Справа № 308/9868/17
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 листопада 2018 року м. Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області:
в особі: головуючого-судді Деметрадзе Т.Р.,
при секретарі судового засідання Струтинська Н.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки у ДТП, наслідком якої стало ушкодження здоровя та механічне пошкодження транспортного засобу та стягнення коштів за спричинену моральну шкоду,-
ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки у ДТП, наслідком якої стало ушкодження здоровя та механічне пошкодження транспортного засобу та стягнення коштів за спричинену моральну шкоду.
Позовні вимоги мотивує тим, що він 10.12.2015 року близько 06 години 00 хвилин їхав на автомобілі Фольксваген Пасат по автодорозі Мукачево Рогатин - Львів, рухаючись у напрямку с. Широке Виноградівського району, попереду себе, на незначній відстані, він силуетно побачив без увімкнених задніх габаритів ліхтарів на причепі, завантажений деревиною великоваговий транспортний засіб, що їхав у попутному напрямку та який у момент його виявлення змінював напрямок руху від правого узбіччя у бік його смуги. Виявивши вказану небезпеку для руху, позивач одразу вжив заходи до екстреного гальмування, однак по причини незначної відстані до цієї автомашини та вологості проїзної частини, позивач зіткнувся з попереду їдучим транспортним засобом «Краз» днз. 078-38 РЕ, яким керував водій ОСОБА_2 У результаті ДТП позивач отримав тілесні ушкодження, що в подальшому разом з заподіяному йому матеріальною шкодою спричинило душевні страждання.
Позивач та його представник не скористались своїм правом на участь у судовому засіданні. Від представника позивача ОСОБА_3 до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовну заяву він підтримує, просить суд такі задовільнити, проти прийняття заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився повторно, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, а тому суд вважає, що у відповідності до ч.1 ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного.
Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до частини 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що також встановлено статтею 12 цього Кодексу.
Згідно частини 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що відповідно до Постанови апеляційного суду Закарпатської області від 01.02.2017 року, постанову Ужгородського міськрайонного суду від 28.12.2016 року щодо ОСОБА_2
скасовано; ОСОБА_2, визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого частиною 4 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а провадження у справі щодо ОСОБА_2 закрито у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП на підставі п.7 ст.247 КУпАП (а.с.11-14). Апеляційним судом Закарпатської області встановлено, що 10.12.2015, близько 07 год. 00 хв., на автодорозі Мукачево - Рогатин - Львів, ОСОБА_2 рухаючись у напрямку с. Широке Виноградівського району, керував автомобілем «Краз» днз. 078-38 РЕ, не ввімкнувши габаритні ліхтарі на причепі, що буксирувався в умовах недостатньої видимості, внаслідок чого створив аварійну ситуацію, що призвела до ДТП, чим порушив пункт 19.1 «в» Правил дорожнього руху України.
Відповідно до частини 4 статті 61 Цивільного процесуального кодексу України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Відповідно до статті 396 Цивільного кодексу України правила про захист права власності, які встановлені главою 29 цього Кодексу, поширюються на речові права власності на чуже майно.
Якщо порушення речового права на чуже майно, з вини третіх осіб, завдало певних майнових збитків особі, якій належить це право, то ця особа може звернутися за захистом належних їй прав на підставі статті 396 Цивільного кодексу України.
Загальні положення про відшкодування завданої майнової шкоди закріплені в статті 1166 Цивільного кодексу України, де передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно статті 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
В пункті 4 Постанови Пленуму Вищого спецiалiзованого суду України з розгляду цивiльних i кримiнальних справ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166 , 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обовязок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
Відповідно до статті 1192 Цивільного кодексу України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Щодо позовної вимоги в частині стягнення моральної шкоди, то суд враховує наступне.
Як визначено частиною 1 статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода зокрема полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Як розяснено в п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Як зазначає позивач в позові в наслідок ДТП, яке мало місце 10.12.2015 року, йому було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно мозкової травми. Струс головного мозку із методичним визначенням клінічних діагнозів, забою мяких тканин обличчя, субкопюктивний крововилив справа, забій дистрзії шийного відділу хребта, забійна рана лобної ділянки чола, рвані рани пальців обох кистей. Після настання ДТП ОСОБА_1 був доставлений каретою швидкої допомоги у Виноградівську районну ЦРЛ, а згодом у обласний клінічний центр нейрохірургії, де перебував на стаціонарному лікуванні з 10.12. по 17.12.2015 року. Вказане підтверджується висновком судово - медичної експертизи №20 від 27.04.2016 року.
Отримані травми призвели до сильного больового шоку ОСОБА_1, а в подальшому і сам процес надання лікарської допомоги і лікування викликали у нього нестерпні фізичні болі, які стали причиною тривалих моральних страждань і життєвого душевного дискомфорту.
Враховуючи глибину спричинених позивачу моральних страждань, а також, виходячи із загальних засад розумності та справедливості, із врахуванням того, що права порушено внаслідок пошкодження майна, спричиненням тілесних ушкоджень що призвело до душевних страждань, суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню в повному обсязі, тобто в розмірі 50 000,00 грн.
З врахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок у їх сукупності та враховуючи те, відповідач не надав належних та допустимих доказів, які б спростували заявлені позовні вимоги, при цьому обставини, на які посилається позивач, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають до задоволення.
Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України сплачений судовий збір стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
Керуючись ст.ст. 12, 76, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 23, 396, 1166, 1167, 1187, 1192 ЦК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки у ДТП, наслідком якої стало ушкодження здоровя та механічне пошкодження транспортного засобу та стягнення коштів за спричинену моральну шкоду - задоволити частково.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.
Відповідач ОСОБА_2, дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_2, адреса реєстрації місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1.
Суддя Т.Р. Деметрадзе