Номер провадження 2/201/798/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2018 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Ходаківського М.П.,

секретаря судового засідання - Пісчанської Т.М.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому підготовчому судовому засіданні у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 07 листопада 2017 року звернулася до суду з вищезазначеним позовом до відповідача. В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 посилається на те, що 12 грудня 2015 року між нею та відповідачем ОСОБА_2 був зареєстрований шлюб Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, за актовим записом № 2355. Від цього шлюбу сторони мають малолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивач вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, кожен має діаметрально протилежні погляди на сімейне життя, між ними виникали постійні сварки, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Тому позивач просить шлюб розірвати.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 листопада 2017 року указана цивільна справа 08 листопада 2017 року передана судді Ходаківському М.П.

Перевірка позовної заяви проводилася за правилами Цивільного процесуального кодексу України в редакції від 03 серпня 2017 року, яка діяла на час пред'явлення позову.

Згідно із вимогами ч. 3 ст. 122 ЦПК України, в редакції чинній станом на день подачі позову, суддя звернувся до відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Дніпропетровській області щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача - фізичної особи. До суду 14 грудня 2017 року надійшла інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача.

Ухвалою судді від 15 грудня 2017 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Позивач надала до суду заяву, у якій просить розглянути цивільну справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач також направив на адресу суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про необхідність задоволення позову, з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач та відповідач з 12 грудня 2015 року перебувають у шлюбі, який було зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, за актовим записом № 2355. Від цього шлюбу сторони мають малолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Спільне життя у сторін не склалося, почуття любові між ними втрачене, сімейно-шлюбні стосунки згідно з доводами, наведеними позивачем, припинені.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Статтею 25 СК України визначено, що жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Частиною 2 ст. 112 СК України унормовано, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи..

Згідно з ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Аналізуючи правовідносини, що існують між сторонами, суд вважає за необхідне зазначити про те, що позивачем висловлено чітке рішення про бажання розірвання шлюбу та неможливості подальшого спільного проживання у поданих до суду документах при пред'явленні позову та розгляді справи і це підтверджено відповідачем.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що шлюб не може бути поновлено, а його подальше формальне існування суперечило б правам та інтересам сторін, в тому числі праву на вступ до іншого шлюбу.

Керуючись ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 СК України, ст. ст. 13, 76-78, 81, 263, 264, 265 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб, укладений між ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 року, та ОСОБА_1, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 який був зареєстрований 12 грудня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, за актовим записом № 2355, розірвати.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя М.П. Ходаківський