Ухвала

7 березня 2018 року

м. Київ

справа № 219/9368/16-ц

провадження № 61-6062 зпв 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С. (суддя-доповідач),

суддів: Мартєва С. Ю., Пророка В. В., Фаловської І. М., Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

представник позивача - ОСОБА_2,

відповідач - відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Бахмут Донецької області,

представник відповідача - ОСОБА_3,

розглянув заяву управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Бахмутського відділення про перегляд Верховним Судом рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 26 січня 2017 року у складі судді Давидовської Т. В., рішення апеляційного суду Донецької області від 23 лютого 2017 року у складі колегії суддів: Давидовської Т. В., Наумової А. І., Разборського І. А., та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 2 жовтня 2017 року у складі колегії суддів: Маляренка А. В., Іваненко Ю. Г., Ситнік О. М., у справі за позовом ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Бахмут Донецької області про відшкодування моральної шкоди, завданої трудовим каліцтвом,

ВСТАНОВИВ :

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Бахмут Донецької області (далі - Фонд) 15 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої трудовим каліцтвом при виконанні трудових обов'язків внаслідок виробничої травми.

Позов мотивовано тим, що з 13 грудня 1999 року по 27 травня 2003 року позивач перебував у трудових відносинах з ПАТ «Артемівський завод з обробки кольорових металів», працюючи на різних посадах.

28 жовтня 2000 року під час виконання трудових обов'язків з позивачем стався нещасний випадок, внаслідок якого, згідно з висновком медико-соціальної експертної комісії (далі - МСЕК) від 18 квітня 2002 року,

ОСОБА_1 встановлено 25 % втрати професійної працездатності, дата переогляду 18 квітня 2004 року.

Позивач зазначав, що внаслідок трудового каліцтва у нього погіршився стан здоров'я, що призвело до порушення його особистих немайнових прав, чим завдано моральної шкоди, розмір відшкодування якої останній оцінив у суму 15 000 грн.

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 26 січня 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Фонду на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, завдану трудовим каліцтвом у розмірі 7 500 грн та на користь держави судовий збір у розмірі 275,60 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що право на відшкодування шкоди настає з дня встановлення потерпілому МСЕК стійкої втрати професійної працездатності. Право на відшкодування шкоди у зв'язку з утратою 25% професійної працездатності у ОСОБА_1 виникло згідно акту огляду МСЕК 2 квітня 2001 року. Чинним на час виникнення спірних правовідносин законодавством, зокрема статтею 440-1 ЦК УРСР, було встановлено обмеження мінімального розміру відшкодування моральної шкоди - не менше п'яти мінімальних розмірів заробітної плати. На час розгляду справи відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік» мінімальна заробітна платає складає 1 450 грн, отже мінімальний розмір моральної шкоди у розмірі п'яти мінімальних розмірів заробітної плати складає 7 250 грн. Вказаний розмір моральної шкоди підлягає стягненню з Фонду на підставі підпункту «е» пункту 1 частини 1 статті 21 Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (в редакції станом на квітень 2001 року).

На підставі положень статті 88 ЦПК України, в редакції чинній на момент розгляду справи, судові витрати суд першої інстанції поклав на відповідача, стягнувши з останнього на користь держави судовий збір у розмірі 275,60 грн.

Рішенням апеляційного суду Донецької області від 23 лютого 2017 року рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 26 січня 2017 року в частині стягнення судового збору з відділення Фонду в розмірі 275,60 грн скасовано. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що стягуючи з відповідача судовий збір в розмірі 275,60 грн на користь держави, суд першої інстанції не врахував, що відповідно до пункту 35 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 6 грудня 2016 року № 1774-VIII, частина 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» доповнена пунктом 18, відповідно до якого від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються Пенсійний фонд України та його органи, органи Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття та Фонду соціального страхування України.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з Фонду судового збору на користь держави.

В іншій частині суд апеляційної інстанції погодився з висновками місцевого суду щодо наявності правових підстав для стягнення з Фонду на користь позивача моральної шкоди, завданої трудовим каліцтвом.

Апеляційний суд дійшов висновку, що посилання в рішенні суду першої інстанції на статтю 440-1 ЦК УРСР є помилковим, але таке посилання на правильність висновків суду про наявність підстав для відшкодування позивачу моральної шкоди з відповідача не спростовують, оскільки норми статей 1, 15, 21, 28, 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (в редакції, яка діяла на момент виникнення правовідносин) передбачають обов'язок Фонду відшкодувати моральну шкоду в разі настання страхового випадку.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 жовтня 2017 року рішення апеляційного суду Донецької області від 23 лютого 2017 року залишено без змін.

