Рішення

Іменем України

16 березня 2018 року

смт Краснопілля

Справа № 578/784/17>

провадження № 2/578/20/18

Краснопільський районний суд Сумської області в складі головуючого судді Косар А.І.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу позовного провадження

за позовною заявою ОСОБА_1 до Славгородської сільської ради Краснопільського району Сумської області

про встановлення юридичних фактів, що мають юридичне значення та визначення додаткового строку для прийняття спадщини, -

та

за позовною заявою Третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору ОСОБА_2 в особі представника за довіреністю ОСОБА_3

до Славгородської сільської ради Краснопільського району Сумської області

третя особа ОСОБА_1

про встановлення юридичних фактів, що мають юридичне значення та визначення додаткового строку для прийняття спадщини, -

учасники судового процесу:

позивач та третя особа ОСОБА_1,

представник позивача та третьої особи ОСОБА_4,

представник відповідача ОСОБА_5,

представник третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору ОСОБА_2 - ОСОБА_3

секретарі судового засідання Сотнікова І.А., Литвин А.В.

Суть питання

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України / далі - ЦПК/, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 року №2147-VIII, яким введена в дію нова редакція Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до підпункту 9 пункту 1розділу X111»Перехідні положення» ЦПК, справи у судах першої інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- встановити факт родинних відносин між фізичними особами, що ОСОБА_6, яка померла 12 жовтня 1996 року в селі Славгород Краснопільського району Сумської області, є матірю ОСОБА_7, яка померла 14 вересня 2004 року в селі Славгрод Краснопільського району Сумської області;

- встановити факт, що сертифікат серії СМ № 038013 від 29.04.1996, виданий на підставі розпорядження голови Краснопільської районної державної адміністрації Сумської області № 217 від 25 квітня 1996 року та зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів 29.04.1996 за номером 13 на право на земельну частку /пай/ у землі, яка перебувала у колективній власності сільськогосподарського акціонерно-пайового товариства закритого типу «Славгород» Краснопільського району Сумської області, розміром 5,50 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, виданий на імя ОСОБА_8 належить ОСОБА_6, яка померла 12 жовтня 1996 року;

- визначити йому додатковий строк тривалістю три місяці для подання заяви про прийняття спадщини після померлої 14 вересня 2004 року ОСОБА_7.

