ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2018 року

м.Суми

Справа №592/4811/17

Номер провадження 22-ц/788/235/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Ткачук С. С.

з участю секретаря судового засідання -Новікової А.С.

сторони по справі:

позивач - ОСОБА_1;

відповідач - Сумська міська рада;

третя особа - Друга Сумська державна нотаріальна контора

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Сумської області в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 листопада 2017 року, ухваленого під головуванням судді Котенко О.А., у приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми

в с т а н о в и в:

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду та свої вимоги мотивував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер його рідний дядько - ОСОБА_3. За життя ОСОБА_3 на підставі договору купівлі - продажу від 07 травня 1967 року належало 53/100 частини будинку АДРЕСА_2. На момент смерті ОСОБА_3 з ним проживала його дружина ОСОБА_4, яка фактично прийняла спадщину, як спадкоємець першої черги за законом. ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_4 Після смерті ОСОБА_4 залишилось майно, а саме 53/100 частини будинку АДРЕСА_2, право власності на яку за життя не було зареєстроване. Він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1. м. Харків. Проте, протягом більше семи років, після смерті ОСОБА_3 він проживав із ОСОБА_4, надавав їй матеріальну допомогу, утримував у належному стані житло, придбавав необхідні речі. Також, він здійснював витрати на лікування та поховання померлої. До членів сім'ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв'язках. Обов'язковою умовою для визнання їх членами сім'ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Таким чином, від встановлення факту спільного проживання залежить виникнення його права на спадкування за законом у четверту чергу після смерті ОСОБА_4, оскільки він проживав із спадкодавцем однією сім'єю, починаючи з 2008 року. Просив суд встановити факт спільного проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_1 однією сім'єю, починаючи з 2008 року, визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на 53/100 частини будинку АДРЕСА_2 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 листопада 2017 року відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом при ухваленні рішення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 листопада 2017 року та ухвалити нове, яким встановити факт спільного проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_1 однією сім'єю, починаючи з 2008 року. Визнати за ОСОБА_5 право власності в порядку спадкування за законом на 53/100 частини будинку АДРЕСА_2 після смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Відповідно до п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІ «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_6, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер ОСОБА_3. Його дружиною була ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживали в АДРЕСА_2, що підтверджується копією будинкової книги.

Власником 53/100 частин будинку по АДРЕСА_2 був ОСОБА_3, що підтверджується договором купівлі-продажу, матеріалами інвентаризаційної справи.

На час смерті ОСОБА_3 в будинку проживала і була зареєстрована його дружина ОСОБА_4 ОСОБА_4 не зверталася до нотаріальної контори та не отримувала свідоцтво про право на спадщину на 53/100 частин будинку після смерті чоловіка ОСОБА_3, що підтверджується відсутністю заведеної спадкової справи після смерті ОСОБА_3 Судовим рішенням не встановлений факт належності на праві власності за ОСОБА_4 53/100 часток будинку по АДРЕСА_2 після смерті ОСОБА_3

Позивач надав до суду копію заповіту від 03 серпня 2007 року, відповідно до якого ОСОБА_3 заповідав йому все своє майно. Але позивач ОСОБА_1 не звертався до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3 Пропустивши строк для прийняття спадщини, позивач ОСОБА_1 не звертався до суду з позовом про визначення додатковому строку для прийняття спадщини.

Викладені обставини підтверджуються тим, що спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заводилася (а.с.67).

Позивач ОСОБА_1 стверджує, що ОСОБА_3 був його рідним дядьком. З копії свідоцтва про народження «ОСОБА_10» вбачається, що його батьками були «ОСОБА_11» та «ОСОБА_9». З архівного витягу запису про народження «ОСОБА_12» - батька позивача вбачається, що його батьком був «ОСОБА_8», матір'ю «ОСОБА_7». Позивач в установлений законом строк звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 Позивач ОСОБА_1 зареєстрований та постійно проживає в м.Харкові з 1988 року і по цей час, що підтверджується витягом з паспорту позивача. В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтвердив, що він працює і постійно проживає в м.Харкові. Рахунки ПАТ «Сумигаз» за користування газом в будинку АДРЕСА_2 які позивач додав до позову, виписувалися на ОСОБА_1

Згідно з інформацією ПАТ «Сумигаз» з 01 вересня 2009 року споживачем по особовому рахунку НОМЕР_1 є ОСОБА_1 Оплата позивачем послуг за газ згідно з квитанціями від 19 травня 2010 року, від 20 грудня 2012 року, від 19 квітня 2012 року, 14 травня 2012 року, 14 червня 2012 року не може бути доказом проживання позивача з ОСОБА_4 однією сім'єю. Ці обставини повинні враховуватися в сукупності з іншими доказами в підтвердження спільного побуту та спільного бюджету позивача і ОСОБА_4

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не довів у суді того факту, що він проживав з померлою ОСОБА_4 однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, починаючи з 2008 року.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог з огляду на наступне.

При подачі позовної заяви ОСОБА_1 стверджував, що він є спадкоємцем четвертої черги. Згідно положень ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч.2 ст. 3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки.

Тому, судом першої інстанції було з'ясовано всі обставини проживання позивача з померлою спадкодавцем.

Було з'ясовано, що ОСОБА_1 проживає у м. Харкові з 1988 року та працює там.

Твердження позивача в апеляційній скарзі на те, що він часто приїздив до дружини свого померлого дядька, надавав їй матеріальну допомогу, підтримував її, що свідчить про те, що вони спільно проживали та були пов'язані спільним побутом є необґрунтованими, оскільки не було доведено, що вони мали спільні витрати, спільний бюджет чи придбали майно для спільного користування у період п'яти років до відкриття спадщини.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що рахунки ПАТ «Сумигаз» за користування газом у будинку АДРЕСА_2 виписувались на нього і він був споживачем по особовому рахунку № 539031 не є належним доказом ведення спільного проживання, оскільки у суді першої інстанції було доведено, що оформлення особового рахунку було здійснено з порушенням і підстав для цього не було.

Позивач у зазначеному будинку зареєстрований не був.

Доводи позивача в апеляційній скарзі про те, що існуючий заповіт ОСОБА_3 від 03 серпня 2007 року є беззаперечним доказом спорідненості між ним та дядьком незважаючи на те, що в них різні прізвища, висновків суду не спростовують і не є підставою для задоволення позовних вимог.

Таким чином суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції були правильно застосовані норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: В.І. Криворотенко

Судді: О.Ю. Кононенко

С.С. Ткачук