіями (МСЕК) врегульовані Положенням про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року №1317.

З наведеного слідує, що факт настання інвалідності з дитинства встановлюється виключно органами МСЕК, тобто законом визначений інший порядок встановлення такого факту.

Відповідно до пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» не можуть розглядатися судами заяви про встановлення фактів належності до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, до ветеранів чи інвалідів війни, проходження військової служби, перебування на фронті, у партизанських загонах, одержання поранень і контузій при виконанні обов'язків військової служби, про встановлення причин і ступеня втрати працездатності, групи інвалідності та часу її настання, про закінчення учбового закладу і одержання відповідної освіти, одержання урядових нагород. Відмова відповідного органу в установленні такого факту може бути оскаржена заінтересованою особою до суду.

Аналогічні роз'яснення містяться в листі Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення».

Таким чином, постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції вірно виходив з того, що факт настання інвалідності з дитинства встановлюється виключно органами МСЕК шляхом проведення експертизи, за наслідками якої видається довідка. Відмова відповідного органу в установленні такого факту може бути оскаржена заінтересованою особою до суду.

Правильно врахувавши положення цивільного процесуального законодавства щодо наявності визначеного законом іншого порядку встановлення заявлених ОСОБА_2 фактів, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про відмову у відкритті провадження у справі.

Разом з тим, суд невірно застосував норму процесуального права, а саме ч. 4 ст. 315 ЦПК України, відповідно до якої суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

Оскільки у даній справі порушено питання про встановлення фактів, для яких законом визначений позасудовий порядок їх встановлення, то у відкритті провадження необхідно відмовити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України (заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства), виключивши з мотивувальної частини ухвали суду посилання на ч. 4 ст. 315 ЦПК України.

Враховуючи те, що помилкове посилання суду першої інстанції на ч. 4 ст. 315 ЦПК України не призвело до ухвалення незаконного судового рішення, підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують та не містять підстав для скасування ухвали суду, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу Калуського міськрайонного суду від 24 вересня 2018 року без зміни, виключивши з мотивувальної частини ухвали посилання на ч. 4 ст. 315 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Калуського міськрайонного суду від 24 вересня 2018 року - без зміни, виключивши з мотивувальної частини ухвали посилання на ч. 4 ст. 315 ЦПК України.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Л.В. Ясеновенко

Судді: О.В. Пнівчук О.О. Томин

Повний текст постанови складено 14 листопада 2018 року.