Вимоги обґрунтовані тим, що 14 вересня 2004 року померла ОСОБА_7, яка залишила заповіт на його ім'я. Разом з тим, йому не було відомо про існування заповіту до січня 2008 року. 14 січня 2008 року у секретаря сільської ради отримав дублікат зазначеного заповіту, який з того часу і знаходиться у нього. До нотаріуса не звертався за оформленням спадщини після її смерті, тому що знав, що у тітки на той час ніякого спадкового майна не було. І лише наприкінці 2016 року від орендарів земельних паїв по Славгородській сільській Раді дізнався про те, що у матері заповідача мається по сільській раді не витребуваний земельний пай, який спадкодавець ОСОБА_7 успадкувала, але юридично не оформила. Протягом 2017 року він вживав заходів для відшукання правовстановлюючого документа на спадкове майно, а 29 серпня цього року отримав відмову у вчиненні нотаріальної дії у звязку з пропуском строку для подачі заяви про прийняття спадщини, відсутністю документів, що підтверджують родинні відносини ОСОБА_6 та ОСОБА_7, а також невідповідністю поданих документів заявленим вимогам. Викладені обставини уважав поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини.Спадщина після смерті ОСОБА_7 відумерлою не визнавалась і з заявою про відмову від спадщини після її смерті він до нотаріуса не звертався. Факт родинних відносин між фізичними особами, що ОСОБА_6, яка померла 12 жовтня 1996 року в селі Славгород Краснопільського району Сумської області, є матірю ОСОБА_7, яка померла 14 вересня 2004 року в селі Славгород Краснопільського району Сумської області, підтверджується довідкою сільської ради, показами свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 Крім цього мається невідповідність в написанні відомостей про ОСОБА_6 в сертифікаті серії СМ № 038013, де вона значиться як «Антоненко Ольга Іванівна». Відповідно до Списку громадян-членів сільськогосподарського акціонерно-пайового» товариства закритого типу «Славгород» Краснопільського району Сумської області /додаток №1 до Державного акту СМ №09 в цьому списку під № 13 значиться ОСОБА_8. Той факт, що ОСОБА_8, як зазначено в Сертифікаті на право на земельну частку (пай) серії СМ 038013 від 29.04.1996 року та ОСОБА_6, яка померла 12 жовтня 1996 року та є матірю ОСОБА_7 це одна і та ж особа підтверджується копією особового рахунку № 327 погосподарської книги Славгородської сільської Ради за 1996-2000 роки, де вона станом на 01.01.1996 року значилась на імя «Ольга» і де мається відмітка про те, що вона «померла 12.10.1996 року, а/№36», що співпадає з актовим записом про смерть ОСОБА_6. На це імя вона значилась і в період роботи в САПТЗТ «Славгород», що підтверджується Списком громадян - власників майна отриманому в результаті його паювання КСП «Слав город», де під № 5 значиться ОСОБА_8. Тобто, на час розпаювання в САПТЗТ «Славгород» 5 травня 1995 року вона значилась на імя «Ольга», а тому і Сертифікат на право на земельну частку (пай) був виписаний на це ж імя. Уважав, що встановити ці факти в інший спосіб, ніж за рішенням суду, є не можливим. Викладені обставини вважає підставними для задоволення заявлених вимог.

У листопаді 2017 року до суду звернулася з позовом ОСОБА_2 через представника за довіреністю ОСОБА_3 як Третя особа, що заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, яким також просила:

- встановити факт родинних відносин між фізичними особами, що ОСОБА_6, яка померла 12 жовтня 1996 року в селі Славгород Краснопільського району Сумської області, є матірю ОСОБА_7, яка померла 14 вересня 2004 року в селі Славгрод Краснопільського району Сумської області;

- встановити факт, що сертифікат серії СМ №038013 від 29.04.1996, виданий на підставі розпорядження голови Краснопільської районної державної адміністрації Сумської області №217 від 25 квітня 1996 року та зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів 29.04.1996 за номером 13 на право на земельну частку /пай/ у землі, яка перебувала у колективній власності сільськогосподарського акціонерно-пайового товариства закритого типу «Славгород» Краснопільського району Сумської області, розміром 5,50 в умовах кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, виданий на імя ОСОБА_8 належить ОСОБА_6, яка померла 12 жовтня 1996 року;

- визначити їй додатковий строк тривалістю два місяці для подання заяви про прийняття спадщини після померлої 14 вересня 2004 року ОСОБА_7.

