РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«15» лютого 2018 року м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючої: судді Пікули Н.В.

за участю секретаря: Грабовської Г.О.

за участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,-

В С Т А Н О В И В:

16.11.2017 року ОСОБА_4 звернувся до Володимир-Волинського міського суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Володимир-Волинського міського суду від 27.05.2013 року квартиру по вул. Борисоглібська, 14/2 в м. Володимир-Волинський визнано об'єктом права спільної сумісної власності та визначено за відповідачем право власності на 1/3 частину даної квартири.

Рішенням цього ж суду від 24.04.2017 року виділено ОСОБА_2 в натурі 1/3 частину садибного будинку з господарськими будівлями та спорудами та 1/3 частину земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, за адресою: вулиця Борисоглібська, 14/2 в м. Володимирі-Волинському Волинської області. Решту частини житлового будинку та господарських споруд, що становить 61/100 частини будинковолодіння, які знаходяться за адресою: вулиця Борисоглібська, 14/2 в м. Володимир-Волинський залишено у власності ОСОБА_4 Дане рішення набрало законної сили 19.07.2017 року і на даний час не виконане.

Починаючи з листопада 2014 року по листопад 2017 року відповідач не приймає участі в утриманні будинку і із-за особистої неприязні та напруженості в стосунках вони не можуть вирішити питання по оплаті комунальних платежів. З метою уникнення заборгованості за надані комунальні послуги, ним було сплачено всі отримувані рахунки на загальну суму 36539, 60 грн. Окрім того, 25.02.2015 року ним було проведено заміну газового лічильника на що було витрачено 1135, грн. Оскільки він та відповідач є солідарними боржниками за зобов'язаннями по сплаті комунальних послуг, тому просив стягнути з відповідача за період з листопада 2014 року по листопад 2017 року кошти сплачені за комунальні послуги в сумі 18269, 80 грн., що становить ? частку понесених ним витрат за утримання спільного сумісного майна та ? вартості газового лічильника та судові витрати у справі.

Ухвалою судді від 29.11.2017 року відкрито провадження у справі та призначено попереднє судове засідання на 13.12.2017 року.

02.01.2018 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому відповідач позов визнала частково. У своєму відзиві покликається на те, що відповідач жодних дій щодо економного користування послугами газо-, водопостачання та іншими комунальними послугами не здійснює, без неодбідності опалює будинок на максимальній температурі, а також додатково опалює підсобні приміщення будинку, доступу до яких вона не має. Також нераціонально використовує електроенергію в зв'язку з чим додатково збільшується розмір комунальних платежів. На її неодноразові прохання оформити субсидію позивач не реагує чим ставить її в скрутне матеріальне становище. Оскільки вона являється співвласником 1/3 частини квартири вважає безпідставною вимогу позивача про стягнення з неї ? частини витрат за оплату комунальних послуг, а також просить відмовити в задоволенні позову в частині стягнення вартості газового лічильника.

Ухвалою суду від 05.01.2018 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 06.02.2018 року.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, суду пояснив, що сторони по справі є співвласниками житлового будинку за адресою: вул. Борисоглібська, 14/2 в м. Володимир-Волинський. Відповідач за вищевказаною адресою зареєстрована та фактично проживає, однак участі в утриманні житла не бере. Крім того, зазначив, що позивач здійснив заміну лічильника обліку використаного газу. Просить стягнути з відповідача в користь позивача понесені ним ? витрат по сплаті комунальних платежів за період з листопада 2014 року по листопад 2017 року, а також ? вартості газового лічильника.

Відповідач та її представник в судовому засіданні позов визнали частково, суду пояснили, що згідно рішення суду відповідачу виділено 1/3 частину будинку з господарськими будівлями та спорудами по вул. Борисоглібській, 14/2 в м. Володимир-Волинський, а тому підстави для стягнення з неї ? частки понесених позивачем витрат по оплаті комунальних послуг відсутні. Окрім того, пояснили, що саме позивач не бажає в добровільному порядку вирішити питання відокремлення їх часток та облаштування окремого водо- та газопостачання в квартирі. Позовні вимоги, щодо стягнення вартості газового лічильника не визнали, оскільки з відповідачем дане питання не узгоджувалось і їй не було надано жодних приписів газової служби щодо необхідності заміни газового лічильника, а також з нею не погоджувалась його вартість.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України)кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що рішенням Володимир-Волинського міського суду від 27 травня 2013 року визнано квартиру №2 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по вул. Борисоглібській №14 в м. Володимирі-Волинському, Волинській області обєктом права спільної сумісної власності подружжя - ОСОБА_2 та ОСОБА_4 та визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частину цієї квартири.

Рішенням цього ж суду від 24.04.2017 року виділено ОСОБА_2 в натурі 1/3 частину садибного будинку з господарськими будівлями та спорудами та 1/3 частину земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, за адресою: вулиця Борисоглібська, 14/2 в м. Володимирі-Волинському Волинської області, які складаються з наступних приміщень: приміщення 2-4 площею 8,5 кв.м., приміщення 2-2 площею 2,0 кв.м, приміщення 2-3 площею 1,9 кв.м., приміщення 2-7 площею - 2,3 кв.м., запроектоване приміщення 2-8* - площею 20,6 кв.м., а разом загальною площею 35,3 кв.м.; запроектоване приміщення 2-11* - площею 3,8 кв.м.; запроектоване приміщення 2-11** - площею 3,3 кв.м., а разом загальною площею 7,1 кв.м.; приміщення 2-14 - загальною площею 4,3 кв.м.; сходи (б-3), балкон (а-5); 18/100 частин тераси (а-4); частина господарської будівлі (Б-2) (другий поверх літнє приміщення); 44/100 частин огорожі (1-4), а всього вартістю 797881, 11 гривень, що складає 39/100 будинковолодіння. Решту частини житлового будинку та господарських споруд, що становить 61/100 частини будинковолодіння на суму 1253048, 89 грн., які знаходяться за адресою: вулиця Борисоглібська, 14/2 в м. Володимир-Волинський залишено у власності ОСОБА_4

Рішення набрало законної сили 19.07.2017 року.

