Справа № 510/1127/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.03.18 р. Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Сорокіна К.В.,

за участю: секретаря Іванової Н.С.

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Лиманської сільської ради Ренійського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно у вигляді земельної частки (пай) розміром 3,48 умовних кадастрових гектарів після смерті матері ОСОБА_2. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є спадкоємцем за заповітом, спадкоємців які б мали обовязкову частку у спадщині, не має, у встановлений законодавством строк звернулась із заявою про прийняття спадщини. Пізніше, 27.06.2017 р., позивачка звернулась до державної нотаріальної контори за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено у звязку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно.

Позивачка у підготовче судове засідання не зявилась, представник позивачки ОСОБА_3 (ордер серії ОД № 103967 від 13.06.2017 р.) направила до суду направила до суду заяву з проханням розглянути справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Представник відповідача, у підготовче судове засідання не зявився, направив до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про смерть ОСОБА_2, померла 11.02.2000 р.; копії свідоцтва про народження ОСОБА_4, батько ОСОБА_5, мати ОСОБА_2; копія свідоцтва про укладення шлюбу між ОСОБА_6 та ОСОБА_4, прізвище дружини після укладення шлюбу «Пламадяла»; копія заповіту від 17.02.1982 р., згідно якого ОСОБА_2 все своє майно заповідала дочці ОСОБА_4; копія заява ОСОБА_1 про прийняття спадщини від 04.08.2000 р.; довідка Лиманської сільської ради Ренійського району Одеської області від 22.06.2017 р. № 02-11/165, із якої вбачається, що за ОСОБА_2 закріплена земельна ділянка площею 3,48 га ; довідка про нормативну грошову оцінку земельної частки (пай) розміром 3,48 умовних кадастрових гектара, розташованої на території Лиманської сільської ради Ренійського району Одеської області, сертифікат серії ОД № 057944 за № 627 від 10.02.2000 р., власник ОСОБА_2, вартість складає 57 710,27 грн.; копія постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії, підстава відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на нерухоме майно.

Дослідивши надані докази, судом було встановлено, що 11.02.2000 року померла ОСОБА_2, яка була матірю позивачки. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) розміром 3,48 умовних кадастрових гектара на підставі сертифіката на земельну частку (пай) серії ОД № 0574994, № 627 від 10.02.2000 р.

Під час життя ОСОБА_2 склала заповідальне розпорядження, яким все своє майно заповіла дочці ОСОБА_4, позивачці по справі, у звязку з чим спадкоємство здійснюється за заповітом.

04.08.2000 р. позивачка звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що підтверджується заявою, яка міститься в матеріалах справи.

27.06.2017 р. позивачка звернулась до нотаріуса за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину, їй було відмовлено, у звязку із відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на земельну частку (пай), оскільки оригінал правовстановлюючого документу було втрачено спадкодавцем.. Ця обставина змусила позивачку звернутися до суду із позовом про визнання права власності.

Таким чином, позивачка прийняла спадщину, що залишилася після смерті матері і вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інших спадкоємців, які б мали обовязкову частку у спадщині, не має.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у звязку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків.

Так як спадщина на майно ОСОБА_2 до 1 січня 2004 року, зазначені правовідносини мають регулюватись ЦК України (1963) р.

Відповідно до ст. 524 ЦК України (1963 р.) Спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Ст. 534 ЦК України (1963 р.) встановлено, що кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Згідно ст. 548 ЦК України (1963 р.) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

На підставі ст. 549 ЦК України (1963 р.) признається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Позивачка ОСОБА_1, яка є спадкоємцем за заповітом (ст. 534 ЦК України (1963 р.)), звернулась до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, таким чином прийняла її в порядку п. 2 ч. 1 ст. 549 ЦК України (1963 р.), спадкоємців, які б мали обовязкову частку у спадщині, не має.

Таким чином, позивачка прийняла спадщину в порядку ст. 549 ЦК України (1963 р.), шляхом звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак не може оформити її у звязку із обставинами, що не залежать від неї (втрата оригіналу правовстановлюючого документу).

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, суд вважає, що позивачка є субєктом набуття права власності на нерухоме майно з підстав прийняття спадщини за заповітом в порядку п. 2 ч. 1 ст. 549 ЦК України (1963 р.)

З урахуванням викладених позивачкою та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за нею права власності на спадкове майно.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 133, 141, 200, 206, 223, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 524, 529, 548, 549, ЦК України (1963), -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну частку (пай) розміром 3,48 умовних кадастрових гектарів, яка розташована за межами населеного пункту на території Лиманської сільської ради на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай), серія ОД № 0574944 за № 627 від 10.02.2000 р.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя К.В. Сорокін