Провадження №2/523/2116/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" лютого 2018 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м.Одеси в складі:

головуючого судді Шепітко І.Г.

при секретарі Мица А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 22 у в м.Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання договору дійсним та права власності, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом та просить визнати дійсним договір купівлі-продажу №1/99-00149 від 22.06.1999 року квартири АДРЕСА_1, посилаючись на те, що він, діючи зі згоди матері ОСОБА_4, котра діяла в інтересах сина ОСОБА_3, придбали у відповідача ОСОБА_2 у свою спільну часткову власність вказане житло на Регіональній товарній біржі, передавши гроші в обумовленій договором сумі ОСОБА_2 Також, посилаючись на вимоги ст.344 ЦК України, позивач просить про визнання за ним права власності на іншу ? частки вказаної квартири з тієї підстави, що у 2008 році він виплатив братові грошові кошти за належну йому частку квартири, брат передав оригінали документів та звільнив житло і з того часу позивач безперешкодно користується усією квартирою, оплачуючи комунальні послуги, здійснюючи її повне утримання за власні кошти, однак оформити угоду не може через відсутність брата.

Позивач просив розглянути справу у його відсутність та не заперечував проти ухвалення заочного рішення.

Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про місце та час його проведення повідомлялися належним чином, що підтверджується поверненням повістки. Причини неявки відповідачі не повідомляли, заява про розгляд справи у їх відсутність не надходила.

Суд ухвалює заочне рішення відповідно до ст.280 ЦПК України, за відсутності учасників справи.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Квартира АДРЕСА_1 належала відповідачеві ОСОБА_2 на праві власності на підставі Договору купівлі-продажу, зареєстрованого Одеською універсальною буржею "Вітязь" 12.12.1997 року.

22.06.1999 року між позивачем ОСОБА_1, котрий діяв зі згоди матері ОСОБА_4, діючої в інтересах свого неповнолітнього сина ОСОБА_3, з однієї сторони, та ОСОБА_2, з іншої сторони, був укладений договір купівлі-продажу №1/99-00149 квартири АДРЕСА_1, на Регіональній товарній біржі, що не суперечило на той період чинному законодавству. Право власності позивача та його брата було зареєстроване в установленому законом порядку в КП ОМБТІ та РОН за №305-стор.164-кн.329 пр.

Сторони взяті на себе зобов'язання виконали, а саме: відповідач ОСОБА_2 передав зазначене нерухоме майно, отримавши гроші в сумі, обумовленій п.6 Договору.

Правовідносини, що виникли між сторонами у цій частині, регулюються ст.47 ЦК України в редакції 1963 року, яка діяла на момент укладення договору, згідно якої, якщо одна із сторін повністю або частково виконала умови угоди, яка потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі на вимогу сторони, яка виконала угоду, визнати її дійсною.

Крім того, стаття 15 Закону України "Про товарну біржу" передбачала можливість відчуження нерухомого майна без нотаріального посвідчення, що відповідало на той час діючому законодавству.

За таких обставин, суд вважає вимоги позивача у цій частині законними й обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо вимог про визнання права власності на ? частки квартири за набувальною давністю, суд виходить з наступного.

Відповідачеві ОСОБА_3 належить ? частки на підставі зазначеного вище договору купівлі-продажу, у 2008 році ОСОБА_3 передав документи на належну йому частку позивачеві, котрий

приходиться йому братом, отримавши компенсацію вартості у розмірі 80000 гривень, забрав усі свої речі та залишив житло і з того часу у квартирі не з'являвся.

Таким чином з 2008 року, тобто на протязі понад 10 років позивач безперешкодно користується усією квартирою, оплачуючи комунальні послуги, здійснюючи її повне утримання за власні кошти, при цьому жодних вимог від відповідача ОСОБА_3 до нього не заявлялось.

Зазначені позивачем обставини не спростовувались зі сторони відповідачів жодним належним і допустимим доказом.

На підставі ст.344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

На підставі ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно до ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема - визнання права.

За таких обставин суд прийшов до висновку, що вимоги позивача правомірні, ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.9-13, 76-83, 95, 128-131, 133, 141, 223, 247, 263-265, 268, 272, 273, 280-284, 288, 289 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання договору дійсним та права власності - задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу №1/99-00149 від 22.06.1999 року квартири АДРЕСА_1, що був укладений між ОСОБА_1, котрий діяв зі згоди матері ОСОБА_4, діючої в інтересах свого неповнолітнього сина ОСОБА_3, з однієї сторони, та ОСОБА_2, з іншої сторони, зареєстрований на Регіональній товарній біржі.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНН - НОМЕР_1, право власності на ? частки квартири АДРЕСА_1 - за набувальною давністю.

Копію рішення направити сторонам у справі.

Рішення, після набрання законної сили, є підставою для державної реєстрації права власності.

Копію рішення направити сторонам у справі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Заочне рішення набирає законної сили протягом 30 днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 20 днів з дня отримання його копії.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 15.02.2018 року.

Суддя: