Справа № 306/2212/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

30 січня 2018 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого-судді: Собослой Г.Г.,

суддів: Фазикош Г.В., Готра Т.Ю.,

секретарі: Терпай С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Свалявського районного суду від 12 грудня 2017 року №306/2212/17 (Головуючий: Уліганинець П.І.), -

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, мотивуючи тим, що між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб 21.11.2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Великоберезнянського РУЮ у Закарпатській області, про що було зроблено актовий запис за №46. Від перебування у шлюбі у них народилась одна дитина: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Спільне життя з відповідачем не склалося, причиною розірвання шлюбу є часті безпідставні сварки, втрата поваги та любові одне до одного, сім'я існує тільки формально. Подальше подружнє життя позивач вважає неможливим та просить шлюб розірвати, змінивши шлюбне прізвище на дошлюбне «ОСОБА_7».

Також позивач зазначає, що дитина знаходиться на її повному матеріальному утриманні та вихованні. Відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання не надає, а тому просила стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття та стягнути на її користь понесені нею судові витрати.

Рішенням Свалявського районного суду від 12 грудня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Шлюб, укладений між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешк.: АДРЕСА_1 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, мешк.: АДРЕСА_2 21.11.2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Великоберезнянського районного управління юстиції у Закарпатській області, актовий запис № 46 - розірвано.

Шлюбне прізвище позивача «ОСОБА_8» після розірвання шлюбу змінено, відновивши дошлюбне «ОСОБА_7».

Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешк.: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, мешк.: АДРЕСА_2 аліменти на утримання дитини, сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 - у твердій грошовій сумі у розмірі 713,00 грн. щомісячно, починаючи з 02.11.2017 р. і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, 640 грн. судових витрат та 640 грн. судового збору на користь Державної судової адміністрації України.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції в частині стягнення аліментів ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій просить рішення суду у цій частині скасувати, як таке, що постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права, суд не правильно визначив розмір аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 713,00 грн. так як з 01.12.2017 року прожитковий мінімум становить -1 492,00 грн.. Суд у рішенні цитує нормативні акти, що застосовуються при розгляді справи даної категорії, а не досліджує подані сторонами докази та документи. На даний час утримувати малолітню дитину на 713 грн. у місяць є нереально і тому визначивши розмір аліментів у 2 000 грн. може більш менш це здійснювати.

Представником ОСОБА_2 - ОСОБА_5 було подано відзив на апеляційну скаргу в якій відповідач надав до позову докази того, що окрім аліментів, які він вже сплачує, що підтверджується копіями квитанцій, він допомагає своїй дитині матеріального і вважає, що матеріальна допомога, яку надає дитині батько та сума аліментів, що присуджена до стягнення є достатньою для нормального існування і розвитку дитини. Позивач тільки стверджує, що не має можливості утримувати дитину, однак ні доказами, ні письмовими доводами дані обставини не підтверджує та не мотивує.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_6, які підтримали доводи викладені в апеляційній скарзі в частині оскарження, представника ОСОБА_2 - ОСОБА_5, який визнав, що суд помилково присудив до стягнення не 746 грн., а 713 грн., а так вірно досліджено всі обставини та вірно надано оцінку усім наявним доказам, перевіривши матеріали справи, судова колегія приходить до наступного висновку.

Рішення суду в частині вирішення позовних вимог про розірвання шлюбу та в частині стягнення судових витрат сторонами не оспорено і відповідно до ст.273 ЦПК України в цій частині набрало законної сили.

Встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб 21 листопада 2015 року, про що складено відповідний актовий запис №46 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Великоберезнянського районного управління юстиції у Закарпатській області.

Від даного шлюбу у сторін народився син: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, що стверджується свідоцтвом про народження і дитина знаходиться на вихованні матері - ОСОБА_1 і дана обставина сторонами не оспорюється.

Згідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Стаття 182 СК України визначає обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів.

Відповідно до ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

При визначенні розміру аліментів у сумі 713,00 грн. суд першої інстанції констатував, що батьки в рівній мірі повинні утримувати дітей і розмір прожиткового мінімуму на одну особу встановлено Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» складає: дітей віком до 6 років: з 01 січня 2017 року - 1 355 грн., з 01 травня 2017 року - 1 426 грн., з 01 грудня 2017 року - 1 492 грн..

Судова колегія не може погодитися із рішенням суду першої інстанції у частині визначення розміру аліментів, які підлягають стягненню із відповідача на користь позивача на утримання дитини, так як постановлене всупереч вимогам ст.ст.180, 182, 184 СК України.

Відповідач є молодою, здоровою, працездатною особою, інших дітей, непрацездатних членів сім'ї, родичів, яких він зобов'язаний утримувати відповідно до Сімейного Кодексу України не має і враховуючи те, що кожна дитина має право на належне утримання на достатній рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку та вимоги ст.ст.180, 182, 184 СК України, і платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід та обставини справи у їх сукупності, розмір аліментів слід визначити у сумі 2 000 грн., які підлягають стягненню із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина, щомісячного, до досягнення дитини повноліття.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції у частині визначення розміру аліментів, які підлягають стягненню із відповідача на користь позивача на утримання сина у розмірі 713,00 грн. підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення у цій частині у відповідності до п.п.1, 3 ч.1 ст.376 ЦПК України, яким позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити із вищезазначених підстав.

Керуючись ст.ст.374, 376, 382-384 ЦПК України, ст.ст.180, 182, 184 СК України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Свалявського районного суду від 12 грудня 2017 року в частині стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 скасувати і в цій частині ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 у розмірі 2 000 грн., щомісячно, починаючи з 02.11.2017 року до досягнення дитиною повноліття.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 09 лютого 2018 року.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду

Закарпатської області Г.Г. Собослой