печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2018 року Печерський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Матійчук Г.О.,

секретаря Винник С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу в порядку спрощеного провадження за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції в м. Києві, третя особа: Перша київська державна нотаріальна контора Печерського районного управління юстиції в м. Києві про зняття заборони відчуження об'єкту нерухомого майна,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачі звернулись до суду з позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що належна їм на праві спільної власності квартира АДРЕСА_1 перебуває під арештом на підставі постанови Відділу державної виконавчої служби у Московському районі м. Києва від 30.05.2000 року. Вказали, що звернулись до виконавчої служби з проханням зняти арешт з нерухомого майна, однак останні повідомили, що зняти арешт вони не мають можливості, у зв'язку з тим, що виконавче провадження вже знищене за закінченням терміну зберігання. Оскільки відповідачем арешт не скасовано, виконавчого провадження, на підставі якого було вчинено арешт, не виявлено просили суд звільнити майно з-під арешту.

20 грудня 2017 року суд відкрив провадження у цій справі та з урахуванням ч. 4 ст. 19 ЦПК України вирішив її розглянути у порядку спрощеного провадження. Сторони не подавали клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи призначення судового засідання у спрощеному провадженні.

Відповідач у встановлений судом строк не подав відзиву на позов, у зв'язку з чим суд вирішив розглянути справу на підставі наявних у справі доказів.

Розглянувши наявні у справі документи і матеріали, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 в м. Києві належить позивачам на праві спільної сумісної власності (а.с. 9,10).

Відповідно до інформаційної довідки, заборону було накладено постановою б/н Відділу державної виконавчої служби у Московському районі м. Києва (а.с. 12).

Як вбачається з листа Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві (правонаступник Відділу виконавчої служби у Московському районі м. Києва), виконавчого провадження відносно ОСОБА_2 на примусовому виконанні у відділі не перебуває. Крім того, зняти арешт вони не мають можливості, у зв'язку з тим, що виконавчі провадження вже знищені за закінченням терміну зберігання.

Позивачі у позовній заяві зазначили, що не можуть повноцінно користуватися та розпоряджатися своїм майном, у зв'язку з тим, що на нього накладено заборону.

За правилами ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Відповідно до п.1 ч.8 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання у повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. У такому випадку виконавчий документ надсилається до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

Положеннями ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Згідно зі ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» арешт з майна боржника може бути знятий за рішенням суду.

У ч.1 ст. 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

У матеріалах справи відсутні докази про те, що на даний час існує потреба в арешті вищезазначеного майна.

На час розгляду справи виконавче провадження знищено відповідно до п. 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25 грудня 2008 року № 2274/5, що унеможливлює звільнення майна з-під арешту у позасудовому порядку.

Враховуючи наявність накладеного арешту на приміщення, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивачі в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту захистити своє порушене право не можуть, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог та необхідність захисту їхніх прав шляхом скасування такого арешту, а відтак і про задоволення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 321, 391 ЦК України, Законом України "Про виконавче провадження", ст.ст. 2, 10, 76-81, 263-265, 273, 274, 279 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції в м. Києві, третя особа: Перша київська державна нотаріальна контора Печерського районного управління юстиції в м. Києві про зняття заборони відчуження об'єкту нерухомого майна - задовольнити.

Зняти арешт з квартири АДРЕСА_1 накладений постановою Відділу державної виконавчої служби Московського району м. Києва від 30.05.2000 року.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через районний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 28.02.2018 року.

Суддя Г.О. Матійчук