Судом встановлено, що дане рішення сторонами не виконано і вони продовжують користуватись будинком спільно. Дана обставина сторонами не заперечується.

Як вбачається з наданих позивачем платіжних документів, за користування вказаною квартирою в м.Володимир-Волинський вулиця Борисоглібська, 14/2 комунальні та інші послуги за період з листопада 2014 по листопад 2017 року він сплачував особисто і дану обставину відповідач не оспорює.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи (копіями квитанцій), що позивач ОСОБА_4, за період з листопада 2014 року по листопад 2017 року, поніс витрати на утримання спільного майна та витрати по оплаті житлово-комунальних послуг, а саме : оплата за електричну енергію 6559,12 грн.; оплата за послуги по водопостачанню та водовідведенню 3319,37 грн.; оплата за спожитий газ 26280,31 грн., за надання послуг з вивезення твердих побутових відходів 380,80 грн. на загальну суму 36539, 60 грн.

Відповідно до ст. 317 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Як передбачено ч. 5ст. 319 ЦК України, власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства.

Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлено, що договору щодо утримання майна між сторонами не укладалось.

Згідно ч.1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Як передбачено ч.1ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Стаття 360 ЦК України передбачає, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.

Відповідно до вимог ст.ст. 156,160 ЖК України витрати з утримання житла несуть власники та повнолітні члени сім'ї власника житла.

Окрім того, за змістом статтею 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Відсутність самого договору між сторонами не звільняють мешканців квартири від обов'язку оплати комунальних послуг, оскільки, в силу вимог ст. 162 ЖК України, наймач (власник) зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і та плату за комунальні послуги.

Статтями 67, 151 ЖК України передбачено, що плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Громадяни, які мають у приватній власності квартиру, зобов'язані забезпечувати її схоронність, провадити за свій рахунок капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію.

Згідно ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Частинами 1, 2 ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Ст. 360 ЦК України передбачено витрати, необхідні для належного функціонування спільного майна. Правило статті 360 є загальним. Участь кожного співвласника у «витратах на управління, утримання та збереження спільного майна» означає необхідність несення витрат, які є об'єктивно необхідними для підтримання спільного майна у належному стані.

В даному випадку, позивач належним чином виконав зобов'язання, взяті сторонами перед третіми особами (Володимир-Волинська філія ПАТ «Волиньобленерго», ОСОБА_5 «Волиньгаз» Володимир-Волинське УВКГ, КП «Полігон») а саме оплатив виставлені рахунки для належного функціонування спільного майна.

Судом встановлено, що право власності на житловий будинок в цілому належить сторонам у різному співвідношенні, а отже й витрати на його утримання мають здійснюватись сторонами у межах своєї частки у праві спільної часткової власності.

За таких обставин справи суд вважає, що відповідач разом з позивачем зобовязана нести витрати по сплаті комунальних платежів на утримання квартири в межах розміру своє частки, що становить 1/3 частину, а отже стягненню з відповідача підлягає сума за сплачені комунальні послуги в розмірі 12179, грн. 86 коп.

Щодо позовних вимог про стягнення ? вартості встановленого газового лічильника суд приходить до наступного висновку.

Згідно видаткової накладної № 352 від 25.02.2015 року придбано газовий лічильник «Metriks G4» вартістю 1135, грн (а.с.11).

З письмової відповіді керуючого Володимир-Волинським відділенням ПАТ «Волиньгаз» ОСОБА_5 вбачається, що лічильник газу G-4 Metriks, було знято на повірку за адресою: м. Володимир-Волинський, вул. Борисоглібська 14/2 та визнано в установленому порядку непридатним та замінено за кошт споживача в лютому 2015 року.

Отже, вимога позивача щодо стягнення з відповідача ? вартості газового лічильника суд вважає є підставною та підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 141 ЦПК з відповідачана користь позивача підлягає до стягнення судовий збір в розмірі 640,00 грн., сплачений останнім при подачі позовної заяви.

Керуючись ст.ст.12, 13, 89, 141, 259, 265, 268, 273 Цивільно-процесуального кодексу України, на підставі ст.322, ст.360, ЦК України, ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» , - суд,

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, індивідуальний податковий номер платника податків НОМЕР_1, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 кв. , Волинської області в користь ОСОБА_4, індивідуальний податковий номер платника податків НОМЕР_2, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 12179 ( дванадцять тисяч сто сімдесят дев'ять) гривень 86 копійок витрат з оплати комунальних послуг та 567 ( п'ятсот шістдесят сім) гривень 50 копійок вартості лічильника, а всього 12747 (дванадцять тисяч сімсот сорок сім) гривень 36 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, індивідуальний податковий номер платника податків НОМЕР_1, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 кв., Волинської області судовий збір на користь ОСОБА_4, індивідуальний податковий номер платника податків НОМЕР_2, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги, яка подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

В разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду .

Повне судове рішення складено 20 лютого 2017 року.

Головуюча /-/ підпис

Згідно з оригіналом

Суддя Н.В. Пікула