Вимоги обґрунтовані тим, що влітку 2017 року під час звернення до Славгородської сільської ради ОСОБА_2 стало відомо, що заповіт від 18.11.1998, складений ОСОБА_7 на імя ОСОБА_1 нею був відмінений (скасований) 31.08.2004, та того ж дня було складений новий заповіт на імя ОСОБА_11, згідно з яким ОСОБА_7 заповіла ОСОБА_11 належний їй житловий будинок і земельну ділянку при ньому. При цьому право на земельну частку (пай) колишнього САПТЗТ «Славгород» на території Славгородської сільської ради, яке ОСОБА_7 фактично успадкувала після смерті ОСОБА_6, але юридично не оформила, новим заповітом від 31.08.2004 року не охоплене, а тому в даному випадку щодо цього спадкового майна виникли відносини спадкування за законом. Єдиним спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_7 є її рідна сестра ОСОБА_2. Постановою приватного нотаріуса ОСОБА_12 від 31.10.2017 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_2 було відмовлено у звязку з пропуском строку для прийняття спадщини, а також в звязку з тим, що ОСОБА_2 не було надано документів, які підтверджують факт родинних відносин з померлою ОСОБА_7. Також в постанові нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії зазначено і про те, що ОСОБА_2 не було надано документ, що посвідчує право на земельну частку (пай) ОСОБА_6, крім цього відмовлено і через невідповідність написання імен в документах, зокрема, у сертифікаті на право на земельну частку (пай) зазначено ОСОБА_8 замість вірного ОСОБА_6. Крім цього, відсутні докази, що ОСОБА_6 є матірю ОСОБА_7. Таким чином, оформлення спадщини ОСОБА_2 можливе лише після встановлення в судовому порядку факту родинних відносин між ОСОБА_6 та її доньками ОСОБА_7 і ОСОБА_2, а також після встановлення факту належності сертифікату серії СМ №038013 від 29.04.1996 на право на земельну частку (пай) по колишньому САПТЗТ «Славгород» ОСОБА_6 та поновлення строку для прийняття спадщини. На поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини ОСОБА_2 зазначає, що зважаючи на наявність заповіту, яким було охоплене все майно ОСОБА_7, вона не могла претендувати на спадкування за законом і з питання спадкування майна за законом до нотаріуса не зверталась доти, доки не дізналась про скасування заповіту і не отримала офіційної інформації з сільської ради. Оскільки спадкування за заповітом не відбулось, то виникло право спадкування за законом, яким ОСОБА_2 має бажання скористатись, зважаючи на відсутність інших спадкоємців. Викладені обставини уважала поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини.

За ухвалою суду від 13.11.2017 позови ОСОБА_1 та ОСОБА_2 обєднані в одне провадження.

Свідки ОСОБА_10, ОСОБА_9, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 суду показали, кожен окремо, що померла 12 жовтня 1996 року ОСОБА_6 та померла 14 вересня 2004 року ОСОБА_7 перебували у родинних відносинах матері та доньки, проживали разом.

Свідок ОСОБА_15 суду показала, що певний час працювала секретарем Славгородської сільської ради, у її обовязки входило посвідчення заповітів. Пригадала, що вона посвідчувала заповіт заповідача ОСОБА_7 на імя ОСОБА_1, яким заповідач заповідала останньому усе належне їй майно на випадок смерті. Пізніше посвідчувала заповіт заповідача ОСОБА_7 на імя ОСОБА_16, яким заповідач заповідала останній будинок і землю при ньому. На той час укладати договір купівлі продажу було дорого, тому і був складений другий заповіт. Уважала, що обидва заповіти є чинними, до першого заповіту вносились зміни. У неї відсутня юридична освіта, на заповіті на імя ОСОБА_1 помилково написала про його відміну. Дублікат видавався ОСОБА_1 на підставі основного заповіту, вона робила усе по закону.

Позиції учасників справи

Позивач, він же третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову, ОСОБА_1 та його представник за довіреністю ОСОБА_4 первісний позов підтримали з наведених у ньому підстав. Уважали заповіт заповідача ОСОБА_7 на імя ОСОБА_1 чинним, оскільки виданий пізніше заповіт заповідача ОСОБА_7 на імя ОСОБА_16 охоплює лише конкретне майно заповідача житловий будинок з господарськими будівлями і земельну ділянку для його обслуговування.

Представник відповідача ОСОБА_5 не заперечував проти задоволення позовних вимог первісного позивача ОСОБА_1 Він знає цю особу як мешканця ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2 він не знає і на території села ніколи не бачив, тому її позов не визнає. На запитання суду пояснив, що відповідь на позовну заяву ОСОБА_2 готувала секретар сільської ради і до визначення позиції сільської ради за позовом ОСОБА_2 підійшла формально.

