АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/406/18 Справа № 204/5097/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Дубіжанська Т. О. Доповідач - Каратаєва Л.О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів: - Ткаченко І.Ю., Пищиди М.М.,

за участю секретаря судового засідання - Хоменко А.С.

апеляційну скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на заочне рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 01 березня 2017 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Акта Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитом,-

в с т а н о в и л а:

Заочним рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 01 березня 2017 р. позов ПАТ «Акта Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитом - задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ПАТ «Акта Банк» суму заборгованості по тілу кредиту у розмірі 37 501 грн. 65 коп., заборгованість по відсоткам у розмірі 10 грн. 29 коп., заборгованість по комісії за обслуговування кредиту у розмірі 33218 грн. 25 коп., заборгованість по штрафу у розмірі 400 грн., а всього 71130 грн. 19 коп. Стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ПАТ «Акта Банк» в рівних частках судовий збір по справі у розмірі по 689 грн. з кожного.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 06 червня 2017 року заяву відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5 про перегляд заочного рішення суду - залишено без задоволення.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися з апеляційною скаргою, в якій просять змінити заочне рішення суду, зазначивши в ньому, що з ОСОБА_4, ОСОБА_5 солідарно підлягає стягненню на користь ПАТ «Акта Банк» сума заборгованості у розмірі 54 417,69 грн., що складається з: тіла кредиту - 37 501,65 грн., відсотків - 10,29 грн., комісії за обслуговування кредиту - 16 905,75 грн.

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Згідно п.9 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 04 лютого 2013 року між ПАТ «Акта Банк» та ОСОБА_4 укладений кредитний договір № /Т/973817 на споживчі потреби, згідно якого відповідачу видані кредитні кошти в розмірі 45000 грн., зі сплатою щомісячної комісії за супроводження кредиту, що розраховується як 2,90 % від суми кредиту, з кінцевим терміном повернення 03 серпня 2018 року.

З метою виконання зобов'язань відповідача за кредитним договором, 10 липня 2014 року між банком та ОСОБА_5 укладено договір поруки, відповідно до якого поручитель відповідає за повне та своєчасне виконання боржником його боргових зобов'язань перед кредитором.

ОСОБА_4 порушив прийняті на себе договірні зобов'язання, у зв'язку з чим. станом на 22 липня 2016 року, прострочена заборгованість відповідача перед банком становить 71130 грн. 19 коп. та складається з: тіла кредиту у розмірі 37501 грн. 65 коп., в тому числі простроченої заборгованості - 19230 грн.20 коп.; заборгованість по відсоткам у розмірі 10 грн. 29 коп., в тому числі прострочених у розмірі 10 грн.25 коп.; заборгованість по комісії за обслуговування кредиту у розмірі 33218 грн. 25 коп., в тому числі простроченої суми у розмірі 33218 грн. 25 коп.; заборгованість по штрафу по кредиту у розмірі 400 грн.

Задовольняючи позовні вимоги Банку, суд першої інстанції, посилаючись на ст. 526, 554, 624, 624, 625, 1050, 1054 ЦК України, виходив із законності та обґрунтованості позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.

В своїй апеляційній скарзі відповідачі посилаються на те, що судом першої інстанції при ухвалені рішення не було враховано, що у ПАТ «Актабанк» розпочато процедуру ліквідації банку відповідно до постанови правління Національного банку України №19 від 15 січня 2015 року та з дня початку процедури ліквідації банку, вже не здійснюється обслуговування кредиту, а отже відсутні підстави для стягнення комісії за це обслуговування починаючи з дня початку процедури ліквідації банку. Також в апеляційній скарзі зазначено, що вимога позивача про стягнення штрафу за прострочення сплати кредиту є необґрунтованим і тому не підлягає задоволенню з посиланням на п. 4 ч. 1 ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Проте з наведеними твердженнями колегія суддів не може погодитись з наступних підстав.

Відповідно ст..2 Закону України «Про банки та банківську діяльність» банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.

Нормами ст. 55 Закону України «Про банки та банківську діяльність» встановлено, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Положеннями ст.1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що відносини, що виникають у зв'язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України.

Отже, враховуючи, що на час звернення з даними позовними вимогами до суду у банку було розпочато процедуру ліквідації, правовідносин регулюються Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня початку процедури ліквідації банку нарахування відсотків, комісійних, штрафів, інших очікуваних доходів за активними операціями банку може припинятися у терміни, визначені договорами з клієнтами банку у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси.

Тобто, прямої норми заборони нарахування відсотків після відкликання у банку ліцензії закону не встановлено, а передбачено лише право припинити їх нарахування у визначених статтею випадках.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що відкликання ліцензії жодним чином не перешкоджає нараховувати заборгованість на момент здійснення такого розрахунку, оскільки відносини між банком та клієнтом регулюються виключно на договірних відносинах та нормах встановлених чинним законодавством.

Щодо перевірки належності розрахунку заборгованості, з боку відповідачів не було надано суду будь-якого іншого розрахунку та не заявлено клопотання про призначення експертизи для повного і всебічного з'ясування обставини, що мають значення у справі.

Доводи скарги та матеріали справи не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права.

З огляду на викладене, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 березня 2017 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.

Судді: