АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«27» березня 2018 року

м. Харків

справа № 646/7744/17

провадження № 22-ц/790/1476/18

Апеляційний суд Харківської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справах:

головуючого: Колтунової А.І.,

суддів: Кругової С.С., Маміної О.В.,

за участю секретаря: Семикрас О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ'янському та Слобідському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області про відшкодування моральної шкоди, заподіяною бездіяльністю органів державної виконавчої служби за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 04 січня 2018 року (ухвалене суддею Сорока О.П. в залі суду в м. Харкові),-

ВСТАНОВИЛА:

07 листопада 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної казначейської служби України (далі - ДКС України), Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ'янському та Слобідському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області (далі - МВ ДВС по Основ'янському та Слобідському районах м. Харків ГТУЮ у Харківській області) про відшкодування моральної шкоди, заподіяною бездіяльністю органів державної виконавчої служби.

В обґрунтування позову зазначив, що рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 15 липня 2014 року стягнуто з ТОВ «ВторметХарків» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі у розмірі 24 128,10 грн.

Станом на 06 листопада 2017 року вказане судове рішення не виконане.

ОСОБА_1 неодноразово звертався до державної виконавчої служби з вимогою щодо виконання рішення суду, проте, необхідні дії державним виконавцем не проведені, чим спричинено позивачу моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях та порушенні нормальних життєвих зв'язків.

Зважаючи на зазначене, просив суд стягнути з державного бюджету України через ДКС України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на його користь моральну шкоду в розмірі 100 000,00 грн., витребувати у МВ ДВС по Основ'янському та Слобідському районах м. Харків ГТУЮ у Харківській області відомості про всі виконані судові рішення стосовно ТОВ «Вторметхарків» з 14 жовтня 2014 року по дату розгляду даної вимоги та винести окрему ухвалу щодо ГУ Національної поліції у Харківській області стосовно притягнення до відповідальності винних посадових осіб МВ ДВС по Основ'янському та Слобідському районах м. Харків ГТУЮ у Харківській області.

24 листопад 2017 року представником ДКС України подано заперечення на позов, в якому зазначив, що ДКС України не порушувало права та інтереси позивача, у правовідносини з ним не вступало та шкоди не завдавало, зважаючи на що не можу нести відповідальність за шкоду, спричинену діями інших суб'єктів. Вимоги щодо стягнення коштів з ДКС України є необґрунтованими та такими, що не відповідають способу захисту порушеного права. Позивачем не доведений факт заподіяння моральної шкоди.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 04 січня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, витребувати у МВ ДВС по Основ'янському та Слобідському районах м. Харків ГТУЮ у Харківській області витяг з реєстру виконавчих проваджень - відомості про всі виконані судові рішення стосовно ТОВ «Вторметхарків» з 14 жовтня 2014 року по дату розгляду даної вимоги. При цьому посилається на порушенням судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. Висновки суду стосовно того, що ДКС України не є належним відповідачем по справі та стосовно недоведення звернення до державного виконавця з вимогою щодо виконання рішення суду є необґрунтованими. Судом необґрунтовано відмовлено у витребування з державної виконавчої служби відомостей щодо виконання судових рішень стосовно ТОВ «Вторметхарків». Також в обґрунтування апеляційної скарги посилається на практику Європейського суду з прав людини.

Представники ДКС України та МВ ДВС по Основ'янському та Слобідському районах м. Харків ГТУЮ у Харківській області відзиви на апеляційну скаргу не надали, зважаючи на що суд апеляційної інстанції розглядає справу на підставі доказів, що містяться в матеріалах.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав.

Представники ДКС України та МВ ДВС по Основ'янському та Слобідському районах м. Харків ГТУЮ у Харківській області до суду не з'явились, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять доказів щодо бездіяльності державного виконавця та винесення відповідного процесуального рішення. Позивачем не обґрунтовано розмір заявленої до стягнення моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Судом встановлено, підтверджується письмовими доказами та не оспорюється сторонами, що заочним рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 15 липня 2014 року стягнуто з ТОВ «Вторметхарків» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виплати остаточного розрахунку при звільненні в розмірі 24 128,10 грн. (а.с. 6).

15 жовтня 2014 року державним виконавцем Комінтернівського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження ВП № 45100346 по виконанню вказаного рішення суду (а.с. 51).

Станом на час перегляду даної справи заочне рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 15 липня 2014 року не виконано.

16 березня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Комінтернівського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції зі скаргою, в якій просив виконати вищевказане рішення суду (а.с. 9).

Під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції ОСОБА_1 зазначив, що відповідь на вказану скаргу не отримав. Зважаючи на що вважає, що факт неотримання відповіді свідчить про бездіяльність державного виконавця.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо недоведення позивачем факту протиправної поведінки державного виконавця, яка полягає у невиконанні судового рішення.

Матеріали справи спростовують доводи відповідача щодо невиконання судового рішення, а саме, матеріали справи містять вимоги державного виконавця за виконавчим провадженням ВП № 45100346 (а.с. 37-42).

Зважаючи на те, що підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв'язок між ними. Належним доказом бездіяльності державного виконавця є, як правило, відповідне судове рішення, що набрало законної сили, або відповідне рішення вищестоящих посадових осіб виконавчої служби.

Матеріали справи взагалі не містять будь-яких доказів, що свідчать про бездіяльності державного виконавця.

Колегія суддів вважає, що доводи позивача стосовно того, що судом першої інстанції необґрунтовано відмовлено у витребування з державної виконавчої служби відомостей щодо виконання судових рішень стосовно ТОВ «Вторметхарків» не є правовою підставою для скасування рішення суду першої інстанції. Відомості щодо виконання інших судових рішень стосовно ТОВ «Вторметхарків» не свідчать та не доводять бездіяльність державного виконавця у виконавчому провадженні ВП № 45100346, а вищезазначені письмові докази, що містяться в матеріалах справи, навпаки свідчать про здійснення державним виконавцем дій, спрямованих на виконання судового рішення у вказаному виконавчому провадженні ВП № 45100346.

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

З правового аналізу даної конституційної норми вбачається, що обов'язковою складової відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування завданої моральної шкоди є бездіяльністю посадових і службових осіб.

Під час розгляду даної цивільної справи позивачем не доведено бездіяльність державного виконавця, зважаючи на що правові підстави для задоволення позові відсутні.

Моральна шкода - це втрати немайнового характеру в наслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування шкоди, завданої внаслідок порушення її права.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Також, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що згідно роз'яснень, викладених в п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

ОСОБА_1 не надано будь-яких доказів бездіяльності державного виконавця, наявності причинного зв'язку між такою бездіяльністю та шкодою, вини державного виконавця. Також позивачем не обґрунтовано розмір моральної шкоди.

Наведеним позивачем доводам судом першої інстанції, при ухваленні рішення, надана належна оцінка.

Що ж стосується посилань в апеляційній скарзі ОСОБА_1 на рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» щодо існування обґрунтованої презумпції, що надмірне тривале провадження даватиме підстави для відшкодування моральної шкоди, то колегія суддів вважає, що дане посилання не є правовим обґрунтуванням позовних вимог, оскільки у даному спорі будь-якими актами не встановлено бездіяльність державного виконавця у зв'язку з якою виникло надмірне тривале провадження, що є підставою для стягнення моральної шкоди.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що правові підстави для задоволення позову відсутні. ОСОБА_1 не було надано належних та допустимих доказів, що свідчать про порушення державним виконавцем вимог закону та прав останнього.

Суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 04 січня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає відповідно до п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Постанову складено "29" березня 2018 року.

Суддя-доповідач: А.І. Колтунова

Судді: С.С. Кругова

О.В. Маміна