Справа № 299/2062/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

13 листопада 2018 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого Собослой Г.Г.,

суддів: Джуга С.Д., Кожух О.А.,

секретаря Микуляк Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Виноградівського районного суду від 03 січня 2018 року у справі №299/2062/17 (Головуючий: Кашуба А.В.), -

встановив:

11.07.2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 із вимогою про збільшення розміру аліментів на утримання дитини.

Позовні вимоги мотивовано тим, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який на даний час розірвано згідно рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 30.09.2015 року. Від даного шлюбу у сторін народилася донька, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка знаходиться на утриманні позивача. Згідно вищевказаного рішення з відповідача присуджено аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 600 гривень. На даний час прожитковий мінімум на дітей зростає, потреби для забезпечення матеріально в повному обсязі дитини збільшуються, а кошти які стягуються з відповідача являються дуже мізерними, так як відповідач крім сплати аліментів не надає ніякої допомоги і не турбується її розвитком та забезпеченням побутових умов, для належного виховання та розвитку дитини, тому вона вимушена звернутися до суду із позовом про зміну розміру аліментів. Розмір заробітку відповідача носить мінливий дохід, а тому просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1 500 гривень щомісячно.

Рішенням Виноградівського районного суду від 03.01.2018 року позов задоволено частково.

Відкликано з Виноградівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області виконавчий лист №299/2329/15-ц від 30.09.2015 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_4 у твердій грошовій у розмірі 600 гривень (шістсот гривень) на дитину щомісячно, починаючи із дати подачі позову 31.07.2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_4 аліменти у розмірі 1 400 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

На дане рішення представник відповідача ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. В обґрунтування скарги посилається на те, що відповідач вже сплатив весь розмір аліментів авансом згідно розписки, яка надала позивач.

В судове засідання сторони по справі не з'явилися. При цьому, представник апелянта ОСОБА_1 неодноразово викликалася апеляційним судом в судові засідання, однак кожного разу нею подавалося клопотання про відкладення розгляду справи з різних причин. До початку судового засідання, яке призначене на 13.11.2018 року ОСОБА_1 подала чергову заяву про відкладення розгляду справи, яка мотивована відбуттям нею у відпустку для оздоровлення до санаторію. За таких обставин, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, у відповідності до приписів ч.2 ст.372 ЦПК України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що така підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Встановлено, що рішенням Виноградівського районного суду від 30.09.2015 року розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на аліменти на доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 600 гривень щомісячно, починаючи з 31.07.2015 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.20, 21).

На даний час, ОСОБА_3 проживає разом з донькою, яка знаходиться на її повному утриманні, що підтверджується довідкою №39 виданою начальником КЕВ м.Мукачево від 07.02.2017 року (а.с.14).

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ч.ч.1, 2 ст.184 СК України).

Згідно ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1 стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те що з часу присудження аліментів у розмірі 600 грн. на дитину економічна ситуація у країні змінилася кардинально в бік погіршення матеріального стану всіх верств населення і розмір аліментів в розмірі 600 грн. на дитину не є достатнім навіть для мінімального забезпечення дитини першочерговими необхідними речами, що в свою чергу є підставою для збільшення такого розміру. Оскільки відповідач є молодою особою працездатного віку, а також зважаючи на встановлений законодавством прожитковий мінімум на дитину відповідного віку, виходячи з вимог розумності та справедливості, суд вірно визначив розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 1 400 грн. щомісячно. Підстав для зменшення такого розміру колегія суддів не знаходить.

При цьому підлягають відхиленню доводи апеляційної скарги щодо відсутності у відповідача обов'язку сплачувати аліменти через те, що такі ним виплачені авансом згідно розписки (а.с.66), оскільки така розписка не може розцінюватися як договір між батьками про сплату аліментів згідно ст.189 СК України, позаяк не відповідає вимогам встановленим даною нормою, зокрема щодо нотаріального посвідчення. Суд, даючи оцінку такій розписці, вірно вказав, що така може свідчити лише про наявність між сторонами певних договірних зобов'язань, що однак жодним чином не може впливати не визначення розміру аліментів.

Водночас колегія суддів не може погодитись з рішенням суду в частині відкликання виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_4 у твердій грошовій у розмірі 600 гривень, оскільки це не передбачено жодною нормою чинного законодавства. Зокрема ні СК України, ні ЗУ «Про виконавче провадження» не передбачає можливість відкликання виконавчого листа про стягнення аліментів у разі ухвалення судом рішення про зміну розміру таких аліментів. Колегія суддів констатує, що судове рішення про зімну розміру аліментів, яке набрало законної сили, саме по собі є підставою для стягнення аліментів на дитину в уже новому розмірі за попереднім виконавчим листом.

За таких обставин рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню у відповідності до приписів п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.

Скасувати рішення Виноградівського районногосуду від 03 січня2018 року в частині відкликання виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_4 у твердій грошовій у розмірі 600 гривень.

Збільшити розмір стягуваних аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3, за рішенням Виноградівського районного суду від 30 вересня 2015 року на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 до розміру 1 400 (однієї тисячі чотириста) гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 15 листопада 2018 року.

Головуючий

Судді: