ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

Справа № 646/4339/17

Провадження № 22-ц/818/663/18

12 листопада 2018 року

м. Харків

Харківський апеляційний суд в складі колегії:

головуючого - Сащенко І.С.

суддів - Коваленко І.П., Овсяннікової А.І.,

за участю секретаря - Литвин О.Б.,

учасники справи: представник позивача - адвокат ОСОБА_1, представник відповідача прокуратури Харківської області - Ільюшонок О.Ю., представник відповідача КМУ - Смородська М.С., представник відповідача Головного управління Національної Гвардії України - Лень С.В., представник відповідача Антитерористичного центру СБУ- Рудич А.В., представник третьої особи СБУ - Каркачов С.Л.

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Харкові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_9 в особі представника ОСОБА_1

на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 04 липня 2018 року в складі судді Шелест І.М.

по справі за за позовом ОСОБА_9 до Держави Україна, Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Національної Гвардії України, Державної казначейської служби України, Антитерористичного центру при Службі безпеки України, Прокуратури Харківської області, треті особи: Державна служба України з надзвичайних ситуацій, Служба безпеки України про стягнення майнової шкоди, -

встановив:

ОСОБА_9 звернулась до суду із позовом, який в подальшому уточнила і просила стягнути солідарно з Держави України в особі Кабінету Міністрів України, Державної казначейської служби України, Антитерористичного центру при Службі безпеки України, Міністерства Внутрішніх справ України, Міністерства оборони України, Національної гвардії України, Прокуратури Харківської області заподіяну їй матеріальну шкоду в сумі 53 000 грн.

В обґрунтування вимог зазначала, що вона є власником житлового будинку АДРЕСА_1.

02.09.2014 року під час проведення АТО був пошкоджений вищевказаний будинок. З цього приводу вона звернулась до Слідчого управління з розслідування злочинів проти основ національної безпеки України, миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку Головної військової прокуратури України. У зв'язку з вищевикладеним позивач вважає, що заподіяна їй шкода, яку нею оцінено в 53 000 грн., підлягає стягненню з відповідачів.

Позивач в судове засідання не з'явилася.

Представник позивача адвокат ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю.

Представник відповідача - прокуратури Харківської області - Ільюшонок О.Ю. заперечувала проти задоволення позову.

Представник відповідача Кабінету Міністрів України Смородська М.С. в судовому засіданні позов не визнала з підстав його не обґрунтованості.

У судовому засіданні представник відповідача Головного управління Національної Гвардії України Лень С.В. позов не визнала.

Представник відповідача Антитерористичного центра при Службі безпеки України Рудич А.В. в судовому засіданні позов не визнала.

Представник третьої особи Служби безпеки України Каркачов С.Л. у суді просив у задоволенні позову відмовити.

Представники відповідачів - МВС України, Міністерства оборони України, Державного казначейства України та третьої особи - Державної служби України з надзвичайних ситуацій в судове засідання не з'явилися.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 04 липня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано відсутністю підстав для висновку, що шкода, завдана позивачу внаслідок пошкодження будинку, завдана саме внаслідок проведення антитерористичної операції, терористичним актом або внаслідок злочину. В своєму позові ОСОБА_9 посилається на різні підстави відшкодування шкоди.

Крім того, в позовній заяві відсутні обґрунтування підстав пред'явлення позову до Міністерства оборони України, Міністерства Внутрішніх справ України, Прокуратури Харківської області, Головного управління Національної Гвардії України та Антитерористичного центра при Службі безпеки України відповідно до їх компетенції.

В апеляційній скарзі ОСОБА_9 в особі свого представника ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі.

Скарга мотивована неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи; порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що суд першої інстанції ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову не звернув уваги на надані позивачкою докази.

Представники Антитерористичного центра при Службі безпеки України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Служби безпеки України направили до суду свої відзиви, в яких просили рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з'явилися, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Встановлено, щожитловий будинок АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10.01.2008 року належить ОСОБА_9 ( т. 1 а.с. 8 ).

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно копії акту обстеження нанесеної шкоди, внаслідок артобстрілу смт. Станично-Луганське, 02.09.2014 року складеного секретарем сільської ради, будинок АДРЕСА_1 постраждав в результаті бойових дій ( т. 1 а.с. 10).

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» встановлено, що відшкодування шкоди, заподіяної громадянам терористичним актом, провадиться за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до закону з наступним стягненням суми цього відшкодування з осіб, якими заподіяно шкоду, в порядку, встановленому законом.

Тобто обов'язок відшкодувати завдану шкоду покладається на державу незалежно її вини, а після відшкодування до держави переходить право вимоги до винної особи.

Виходячи з системного аналізу статей 1, 11 та 19 Закону України «Про боротьбу з тероризмом», встановлення осіб, які вчинили терористичний акт, які здійснювали терористичну діяльність, наявність щодо них обвинувального вироку суду, не є умовою відшкодування шкоди державою на підставі статті 19 зазначеного Закону.

Обов'язковою умовою для задоволення позовних вимог про відшкодування за рахунок держави шкоди, завданої під час проведення антитерористичної операції, є розташування пошкодженого майна на території АТО.

Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 розпочато антитерористичну операцію.

Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р, яким затверджено Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, смт.Станично-Луганське, в якому розташований будинок позивачки, належить до населених пунктів, в яких здійснювалася антитерористична операція.

Згідно з частиною третьою статті 82 ЦПК України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Загальновідомим є факт, що в період проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей пошкоджені (зруйновані) об'єкти соціальної і транспортної інфраструктури, житлового фонду та систем забезпечення життєдіяльності.

Водночас для підтвердження розміру шкоди, завданої руйнуванням будинку, необхідним є акт обстеження пошкодженого (знищеного) майна позивача внаслідок проведення антитерористичної операції, який має бути складений на виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 № 1002-р та розпорядження голови районної державної адміністрації, оскільки відповідно до статті 4 та частини четвертої статті 5 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» центральні органи виконавчої влади, що забезпечують формування та реалізують державну політику у сфері цивільного захисту, які належать до суб'єктів, які безпосередньо здійснюють боротьбу з тероризмом, підпорядковані їм органи управління у справах цивільної оборони та спеціалізовані формування, війська цивільної оборони здійснюють заходи щодо захисту населення і територій у разі загрози та виникнення надзвичайних ситуацій, пов'язаних з технологічними терористичними проявами та іншими видами терористичної діяльності; беруть участь у заходах з мінімізації та ліквідації наслідків таких ситуацій під час проведення антитерористичних операцій.

Розмір збитків визначений позивачкою на підставі Звіту про визначення розміру збитків, що призвели до завдання майнової шкоди ОСОБА_12, складеного суб'єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_13, складає 53000 грн. ( т. 1 а.с. 239 - 250).

Проте, судова колегія не може вважати вказаний звіт достовірним та беззаперечним доказом для підтвердження розміру збитків, оскільки він зроблений оцінювачем без огляду будинку на підставі даних, наданих позивачкою.

З огляду на зазначене, суд першої інстанції вірно вказав, що позивач не надала належних і допустимих доказів щодо розміру завданої їй майнової шкоди у результаті пошкодження її квартири у розумінні статей 76, 77 ЦПК України, а клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи позивачем не заявлялось. Тобто свій процесуальний обов'язок щодо доведення позову в частині розміру шкоди позивач не виконала.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 21 Кодексу цивільного захисту України передбачено, що громадяни України мають право на соціальний захист та відшкодування відповідно до законодавства шкоди, заподіяної їхньому життю, здоров'ю та майну внаслідок надзвичайних ситуацій або проведення робіт із запобігання та ліквідації наслідків.

Згідно з частиною першою статті 86 Кодексу цивільного захисту України забезпечення житлом постраждалих, житло яких стало непридатним для проживання внаслідок надзвичайної ситуації, здійснюється місцевими державними адміністраціями, органами місцевого самоврядування та суб'єктами господарювання шляхом: 1) надання житлових приміщень з фонду житла для тимчасового проживання; 2) позачергового надання житла, збудованого за замовленням місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування та суб'єктів господарювання; 3) будівництва житлових будинків для постраждалих; 4) закупівлі квартир або житлових будинків.

Частиною дев'ятою статті 86 Кодексу цивільного захисту України передбачено, що забезпечення житлом постраждалого або виплата грошової компенсації за рахунок держави здійснюється за умови добровільної передачі постраждалим зруйнованого або пошкодженого внаслідок надзвичайної ситуації житла місцевим державним адміністраціям або органам місцевого самоврядування. Розмір грошової компенсації за зруйновану або пошкоджену квартиру (житловий будинок) визначається за показниками опосередкованої вартості спорудження житла у регіонах України відповідно до місцезнаходження такого майна.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачка не відмовлялася від передачі пошкодженого житла місцевій державній адміністрації для отримання компенсації, є безпідставними.

Аналіз зазначених вище норм права свідчить про те, що, пред'являючи вимогу до держави про виплату компенсації за зруйноване під час антитерористичної операції майно, власник цього майна має спочатку, тобто до ухвалення рішення суду, добровільно передати пошкоджений чи зруйнований внаслідок терористичного акту будинок чи майно місцевим державним адміністраціям або органам місцевого самоврядування.

Відповідно до частини десятої статті 86 Кодексу цивільного захисту України, розмір грошової компенсації за зруйновану або пошкоджену квартиру (житловий будинок) визначається за показниками опосередкованої вартості спорудження житла у регіонах України відповідно до місцезнаходження такого майна.

Будь-який інший порядок визначення розміру відшкодування за пошкоджену квартиру, внаслідок такої надзвичайної ситуації, як терористичний акт, на теперішній час відсутній.

Інші доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення суду.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду є обґрунтованими та підтверджуються письмовими доказами.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Обґрунтовуючи своє рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.374, 375,381-384,390,391 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_9 в особі представника ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 04 липня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 14 листопада 2018 року.

Головуючий І.С. Сащенко

Судді А.І. Овсяннікова

І.П. Коваленко