Єдиний унікальний номер 243/2107/18 Номер провадження 22-ц/4804/208/18
Номер провадження 22-ц/4804/208/18 Доповідач Канурна О.Д.
Справа № 243/2107/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2018 року м. Бахмут Донецька область

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Канурної О.Д.,

суддів: Кішкіної І.В., Соломахи Л.І.,

за участю секретаря Розпутько Я.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 13 серпня 2018 року про зупинення провадження у цивільній справі № 243/2107/18 за позовною заявою ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Кабінету Міністрів України, Державної казначейської служби України, про відшкодування матеріальної шкоди (суддя першої інстанції Старовецький Володимир Іванович), -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області із позовною заявою до Держави Україна в особі Кабінету Міністрів України, Державної казначейської служби України, про відшкодування матеріальної шкоди.

В обґрунтуванні позову позивач посилався на те, що 12 квітня 2014 року м. Слов'янськ Донецької області було захоплено незаконними терористичними угрупуваннями. Лише 05 липня 2014 року м. Слов'янськ та Слов'янський район Донецької області були звільненні від терористичних угрупувань.

Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року « Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 року № 405/2014, розпочато антитерористичну операцію.

На території м. Слов'янська та Слов'янського району Донецької області також проводилась антитерористична операція, загальновідомим фактом є, що під час проведення антитерористичної операції мали місце диверсійні дії, неодноразові обстріли житлових районів міста та населених пунктів, що розташовані поряд з містом, у зв'язку з чим було зруйновано та пошкоджено багато об'єктів інфраструктури та житлових будинків, зазначені обставини є загальновідомими.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1275-р від 02 грудня 2015 року, затверджено Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, відповідно ч. 1 п. 14 с. Селезнівка (Райгородоцька селищна рада) Слов'янського району Донецької області, належить до населених пунктів, в яких здійснювалася антитерористична операція.

На початку травня 2014 року, позивач ОСОБА_1 був вимушений покинути своє житло, оскільки проживати на території, де велися постійні обстріли, фактично військові дії, було небезпечним для його життя.

У зв'язку з проведенням антитерористичної операції внаслідок терористичного акту (під час обстрілу) був пошкоджений його будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1. Після визволення міста Слов'янська та Слов'янського району, повернувшись додому, позивач виявив, що його будинок повністю зруйнований, майно, що знаходилося в будинку також було знищене, обгоріле, розбите скалками від снарядів. В будинку, зокрема згоріли і всі документи.

Спеціально створеною комісією, головою якої був голова Слов'янської районної державної адміністрації, Крищенко А.Є., 05.08.2014 року було проведено обстеження його будинку та складено акт обстеження нерухомого майна, пошкодженого внаслідок проведення антитерористичної операції. Обстеженням встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1, знищений на 100%, літня кухня зруйнована на 100%, сарай, гараж знищені на 100%, паркан пошкоджений від скалок. В особливих відмітках зазначено III категорія, відновлення недоцільне, потребує нового будівництва.

Зважаючи, що зазначений будинок був єдиним його житлом, іншого житла в нього немає, він звертався до обласної ради з приводу отримання компенсації за зруйнований будинок.

Листом Донецької обласної державної адміністрації від 30 вересня 2015 року йому було повідомлено, що питання щодо отримання компенсації за зруйнований будинок під час бойових дій при проведенні антитерористичної операції за адресою АДРЕСА_1 розглянуте. Органи місцевої влади у зв'язку з обмеженими можливостями місцевих бюджетів не в змозі компенсувати витрати на відновлення зруйнованого/пошкодженого житлового фонду.

З заявою про вчинення вчиненого кримінального правопорушення, що виявилося в пошкодженні його житла під час проведення антитерористичної операції, позивач звернувся до Слов'янського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області.

В повідомленні начальника Слов'янського ВП ГУНП в Донецькій області від 29 грудня 2017 року за вих. № Х-8/303/01-2017 року зазначено, що його заява була внесена 01 серпня 2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002530 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

На даний час матеріали кримінального провадження № 0002530 від 01 серпня 2014 року об'єднані з матеріалами кримінального провадження № 0001615 та перебувають у Слов'янській місцевій прокуратурі для вирішень питання про зміну кваліфікації з ч. 2 ст. 194 КК України на ч. 1 ст. 258 КК України та визначення підслідності за слідчими органами Служби безпеки України.

Отже його будинок був розташований в районі проведення антитерористичної операції, був зруйнований в період проведення антитерористичної операції внаслідок терористичного акту, і він не придатний для подальшої експлуатації, до теперішнього часу, інше житло йому не надано, завдана шкода не відшкодована.

Шкода йому спричинена внаслідок терористичного акту (обстрілу житлових районів) в період проведення антитерористичної операції у Слов'янському районі та м. Слов'янську.

В грудні 2017 року він повторно звернувся до Слов'янської райдержадміністрації, селищної ради з проханням забезпечити його житлом або виплатити грошову компенсацію за зруйнований будинок, та погодився добровільно передати будинок органам місцевого самоврядування, місцевій державній адміністрації, проте до цього часу відповіді не отримав.

Враховуючи, що загальна площа зруйнованого будинку складає 90,9 кв. м., згідно відомостей з технічного паспорту, діюча опосередкована вартість спорудження житла по Донецькій області за 1 кв.м. загальної площі складає 11310,00 грн. (станом на 01 жовтня 2017 року), відповідно до ч. 10 ст. 86 Кодексу цивільного захисту України грошова компенсація за пошкоджений будинок становить 1028079,00 грн.

