Справа № 635/6230/17
Провадження № 2/635/113/2018
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19 березня 2018 року смт. Покотилівка Харківського району Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Ільїної Г.І.,

секретар судового засідання - Літінська Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, Височанська селищна рада Харківського району Харківської області, Харківський районний відділ ДМС, про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

треті особи: - ОСОБА_3

- Височанська селищна рада Харківського району Харківської області

- Харківський районний відділ ГУ ДМС України в Харківській області,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовною заявою про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житлом.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що вона є власником будинку № 14 по вулиці Тихій в смт. Високий Харківського району Харківської області. Згідно з довідкою КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» право приватної власності на зазначений будинок зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі рішення Харківського районного народного суду Харківської області від 27.01.1989 р. У вказаному будинку зареєстровано три особи, у тому числі й відповідач. Однак з 2016 року ОСОБА_2 забрав усі свої речі та переїхав проживати в інше місто, але з обліку по теперішній час не знявся, у звязку з чим, ОСОБА_1 не може розпорядитись своєю власністю, в неї виникають складності із відчуженням, орендою, переданням у заставу зазначеного будинку. Позивач вважає, що ОСОБА_2 втратив право на користування будинком, оскільки не проживає у зазначеному вище будинку більше року без поважних причин.

26 жовтня 2017 року суддею було зроблено запит щодо доступу до персональних даних про ОСОБА_2, з метою отримання інформації про місце проживання (перебування) фізичної особи згідно з ч. 3 ст. 122 ЦПК України (в редакції від 03.08.2017 року).

29 листопада 2017 року від відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області надійшла відповідь на запит, згідно якої було встановлено, що відповідач зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

30 листопада 2017 року по вказаній цивільній справі було відкрито провадження та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Заперечення на позовну заяву від відповідачів у встановлений законом строк і порядок до суду не надходило.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не зявилась, її представник подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності та відсутності позивача, позов підтримала, просила задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги ОСОБА_1 визнав та просив розгляд справи проводити без його участі.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Треті особи у судове засідання не зявились, подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позову не заперечували.

Виходячи з наведеного та з того, що в матеріалах справи є достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити рішення в справі.

Враховуючи те, що в судове засідання не з'явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши письмові докази в справі, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 є власником житлового будинку № 14 по вулиці Тихій в смт. Високий Харківського району Харківської області, що підтверджується копією довідки № 03355040, виданої Комунальним підприємством «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» (далі КП «ХРБТІ»), в якій зазначено, що за архівними матеріалами бюро (на 31.12.2012 р.) право приватної власності на житловий будинок № 14 по вул. Тихій в смт. Високий Харківського району Харківської області зареєстровано в цілому за ОСОБА_1 на підставі рішення Харківського районного народного суду Харківської області від 27.01.1989 р., справа № 2-666 1989 р. (а.с. 11).

Як вбачається з акта-обстеження, складеного депутатом Височанської селищної ради Харківського району Харківської області, за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Високий, вул. Тиха, буд. 14, зареєстровані ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, однак фактично в даному будинку проживають ОСОБА_1 та ОСОБА_3, ОСОБА_2 з червня 2016 року проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 43).

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до частини 1 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Реєстрація проживання відповідача у будинку перешкоджає ОСОБА_1 розпорядитись своєю власністю, в неї виникають складності із відчуженням, орендою, переданням у заставу зазначеного будинку.

Як вбачається з листа № 7103/119-90/03/25-2017 від 09.10.2017 р., наданого Харківським відділом поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області, від ОСОБА_2, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, будь-яких заяв та скарг до Харківського ВП не надходило (а.с. 49).

Відповідно до листа № 1261/02-26 від 05.10.2017 р., наданого Височанським селищним головою Височанської селищної ради Харківського району Харківської області, в Журналі реєстрації вхідної кореспонденції у період часу з 01.09.2015 р. по 05.10.2017 р. відсутня інформація щодо звернень ОСОБА_2 з будь-якими заявами, скаргами, про те, що йому перешкоджають у користуванні житлом та про збереження за ним права користування житловим приміщенням (а.с. 45).