Представник третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору ОСОБА_2 - ОСОБА_3 позовні вимоги підтримала з наведених у заяві підстав. Суду пояснила, що ОСОБА_2 проживає за межами Сумської області, але їй було відомо і про заповіт на імя ОСОБА_1 і про смерть сестри ОСОБА_7 Уважала, що дії ОСОБА_2 як спадкоємця регламентовані частиною другою статті 1270 ЦК, за змістом якої якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншим спадкоємцем, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або від її прийняття. ОСОБА_2 до літа 2017 р. не було відомо ні про скасування заповіту на імя ОСОБА_1, ні про неприйняття останнім спадщини.

Встановлені обставини та мотиви Суду

Суд встановив, що право на земельну частку /пай/ у землі, яка перебувала у колективній власності сільськогосподарського акціонерно-пайового товариства закритого типу «Славгород» Краснопільського району Сумської області, розміром 5,50 в умовах кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі належить ОСОБА_8, посвідчене Сертифікатом серії СМ №038013 від 29.04.1996, що підтверджується Державним актом на право колективної власності на землю серія СМ № 09 та інформацією Держгеокадасту.

/ас 15-20/

12 жовтня 1996 року у селі Славгород Краснопільського району Сумської області померла ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, що мешкала за адресою: с. Славгород Краснопільського району Сумської області, вулиця Лебединка, буд. № 11 разом з донькою ОСОБА_7, що підтверджується записом акту про смерть № 36 від 12.10.1996 та довідкою сільської ради № 02-27/244 від 21.03.2017.

/ас 12,13/

14 вересня 2004 року у селі Славгород Краснопільського району Сумської області померла ОСОБА_7 у віці 81 років, реєстрація останнього постійного місця проживання якої була в селі Славгород Краснопільського району Сумської області, вулиця Лебединка, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія 1-БП № 203839 та довідкою сільської ради № 02-27/268 від 29.03.2017.

/ас 9,10/

За життя ОСОБА_7 18.11.1998 склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Славгородської сільської ради Краснопільського району Сумської області, яким на випадок своєї смерті зробила розпорядження, що усе майно, яке на день смерті буде їй належати, заповідала ОСОБА_1.

31.08.2004 ОСОБА_7 склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Славгородської сільської ради Краснопільського району Сумської області, яким на випадок своєї смерті зробила розпорядження, що належні їй житловий будинок з відповідними надвірними, побутовими і господарськими будівлями і земельну ділянку при ньому, що знаходяться у Сумській області Краснопільського району с Славгород по вул. Лебединка, заповідала ОСОБА_16.

/ас 11,39,89 на звороті/

Згідно з даними Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру №№ 49325067 та 49325372 від 03.10.2017 /заповіти/ спадкові договори; спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину/ після померлої 14.09.2004 ОСОБА_7 спадкова справа не заводилася; заповіти заповідача ОСОБА_7 є чинними /номер у спадковому реєстрі: 39728475, номер у реєстрі нотаріальних дій: 58, дата посвідчення 18.11.1998, місце посвідчення та збереження: Сумська обл., Славгородська сільська рада Краснопільського району; номер у спадковому реєстрі: 40777996, номер у реєстрі нотаріальних дій: 86, дата посвідчення 31.08.2004, місце посвідчення та збереження: Сумська обл., Славгородська сільська рада Краснопільського району/.

/ас 47-49/

29 серпня 2017 року приватний нотаріус Краснопільського районного нотаріального округу Сумської області ОСОБА_17 виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, згідно якої спадкоємцю ОСОБА_1 відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті 14 вересня 2004 року ОСОБА_7, в звязку з пропуском строку для подачі заяви про прийняття спадщини та відсутністю документів, що підтверджують родинні відносини ОСОБА_6 та ОСОБА_7, а також невідповідністю поданих документів заявленим вимогам.

31 жовтня 2017 року приватний нотаріус Краснопільського районного нотаріального округу Сумської області ОСОБА_12 виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, згідно якої громадянці України ОСОБА_2 відмовлено у видачі на її імя Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті 14 вересня 2004 року ОСОБА_7 у звязку з пропуском встановлених законодавством України строків для прийняття спадщини; у звязку з тим, що вчинення такої дії суперечить законодавству України, не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії, а саме: документи, що підтверджують факт родинних відносин, та документи, які встановлюють право власності на спадкове майно, а також у звязку з невідповідністю написання імен у документах.

