УХВАЛА

12 березня 2018 року

м. Київ

справа № 487/6896/15-ц

провадження № 61-10581св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Журавель В. І., Антоненко Н. О., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач- Прокурор міста Миколаєва в інтересах Держави,

відповідач - Миколаївська міська рада,

відповідач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційні скарги ОСОБА_5 та Першого заступника прокурора Миколаївської області на рішення апеляційного суду Миколаївської області від 10 жовтня 2016 року у складі колегії суддів: Темнікової В. І., Козаченка В. І., Царюк Л. М.,

встановив:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У серпні 2015 року прокурор міста Миколаєва в інтересах Держави звернувся до суду з позовом до Миколаївської міської ради, ОСОБА_4, ОСОБА_5, у якому просив поновити позовну давність, визнати незаконними та скасувати пункти 34, 34.1 розділу 4 рішення Миколаївської міської ради від 04 вересня 2009 року № 36/61 в частині затвердження проекту землеустрою та передачі у власність ОСОБА_4 земельної ділянки; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку та витребувати у ОСОБА_5 земельну ділянку у комунальну власність.

Позовна заява мотивована тим, що рішенням Миколаївської міської ради від 4 вересня 2009 року № 36/61 (пункти 34,34.1 розділу 4) було затверджено проект землеустрою та передано у власність ОСОБА_4 земельну ділянку площею 697 кв. м за рахунок земель товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївбудпроект» (далі - ТОВ «Миколаївбудпроект») для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку та господарських споруд по АДРЕСА_1. На підставі цього рішення 1 грудня 2009 року ОСОБА_4 видано державний акт на право власності на земельну ділянку.

07 квітня 2011 року він продав земельну ділянку ОСОБА_5, яка 5 серпня 2011 року отримала державний акт.

У квітні 2015 року під час здійснення прокурорської перевірки, прокурором встановлено, що проект відведення земельної ділянки для будівництва житлового будинку ОСОБА_4 погоджено та затверджено з порушенням водного, земельного та містобудівного законодавства, оскільки спірна земельна ділянка відноситься до земель комунальної власності рекреаційного призначення та знаходиться в межах зони прибережної захисної смуги Бузького лиману, яка належить до водних об'єктів загальнодержавного значення. Також прокурор зазначав, що ТОВ «Миколаївбудпроект» не мало законних підстав розпоряджатися спірною земельною ділянкою. Просив позов задовольнити.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва у складі головуючого судді Біцюк А. В. від 10 червня 2016 року у задоволенні позову Прокурора міста Миколаєва в інтересах Держави відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 10 жовтня 2016 року рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 10 червня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення.

Визнано незаконним та скасовано пункти 34, 34.1 розділу 4 рішення Миколаївської міської ради від 04 вересня 2009 року № 36/61 в частині затвердження проекту землеустрою та передачі у власність ОСОБА_4 земельної ділянки площею 697 кв.м по АДРЕСА_1.

Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 1 грудня 2009 року, виданий ОСОБА_4 та зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди 01 грудня 2009 року.

Витребувано у ОСОБА_5 земельну ділянку площею 697 кв. м по АДРЕСА_1 і повернуто її державі. Стягнуто з Миколаївської міської ради, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в дохід держави по 1 427 грн 17 коп. з кожного судового збору.

У жовтні 2016 року ОСОБА_5 подала касаційну скаргу, у якій просила рішення апеляційного суду Миколаївської області від 10 жовтня 2016 року скасувати, а рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 10 червня 2016 року залишити в силі.

У листопаді 2016 року Перший заступник прокурора Миколаївської області подав касаційну скаргу, у якій просив рішення апеляційного суду Миколаївської області від 10 жовтня 2016 року змінити в частині вирішення питання про розподіл судових витрат та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_5, ОСОБА_4 на користь прокуратури Миколаївської області 1 623 грн 04 коп.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про проведення підготовчих дій та обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, колегія суддів встановила відсутність підстав, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України. Тому колегія суддів, з урахуванням категорії та складності справи, призначає справу до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії із п'яти суддів.

Керуючись статтею 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду,

ухвалив:

Справу за позовом прокурора в інтересах держави до Миколаївської міської ради, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання незаконними та скасування рішень, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та зобов'язання повернути земельну ділянку призначити до судового розгляду у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п'яти суддів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Журавель

Н. О.Антоненко

В. І.Крат