Справа №461/8571/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне/

14 березня 2018 року м.Львів

Галицький районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді Зубачик Н.Б.,

секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 (місце проживання за адресою: 79007, м. Львів, вул. Фурманська, 14/5) до ОСОБА_3 (місце проживання за адресою: 79007, м. Львів, вул. Фурманська, 14/5) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому, згідно уточнень, просить визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням квартирою № 5 у будинку № 14 на вул. Фурманській у м. Львові, покликаючись на те, що вона зареєстрована та є власником квартири № 5 у будинку № 14 на вул. Фурманській у м. Львові, в якій зареєстрований також відповідач. Зазначає, що відповідач понад 10 років за місцем реєстрації не проживає, оскільки перебуває за межами України, не приймає участі у сплаті комунальних послуг, матеріальної допомоги не надає. Просить позов задоволити.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 12 грудня 2017 року відкрито провадження у даній цивільній справі та призначено судове засідання на 21.12.2017 року о 14:30 год.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 21 грудня 2017 року розгляд справи в судовому засіданні відкладено до 12.20 год. 24 січня 2018 року у звязку з неявкою у судове засідання учасників справи, щодо яких відсутні відомості про вручення їм повідомлення про дату, час і місце судового засідання.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 22 лютого 2018 року розгляд справи в судовому засіданні відкладено до 11.20 год. 14 березня 2018 року у звязку з неявкою у судове засідання учасників справи, щодо яких відсутні відомості про вручення їм повідомлення про дату, час і місце судового засідання.

У судове засідання позивач та її представник не зявилися, однак від представника позивача через канцелярію суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі позивача та її представника. Зазначив, що позов підтримує та просить задоволити. Проти постановлення заочного розгляду справи не заперечує /а.с. 30/.

Відповідач у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи. У звязку з чим суд визнає неявку відповідача неповажною та розглядає справу на підставі наявних в ній доказів.

Згідно із ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи згідно положень ст.280-282 ЦПК України.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки учасники справи в судове засідання не зявилися.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до витягу №11105045 від 03.07.2006 року Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» про реєстрацію права власності на нерухоме майно /а.с.4/ ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є співвласниками квартири, розташованої за адресою: м. Львів, вул. Фурманська, 14/5.

Згідно довідки з місця проживання про склад сімї і прописки №6837, виданої 22 листопада 2017 року ЛМКП «Айсберг» /а.с. 8/ в квартирі, розташованій за адресою: м. Львів, вул. Фурманська, 14/5 зареєстровані ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 /а.с. 8/

Відповідно до актів, затверджених ЛМКП «Айсберг» від 03 травня 2017 р., 11 вересня 2017 р., 10 листопада 2017 р., ОСОБА_3 у квартири № 5 у будинку № 14 на вул. Фурманській у м. Львові не проживає більше десяти років /а.с. 5-7/.

Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло, ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ч.4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Статтею 155 ЖК України передбачено, що жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути у них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, встановлених законодавством.

Згідно ч.1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Частиною 1 ст. 319 ЦК передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч.1,2 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ч.1,2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року, також закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. При цьому, на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Аналізуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що чинне законодавство України не передбачає визнання власника таким, що втратив право користування належним йому майном, а задоволення позову призведе до звуження непорушного права відповідача на користування своєю власністю на власний розсуд.

Таким чином, вважаю за необхідне відмовити у задоволенні позову як такого, що не ґрунтується на законі, оскільки відповідач ОСОБА_3 є співвласником квартири № 5 у будинку № 14 на вул. Фурманській у м. Львові і не може бути обмежений в праві вільно користуватися, володіти та розпоряджатися своєю власністю з тих підстав, що не мешкає в квартирі, співвласником якої він є.

Крім того, відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється не лише на підставі рішення суду, а і на підставі заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації.

Судові витрати у даній справі, відповідно до ст.141 ЦПК України, необхідно залишити за позивачем.

Керуючись ст. 47 Конституції України, ст.ст. 9, 155 ЖК України, ст.ст. 317, 319, 321, 383 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. ст. 8-14, 141, 223, 247, 258, 263-265, 280-289, 354 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

у задоволенні позову ОСОБА_2 (місце проживання за адресою: 79007, м. Львів, вул. Фурманська, 14/5, серія та номер паспорту КС 949786 ) до ОСОБА_3 (місце проживання за адресою: 79007, м. Львів, вул. Фурманська, 14/5, серія та номер паспорту КС 614397) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України, протягом тридцяти днів, з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд м. Львова. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено з загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя Зубачик Н.Б.