/ас 28,93-94/

Установленим судом обставинам відповідають цивільні правовідносини, пов'язані із набуттям права на спадкове майно, і врегульовані нормами цивільного законодавства України.

До правовідносин, що виникли, необхідно застосувати норми ЦК у редакції 2004 року, так як спадщина після смерті ОСОБА_7 відкрилась після 01.01.2004.

Статтею 293 ЦПК передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно п. 1 частини першої статті 315 ЦПК суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Згідно п. 6 частини першої статті 315 ЦПК суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, імям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Згідно до п.7 ППВСУ «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки.

Згідно статті 319 ЦПК у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

За інформацією Славгородської сільської ради Краснопільського району Сумської області з місця відкриття спадщини після померлої ОСОБА_6 від 21.03.2017 року за № 02-27/244, ОСОБА_6 до дня смерті 12 жовтня 1996 року була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_3 разом з дочкою ОСОБА_18,ІНФОРМАЦІЯ_4.

/ас 13/

За інформацією відділу у Краснопільському районі міжрайонного управління у Великописарівському та Краснопільському районах головного управління держгеокадастру у Сумській області № 656/113-17 від 21.07.2017 сертифікат на право на земельну частку (пай) СМ 038013 з/р № 13 від 29.04.1996, виданий на підставі розпорядження голови Краснопільської районної державної адміністрації № 217 від 25.04.1996 по колишньому сільськогосподарському акціонерно-пайовому товариству закритого типу «Славгород» Краснопільського району Сумської області належить ОСОБА_8.

/ас 19/

У списку громадян - членів сільськогосподарського акціонерно-пайового товариства закритого типу «Славгород», що с додатком до Державного акту № СМ09, під №13 значиться ОСОБА_8:-- місце проживання - с. Славгород.

/ас 86-87/

На це імя вона значилась і в період роботи в сільськогосподарському акціонерно-пайовому товариству закритого типу «Славгород», що підтверджується списком громадян - власників майна отриманого в результі розпаювання САПТЗТ «Славгород», у якому під №5 вказано ОСОБА_8.

/ас 23/

Поряд з цим, у погосподарській книзі Славгородської сільської ради за 1996-2000 роки, по особовому рахунку №327 у графі, містяться дані про членів господарства, зазначено ОСОБА_8 і нижче стоїть запис про те, що вона померла 12.10.1996 року, що співпадає з актовим запис про смерть ОСОБА_6.

За інформацією Славгородської сільської ради Краснопільського району Сумської області від 10.07.2017 за № 02-27/476 ОСОБА_8 на території Славгородської сільської ради не проживала і не проживає станом на 10.07.2017. У с. Славгород проживала до дня смерті 12.10.1996 ОСОБА_6. Також у довідці зазначено, що ОСОБА_8 та ОСОБА_6 є однією і тією ж особою.

/ас 83/

Керуючись статтею 315 ЦПК, суд вправі встановити факт родинних відносин між фізичними особами та факт належності правовстановлюючого документа.

Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд вважає встановленими та доведеними факти, що ОСОБА_6, яка померла 12 жовтня 1996 року в селі Славгород Краснопільського району Сумської області, є матірю ОСОБА_7, яка померла 14 вересня 2004 року в селі Славгород Краснопільського району Сумської області; що сертифікат серії СМ №038013 від 29.04.1996, виданий на імя ОСОБА_8 належить ОСОБА_6, яка померла 12 жовтня 1996 року.

У суду немає підстав ставити під сумнів показання свідків і таких доказів суду не надано.

