Провадження № 2/243/710/2018
Справа № 243/408/18
РІШЕННЯ

І м е н е м У к р а ї н и

14 лютого 2018 року Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Кузнецова Р.В.,

при секретареві Малиновській І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Словянського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 селищної ради Словянського району Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В :

18 січня 2018 року до Словянського міськрайонного суду Донецької області звернувся ОСОБА_1 із позовом до ОСОБА_2 селищної ради Словянського району Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 02 червня 2017 року померла його мати - ОСОБА_3. Після її смерті залишилось спадкове майно - 14/25 часток житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, яке належало спадкодавцеві на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом.

У передбачені законом порядок та строки позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, однак 21 грудня 2017 року постановою нотаріуса про відмову у вчинені нотаріальної дії, позивачеві було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3, оскільки право власності спадкодавця на вказане спадкове майно не зареєстроване у встановленому законом порядку, а саме відсутня реєстрація в реєстрі прав власності на нерухоме майно.

У звязку із наведеним, враховуючи, що позивач є єдиним спадкоємцем за законом після смерті матері, і в даному випадку позбавлений можливості іншим чином аніж як через звернення до суду реалізувати свої спадкові права, він вимушений був звернутися до суду із даним позовом та просити суд ухвалити рішення яким визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, яка померла 02 червня 2017 року в смт. Донецьке Словянського району Донецької області, на 14/25 часток житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Позивач ОСОБА_1, та його представник ОСОБА_4, який діє на підставі договору на представництво інтересів від 18 січня 2018 року (а.с. 19), будучи повідомленими про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не зявились, подали до суду заяву з проханням розгляд справи проводити у їх відсутності, позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 селищної ради Словянського району Донецької області, будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не зявився, подав до суду заяву з проханням розгляд справи проводити у відсутності представника ОСОБА_3, проти задоволення позову не заперечував, рішення просив ухвалити згідно із вимогами діючого законодавства.

Суд, дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 селищної ради Словянського району Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість.

У судовому засіданні встановлено, що згідно із свідоцтвом про народження серія: І-АВ № 289518, позивач народився 24 червня 1965 в с. Донецьке Словянського району Донецької області, та його матірю в свідоцтві записана ОСОБА_3 (а.с. 7).

Згідно із свідоцтвом про смерть серія: І-НО № 977477, 02 червня 2017 року ОСОБА_3 померла (а.с. 8).

За життя, 21 березня 2012 року, ОСОБА_3 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті чоловіка ОСОБА_5, який помер 07 квітня 2009 року. Згідно із вказаним свідоцтвом, спадщина, на яку воно видане складається із 14/25 часток житлового будинку з відповідною часткою господарських та побутових будов та споруд, що складають квартиру № 2 розташовану за адресою: Донецька область, Словянський район, смт. Донецьке, вул. Миру буд. № 9 (а.с. 9,10, 10 з.б.).

Постановою державного нотаріуса Другої словянської державної нотаріальної контори Донецької області ОСОБА_6 про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21 грудня 2017 року позивачеві було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3, оскільки право власності спадкодавця на вказане спадкове майно не зареєстроване у встановленому законом порядку, а саме відсутня реєстрація в реєстрі прав власності на нерухоме майно (а.с. 17).

Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Згідно із ч.4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Відповідно до ст. 346 ЦК України, право власності припиняється у разі смерті власника.

Приписами ст. 392 ЦК України встановлено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців.

Згідно із ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно із ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє права на спадщину.

Згідно із розясненнями викладеними в Постанові Пленуму ВССУ від 07 лютого 2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що законом може бути встановлений інший момент (підстава) набуття права власності. Зокрема, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина пята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об'єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об'єкт нерухомого майна.

При цьому, наприклад, спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обовязку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке повязується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК).

Наведена позиція викладена у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24 - 753/0/4-14 від 16 травня 2013 року.

Частина 1 ст. 55 Конституції України передбачає, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом, містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені чи порушуються, створені чи створюються перешкоди для їх реалізації чи мають місце інші обмеження прав і свобод.

Згідно із ч. 1 ст. 64 Основного Закону, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Як встановлено у судовому засіданні і видно із матеріалів справи, спадкодавцю ОСОБА_3 за життя, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом належало 14/25 часток житлового будинку з відповідною часткою господарських та побутових будов та споруд, що складають квартиру № 2 розташовану за адресою: Донецька область, Словянський район, смт. Донецьке, вул. Миру буд. № 9. Так, після смерті чоловіка, ОСОБА_3 прийняла спадщину, однак у встановленому законом порядку своє право на вказане спадкове майно не зареєструвала і померла. Позивач, як спадкоємець першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 прийняв спадщину, однак є позбавленим можливості оформити право власності на належне йому спадкове майно відповідно вимог закону з тих підстав, що реєстрація права власності на вказане нерухоме майно за спадкодавцем ОСОБА_3 не проведена, а остання померла.

З огляду на викладене, аналізуючи норми законодавства та враховуючи розяснення ВССУ, суд приходить до висновку, що 14/25 часток житлового будинку з відповідною часткою господарських та побутових будов та споруд, що складають квартиру № 2 розташовану за адресою: Донецька область, Словянський район, смт. Донецьке, вул. Миру буд. № 9, за життя належали ОСОБА_3 як спадкоємцю після смерті ОСОБА_5, а отже увійшли до складу спадщини після її смерті. Окрім позивача, інших спадкоємців які б прийняли спадщину після ОСОБА_3 не встановлено.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15,16,25,328, 373, 374, 392, 1216- 1218, 1220, 1221, 1222, 1223,ч.1ст.1225, ч.3 ст.1268, ст. 1269, ч.1 ст. 1270 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 14, 81,82, 89, 259, 263 265, 273, ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 селищної ради Словянського району Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_2, як за спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_3, яка померла 02 червня 2017 року в смт. Донецьке Словянського району Донецької області, право власності в порядку спадкування за законом на 14/25 часток житлового будинку з відповідною часткою господарських та побутових будов та споруд, що складають квартиру № 2 в будинку № 9 розташованому по вул. Миру смт. Донецьке Словенського району Донецької області, позначені в плані як: житловий будинок «А-1», житловою площею 73,1 кв.м., загальною площею - 152.1 кв.м., та господарсько-побутові будівлі та споруди: літня кухня шлакоблочна «І»; сарай шлакоблочний «Б»; гараж цегляний «В»; літня кухня цегляна «Г»; літня кухня цегляна «Е»; гараж цегляний «Ж»; сарай шлакоблочний «З»; сарай цегляний «К», а саме, визнати право власності на приміщення, позначені на плані цифрами та літерами:

«2-4», площею 8.6 кв.м,; «2-5», площею 15.7 кв.м.; «2-6», площею 12.6 кв.м.; «2-7», площею 3.1 кв.м.; «2-8», площею 6.1 кв.м.; «2-9», площею 7.8 кв.м.; «2-11» площею 0.6 кв.м.; «2-12» площею 1.0 кв.м.; 1/2 частка сарая - «Б», гараж - «В», літня кухня - «Г», літня кухня «Д»; житлова площа квартири № 2 в будинку № 9 розташованому по вул. Миру смт. Донецьке Словянського району Донецької області 36,9 кв. метрів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Донецької області через Словянський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя Слов'янського

міськрайонного суду ОСОБА_7