Ухвала суду касаційної інстанції мотивована тим, що суд апеляційної інстанції, дійшов висновку про наявність підстав, передбачених статтею 23 ЦК Українидля відшкодування потерпілому ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 7 500 грн, вважав, що розмір моральної шкоди відповідає характеру та обсягу моральних переживань позивача, їх тривалості, тяжкості вимушених змін у його житті та вимогам розумності і справедливості.

27 листопада 2017 року Бахмутське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, до якого шляхом реорганізації приєднано Фонд звернулося до Верховного Суду України з заявою про перегляд вищевказаних судових рішень, з підстав передбачених пунктами 1, 4 частини першої статті 355 ЦПК України, зокрема з підстав неоднакового застосування судами касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме частину восьму статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 23 вересня 1999 року, в редакції від 1 січня 2015 року.

Також заявник посилається на невідповідність вказаних рішень висновкам Верховного Суду України, викладеним в ухвалі від 30 травня 2017 року у справі №219/5961/16-ц.

На підтвердження неоднаковості застосування зазначеної норми матеріального права заявник посилається на ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 березня 2017 року у справі №219/5961/16-ц, в якій, на його думку зазначена норма матеріального права застосована по-іншому, зокрема, у вказаній справі суд апеляційної інстанції, з яким погодився касаційний суд, відмовляючи у стягненні моральної шкоди з Фонду та встановивши, що первинно стійка втрата професійної працездатності була встановлена

21 грудня 2001 року виходили з того, що відповідно до частини восьмої статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 23 вересня 1999 року, в редакції від 1 січня 2015 року, відшкодування моральної шкоди не є страховою виплатою та здійснюється незалежно від часу настання страхового випадку згідно положень Цивільного кодексу України та КЗпП України, тобто роботодавцем.

Крім того, послався на те, що у справі, яка є предметом перегляду, судові рішення не відповідають висновку, викладеному в ухвалі Верховного Суду України від 30 травня 2017 року у справі №219/5961/16-ц, якою відмовлено у допуску до провадження Верховного Суду України вказаної справи за заявою ОСОБА_4 про перегляд рішення апеляційного суду Донецької області від 23 серпня 2016 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 березня 2017 року, якими у стягненні моральної шкоди з Фонду відмовлено.

Посилаючись на наведене, заявник просить скасувати ухвалені у справі рішення судів першої, апеляційної та касаційної інстанції з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року

№ 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального

кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України (у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII) заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України у цивільних справах, які подані та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку колегією у складі трьох або більшої непарної кількості суддів за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви розглядаються без повідомлення та виклику учасників справи, за винятком випадку, коли суд з огляду на обставини справи ухвалить рішення про інше.

1 лютого 2018 року заява управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Бахмутського відділення про перегляд судових рішень передана до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 5 лютого 2018 року відкрито провадження у справі за вказаною заявою. Матеріали справи витребувано з Артемівського міськрайонного суду Донецької області.

20 лютого 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 26 лютого 2018 року справу призначено до розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в заяві про перегляд судових рішень доводи, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про відкладення розгляду справи, виходячи з наступного.

Ухвалою Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 9 серпня 2017 року у справі № 210/211/16-ц постановлено звернутися до Верховного Суду України для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо відповідності окремих положень частини восьмої статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» в редакції цього Закону від 28 грудня 2014 року № 77-VIII, а саме сполучення слів «незалежно від часу настання страхового випадку», частині першій статті 58 Конституції України.

Ухвалою Конституційного Суду України від 5 жовтня 2017 року № 1-у/2017 подовжено строк постановлення колегіями суддів Конституційного Суду України ухвал про відкриття або про відмову у відкритті конституційних проваджень у справах на строк, необхідний для утворення колегій суддів Конституційного Суду України, та на 15 днів з дня їх утворення у справах за конституційними поданнями, конституційними скаргами, у тому числі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини восьмої статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Враховуючи те, що розглянути заяву Фонду про перегляд рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 26 січня

2017 року, рішення апеляційного суду Донецької області від 23 лютого

2017 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 2 жовтня 2017 року об'єктивно неможливо до розгляду Конституційним Судом України конституційного подання Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини восьмої статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування», розгляд справи слід відкласти.

Керуючись статтею 251, 253 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

Розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у

м. Бахмут Донецької області про відшкодування моральної шкоди, завданої трудовим каліцтвом за заявою управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Бахмутського відділення про перегляд Верховним Судом рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 26 січня 2017 року, рішення апеляційного суду Донецької області від 23 лютого 2017 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 2 жовтня 2017 року відкласти.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді С. Ю. Мартєв

В. В. Пророк

І. М. Фаловська

С. П. Штелик