Факти, про встановлення яких просять ОСОБА_1 та ОСОБА_2, мають для них юридичне значення, обумовлені необхідністю оформлення спадщини, і законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (стст. 1220, 1222, 1270 ЦК ).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо:1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з частиною третьою статті 12, чч. першою, шостою статті 81 ЦПК кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно до частини другої статті 89 ЦПК жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Суд встановив, що у довідці, виданій Славгородською сільською радою Краснопільського району Сумської області від 29.03.2017 за № 02-27/268 на час відкриття спадщини спадкодавець ОСОБА_7 проживала одна. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не вчинили жодної з дій, які б свідчили про прийняття ними спадщини після смерті ОСОБА_7.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позивачем ОСОБА_1 та третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_2 не надано доказів того, що вони не мали можливості у передбачений законом строк звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, і не знаходить підстав для визначення їм додаткового строку для прийняття спадщини, тому відмовляє ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у позовній вимозі про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7, що померла 14 вересня 2004 року.

Справа розглядалась в межах заявлених ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вимог і вимоги про недійсність заповіту, складеного ОСОБА_7 18.11.1998 на імя ОСОБА_1 перед судом не порушувалось, тому аргументи представника третьої особи з самостійними вимогами щодо предмета спору ОСОБА_3 є необґрунтованими з вищенаведених підстав.

Частина друга статті 1270 ЦК передбачає, якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців.

Частина друга статті статті, що аналізується, передбачає охорону прав тих спадкоємців, які приймають спадщину лише в результаті і внаслідок неприйняття або відмови від її прийняття інших осіб - спадкоємців за законом попередньої черги (черг) або спадкоємців за заповітом, призначених першими (у випадку підпризначення заповідачем іншого спадкоємця - стаття 1244 ЦК). Дії, спрямовані на прийняття спадщини, повинні бути здійснені цими особами в межах загального шестимісячного строку для прийняття спадщини протягом трьох місяців з моменту неприйняття (відмови від прийняття) спадщини іншими спадкоємцями.

Аргументи пояснень представника ОСОБА_3 також зводяться до того, що її довіритель ОСОБА_2 не могла претендувати на спадкування за законом, зважаючи на наявність заповіту, доки не дізналась про скасування заповіту і не отримала офіційної інформації з сільської ради. Суд не приймає означені аргументи з вищенаведених підстав, уважає їх необґрунтованими.

Згідно до стст. 133, 141 ЦПК , судові витрати по сплаті судового збору за позовну вимогу про визначення додаткового строку для прийняття спадщини залишити за позивачем та третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору.

З цих підстав, керуючись стст. 258, 259, 264, 265, 268, 272, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

Ухвалив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Позов Третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору ОСОБА_2 в особі представника за довіреністю ОСОБА_3 задовольнити частково.

Встановити факт родинних відносин між фізичними особами, що ОСОБА_6, яка померла 12 жовтня 1996 року в селі Славгород Краснопільського району Сумської області, є матірю ОСОБА_7, яка померла 14 вересня 2004 року в селі Славгород Краснопільського району Сумської області.

Встановити факт, що сертифікат серії СМ №038013 від 29.04.1996, виданий на підставі розпорядження голови Краснопільської районної державної адміністрації Сумської області №217 від 25 квітня 1996 року та зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів 29.04.1996 за номером 13 на право на земельну частку /пай/ у землі, яка перебувала у колективній власності сільськогосподарського акціонерно-пайового товариства закритого типу «Славгород» Краснопільського району Сумської області, розміром 5,50 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, виданий на імя ОСОБА_8 належить ОСОБА_6, яка померла 12 жовтня 1996 року.

Відмовити ОСОБА_1 в частині позовних вимог визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7, що померла 14 вересня 2004 року.

Відмовити Третій особі, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору ОСОБА_2 в особі представника за довіреністю ОСОБА_3 в частині позовних вимог визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7, що померла 14 вересня 2004 року.

Судові витрати залишити за позивачами.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 27.03.2018.

Суддя А. І . Косар