З копії адресної карти особи вбачається, що за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Високий, вул. Тиха, буд. 14, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований з 20.04.2013 р. (а.с. 28)

Відповідно до інформації від 02.11.2017 р. № 64, наданої Центром первинної медико-санітарної допомоги м. Мерефа Харківського району, ОСОБА_2 у період часу з 01.09.2015 р. по 02.11.2017 р. до амбулаторії ЗПСМ с. Високий за медичною допомогою не звертався (а.с. 47).

Відповідно до положень, закріплених в ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Доказів, які б підтверджували факт того, що позивач якимось чином перешкоджала відповідачам у користуванні спірним будинком, суду надано не було.

Таким чином судом встановлено, що відповідач залишається зареєстрованими у спірному будинку, наміру проживати за місцем реєстрації та користуватися житловою площею не має, оскільки фактично він не проживає у спірному будинку.

Згідно зі ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.

Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, повязані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких повязані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Відповідно до частини 4 статті 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України до членів сімї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сімї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Відтак за порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК України слід дійти до висновку, що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинок, квартиру тощо, від будь-яких осіб, у тому числі осіб, які є і не були членами його сімї, а положення статті 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сімї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сімї власника без поважних причин понад один рік. Такого ж правового висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 16 листопада 2016 року по справі № 6-709цс16.

Частинами 1, 2, 4 статті 206 ЦПК України встановлено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.До ухвалення судового рішення у звязку з визнанням позову відповідачем суд розяснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Враховуючи вищевикладене, а також визнання відповідачем позову та наявність законних підстав для ухвалення рішення суду про задоволення позовних вимоги позивача, позовна заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, з урахуванням ст. 142 ЦПК України та заяви ОСОБА_1, відповідно до якої вона просила судовий збір залишити за свій рахунок, судом вирішено повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову, та 50 % судового збору залишити за її рахунок.

Керуючись ст. ст. 12, 19, 48, 81, 142, 206, 247, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, таким, що втратив право користування житловим будинком, який знаходиться за адресою: Харківська область, Харківській район, смт. Високий, вул. Тиха, буд. 14.

Повернути ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, 50 (пятдесят) відсотків суми сплаченого судового збору за платіжним дорученням № 29 від 17.10.2017 р. в розмірі 320 (триста двадцять) грн., внесені на розрахунковий рахунок ГУ Державної казначейської служби України у Харківській області, , розташованої за адресою: місто Харків, вулиця Григорівське шосе, будинок 52, р/р 0429, МФО 851011.

Решту судового збору залишити за рахунок ОСОБА_1.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Харківський районний суд Харківської області.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Харківської області через Харківський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, місце проживання - Харківська область, Харківський район, смт. Високий, вул. Тиха, буд. 14, паспорт серії ММ № 4700935, виданий Харківським РВ УМВС України в Харківській області 02.02.2000 р.

Відповідач - ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_2, місце проживання - Харківська область, Харківський район, смт. Високий, вул. Тиха, буд. 14, паспорт серії МН № 706027, виданий Пісочинським ВМ Харківського РВ УМВС України в Харківській області 30.10.2004 р.

Третя особа - ОСОБА_3, місце проживання - Харківська область, Харківський район, смт. Високий, вул. Тиха, буд. 14.

Третя особа - Височанська селищна рада Харківського району Харківської області, юридична адреса - Харківська область, Харківський район, смт. Високий, вул. Бульварна, буд. 12.

Третя особа - Харківський районний відділ Головного управління державної міграційної служби України в Харківській області, юридична адреса - Харківська область, Харківський район, м. Мерефа, вул. Дніпровська, буд. 251.

Суддя Г.І. Ільїна