Провадження №2/522/8222/18
08 листопада 2018 року Приморський районний суд м. Одеси
у складі: головуючого судді Бойчука А. Ю.
при секретарі Іскрич В. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -
Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, у якому просила стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на її утримання аліменти у розмірі 1200 грн. (одна тисяча двісті гривень) щомісячно починаючи з вересня 2018 року до досягнення повноліття тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 та позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьківських прав відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3. При цьому, посилається на те, що відповідач не піклується про неї, ухиляється від виховання, матеріально не забезпечує.
Позивач, у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд позов задовольнити.
Відповідач, будучи сповіщеним належним чином, до суду не з'явився без поважних причин, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи чи можливий розгляд за його відсутності суду не надавав та не заявляв.
Представник відділу забезпечення діяльності органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив ухвалити рішення з урахуванням інтересів дитини..
Згідно зі ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Зі згоди позивача, на підставі ст.224-225 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Суд, ознайомившись та дослідивши матеріли справи, надані докази, вважає за можливе позов задовольнити на підставі встановлених фактичних обставин по справі.
Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України та СК України.
По справі встановлені наступні фактичні обставини.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3, народилась в родині ОСОБА_2 та ОСОБА_3.
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, однак 27 серпня 2004 року вони офіційно розлучились.
21 вересня 2004 року ОСОБА_3 вийшла заміж за ОСОБА_4 та змінила прізвище з «ОСОБА_3» на «ОСОБА_3».
З матір'ю та вітчимом, ОСОБА_4, позивач проживала однією родиною.
ОСОБА_2, мешкав окремо, участі у вихованні позивача не брав.
ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5, померла.
Після смерті матері позивач залишилась проживати в родині вітчима, ОСОБА_4,ОСОБА_2 не брав участі у її вихованні та не цікавився долею позивача та досягненнями у навчанні.
З 16 лютого 2018 року позивач перебувала в КУ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей Одеської міської ради Одеської області». За час перебування в центрі ОСОБА_2 жодного разу не відвідав позивача.
ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, за даними Головного управління національної поліції в Одеській області від 23.07.2018 року перебуває у розшуку.
На теперішній час позивач навчається на першому курсі Державного закладу «Південноукраїнський національний педагогічний університет імені К.Д. Ушинського» та проживає в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2
З висновку органу опіки та піклування Київської РА ОМР від 11.09.2018 року № 1567/01-11 про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача щодо неповнолітньої ОСОБА_1 вбачається, що ОСОБА_2, тривалий час не виконував своїх батьківських обов'язків.
Орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити батьківських прав відповідача.
Згідно зі ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Статтею 150 СК України визначено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
У відповідності до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла 14 років.
Відповідач по справі ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню, тобто не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, підготовку до самостійного життя.
Згідно зі ст. 164 СК України одними з підстав позбавлення батьківських прав є ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.
Згідно з роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України в п.15 постанови від 30.03.2007р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей.
У відповідності до ст. 3 вищезгаданої Конвенції, держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Також, згідно з Конвенцією про права дитини суд бере до уваги, що, як зазначено в Декларації прав дитини, «дитина, внаслідок її фізичної і розумової незрілості, потребує спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження»,
Суд ухвалює судове рішення щодо неповнолітніх, керуючись принципом найкращих інтересів дитини, встановленого у ст. 3, 27 Конвенції ООН про права дитини.
З урахуванням викладеного, а також приймаючи до уваги позицію органу опіки та піклування, свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками відносно дитини, суд приходить до висновку про наявність передбаченої п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України підстави для позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітньох дитини, і вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити.
Щодо позовних вимог в частині стягнення аліментів, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Частина 1 статті 182 СК України зазначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідач є працездатною людиною за станом здоров'я та спроможний платити аліменти на утримання дитини.
Доказів того, що ОСОБА_2 офіційно працевлаштований суду не надано.
Згідно зі ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Згідно з ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї.
Згідно з ч.3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно.
Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.
Враховуючи викладене, суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на користь позивача на утримання дитини.
Частиною 1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тобто з 21.09.2018 року.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.. 1, 2, 5, 11, 76-81, 206, 241, 247, 258, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд -
Позов - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 на утримання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти в розмірі 1200,00 гривень щомісячно, починаючи з 21.09.2018 року до досягнення повноліття, тобто, до ІНФОРМАЦІЯ_3 року.
Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьківських прав відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Одеської області, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Повний текст рішення суду складений 15.11.2018 року.
Суддя: А. Ю. Бойчук