Справа № 600/115/17
Справа № 2/600/84/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2018 року Козівський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Гриновець О.Б.,

з участю: секретаря судового засідання Фещак Г.М.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Козова цивільну справу за позовом Управління праці та соціального захисту населення Козівської районної державної адміністрації Тернопільської області до ОСОБА_2 про відшкодування зайво нарахованої державної компенсаційної виплати непрацюючій працездатній особі, що здійснює догляд за інвалідом І групи/особою, яка досягла 80-річного віку,

В С Т А Н О В И В :

Управління праці та соціального захисту населення Козівської районної державної адміністраціїзвернулося в суд із вказаним позовом, з підстав, викладених у позовній заяві.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що рішенням від 25.05.2015 року відповідачу було призначено державну компенсаційну виплату непрацюючій працездатній особі, що здійснює догляд за інвалідом І групи/особою, яка досягла 80-річного віку. Як зазначає позивач, ревізією фінансово-господарської діяльності управління праці та соціального захисту населення Козівської РДА в Тернопільській області за період з 01.01.2011 року до 31.05.2015 року та з окремих питань з 01.01.2010 року до 31.05.2015 року №16-22/23 від 06.08.2015 року, яка проводилась Бережанською міжрайонною державною фінансовою інспекцією, встановлено, що ОСОБА_2 подано недостовірні дані стосовно факту здійснення ним догляду за ОСОБА_4, яка досягла 80-річного віку, оскільки він перебував за кордоном, а тому не здійснював догляду, не мав права на компенсаційну виплату, і, на думку позивача, незаконно отримував компенсацію протягом наступного періоду: з 28.01.2015 року до 23.05.2015 року. Незважаючи на вимогу Управління праці та соціального захисту населення Козівської РДА в Тернопільській області відповідачем добровільно не повернено кошти зайво нарахованої йому державної компенсаційної виплати, а тому позивач просить позов задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідача 61,36 грн..

У судовому засіданні представник позивач позовні вимоги підтримав, давши пояснення, аналогічні, викладеним у позовній заяві.

Відповідач та його представник у судовому засіданні заперечили проти задоволення позовних вимог, пояснивши, що ОСОБА_2 не перетинав державний кордон у період отримання державної компенсаційної виплати та здійснював догляд за ОСОБА_4, а тому вважають позовні вимоги необґрунтованими, тому просять суд відмовити у задоволенні таких.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що рішенням Козівського РУСЗН від 29.01.2015 року відповідачу призначено допомогу по догляду за особою, яка досягла 80-річного віку (а.с.8).

Обґрунтовуючи заявлену позовну вимогу позивач покликається на те, що відповідач у період, протягом якого здійснювалася виплата призначеної допомоги перебував за кордоном, а відтак не міг здійснювати належним чином догляд з особою, яка потребує відповідного утримання.

На підтвердження зазначеної обставини позивачем подано акт ревізії фінансово-господарської діяльності управління праці та соціального захисту населення Козівської РДА в Тернопільській області за період з 01.01.2011 року до 31.05.2015 року та з окремих питань з 01.01.2010 року до 31.05.2015 року №16-22/23 від 06.08.2015 року, яка проводилась Бережанською міжрайонною державною фінансовою інспекцією, згідно якого відповідач перебував за кордоном протягом наступного періоду: з 28.01.2015 року до 23.05.2015 року (а.с.3-6).

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому, ч.7 цієї ж статті встановлено, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

При доказуванні сторонами тих чи інших обставин суд повинен враховувати та перевіряти належність і допустимість тих чи інших доказів.

Зокрема, ч.2 ст.78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Факт перетину відповідачем кордону, а відтак неможливість здійснення догляду за особою, яка досягла 80-річного віку і безпідставність отримання відповідної допомоги позивач підтверджує лише актом ревізії фінансово-господарської діяльності управління праці та соціального захисту населення Козівської РДА в Тернопільській області за період з 01.01.2011 року до 31.05.2015 року та з окремих питань з 01.01.2010 року до 31.05.2015 року №16-22/23 від 06.08.2015 року.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про державний кордон України» пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право в'їзду на територію України або виїзду з України.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.7 Закону України «Про прикордонний контроль» паспортні та інші документи громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон, перевіряються уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України з метою встановлення їх дійсності та приналежності відповідній особі. При цьому з'ясовується наявність або відсутність підстав для тимчасової відмови особі у перетинанні державного кордону. У ході перевірки документів уповноважені службові особи Державної прикордонної служби України використовують технічні засоби контролю для пошуку ознак підробки у документах, здійснюють пошук необхідної інформації у базах даних Державної прикордонної служби України, а також за результатами оцінки ризиків проводять опитування осіб, які прямують через державний кордон.

Таким чином, на переконання суду, доказами, які підтверджують перетин державного кордону України можуть бути документи на право в'їзду на територію України або виїзду з України з відповідними відмітками Державної прикордонної служби України та/або інформація про перетин кордону тією чи іншою особою, надана Державною прикордонною службою України.

Жодних інших доказів на підтвердження перетину відповідачем кордону та відсутності в Україні у зазначені в акті періоди, окрім акту ревізії №16-22/23 від 06.08.2015 року, позивачем не подано, як не подано, на підставі ч.1 ст.84 ЦПК України, і будь-яких клопотань про неможливість самостійно надати інші докази на підтвердження цієї обставини.

На підставі вказаного, суд приходить до висновку, що акт ревізії фінансово-господарської діяльності управління праці та соціального захисту населення Козівської РДА в Тернопільській області за період з 01.01.2011 року до 31.05.2015 року та з окремих питань з 01.01.2010 року до 31.05.2015 року №16-22/23 від 06.08.2015 року не може бути допустимим доказом, в розумінні ст.78 ЦПК України, на підтвердження факту перетину кордону відповідачем і наявність лише цього доказу не є достатнім, згідно ст.80 ЦПК України, для того, аби дійти висновку про те, що відповідач здійснював перетин кордону у зазначені позивачем періоди.

Крім того, із листа Державної прикордонної служби України, доданого відповідачем вбачається, що у період, протягом якого (згідно тверджень позивача) він був за межами України, останній не перетинав державний кордон України.

Відтак, суд дійшов до висновку, що позов Управління праці та соціального захисту населення Козівської РДА Тернопільської області є необґрунтованим та безпідставним і відповідні позовні вимоги не можуть бути задоволені.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.10, 12, 13, 141, 247, 258-259, 263-265, 273 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

в задоволенні позову Управління праці та соціального захисту населення Козівської районної державної адміністрації Тернопільської області відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Тернопільської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя О.Б.Гриновець