Позивач просив суд стягнути на його користь з Держави України в особі Кабінету Міністрів України за рахунок коштів Державного бюджету України, шкоду заподіяну терористичним актом за пошкоджений будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1, у розмірі 1028079,00 грн., понесені ним судові витрати.

Ухвалою Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 13 серпня 2018 року провадження по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Кабінету Міністрів України, Державної казначейської служби України, за участю третьої особи - Російської Федерації в особі Уряду Російської Федерації про відшкодування матеріальної шкоди, зупинено до надходження відповіді від компетентного органу Російської Федерації в особі Уряду Російської Федерації на судове доручення про надання правової допомоги.

Із вказаною ухвалою суду не погодився позивач - ОСОБА_1 та подав апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач посилається на те, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та такою, що винесена з порушенням вимог матеріального та процесуального права. Вважає, що при винесенні даної ухвали судом першої інстанції не були враховані вимоги ст.ст. 81, 83 ЦПК України.

Позивач просить скасувати ухвалу Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 13 серпня 2018 року про зупинення провадження у справі та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В судове засідання апеляційного суду позивач ОСОБА_1 не з'явився, хоча своєчасно і належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення ( а.с. 232).

В судове засідання апеляційного суду представник Державної казначейської служби України не з'явився, хоча своєчасно і належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення ( а.с. 231).

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення представника Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Вірченка Ю.М , діючого за довіреністю від імені Кабінету Міністрів України, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги позивача, Донецький апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 статті 379 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Зупиняючи провадження у справі, Слов'янський міськрайонний суд Донецької області виходив з того, що 17 травня 2018 року до суду надійшло клопотання представника відповідача - Кабінету Міністрів України Вірченко Ю.М. про зупинення провадження у справі у зв'язку з тим, що до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, залучено Російську Федерацію в особі Уряду Російської Федерації та направлено судове доручення до Міністерства юстиції України щодо вручення Уряду Російської Федерації копії позовної заяви та доданих до неї матеріалів, з'ясування наявності згоди на участь у справі як третьої особи компетентних органів держави Російської Федерації. Суд вважає, що на підставі п. 8 частини 1 ст. 252 ЦПК України провадження у справі необхідно зупинити до надходження відповіді від компетентного органу іноземної держави на судове доручення про надання правової допомоги.

Проте, з вказаним висновком суду першої інстанції, Донецький апеляційний суд не погоджується з наступних підстав.

Згідно до п. 8 частини 1 ст. 252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку звернення із судовим дорученням про надання правової допомоги, вручення виклику до суду чи інших документів до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

Відповідно до п. 12 частини 1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 8 частини першої статті 252 цього Кодексу, - до надходження відповіді від іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави на судове доручення про надання правової допомоги, вручення виклику до суду чи інших документів.

Згідно ст. 87 ЦПК України суд, який розглядає справу або заяву про забезпечення доказів, в разі виникнення потреби в збиранні доказів за межами його територіальної юрисдикції доручає відповідному суду вчинити певні процесуальні дії.

В ухвалі про судове доручення коротко викладається суть справи, що розглядається, зазначаються особи, які беруть у ній участь, обставини, що підлягають з'ясуванню, докази, які повинен зібрати суд, що виконує доручення, зокрема перелік питань, поставлених учасниками справи та судом свідку.

Згідно ст. 88 ЦПК України, ухвала про судове доручення невідкладно виконується судом, якому вона адресована, за правилами цього Кодексу, які встановлюють порядок вчинення відповідних процесуальних дій.

Про виконання або про неможливість виконання з об'єктивних причин судового доручення постановляється ухвала, яка з протоколами про вчинення процесуальних дій і всіма зібраними на виконання судового доручення матеріалами невідкладно надсилається до суду, що розглядає справу.

Відповідно до ст. 498 ЦПК України, у разі якщо в процесі розгляду справи суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, суд України може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Доручення суду України надсилається у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо міжнародний договір не укладено - Міністерству юстиції України, яке надсилає доручення Міністерству закордонних справ України для передачі дипломатичними каналами.

Відповідно до ст. 79 Закону України від 23.06.2005 року № 2709-IV "Про міжнародне приватне право" пред'явлення позову до іноземної держави, залучення іноземної держави до участі у справі як відповідача або третьої особи, накладення арешту на майно, яке належить іноземній державі та знаходиться на території України, застосування щодо такого майна інших засобів забезпечення позову і звернення стягнення на таке майно можуть бути допущені лише за згодою компетентних органів відповідної держави, якщо інше не передбачено міжнародним договором України або законом України.

Згідно ст. 80 зазначеного Закону, у разі якщо при розгляді справи з іноземним елементом у суду виникне необхідність у врученні документів або отриманні доказів, у проведенні окремих процесуальних дій за кордоном, суд може направити відповідне доручення компетентному органу іноземної держави в порядку, встановленому процесуальним законом України або міжнародним договором України.

Між Україною та Російською Федерацією укладено міжнародний договір про надання правової допомоги.

Згідно ст. 4 Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993 року, яка ратифікована Законом України від 10.11.1994 року № 240/94-ВР "Про ратифікацію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах", правову допомогу у цивільних, сімейних та кримінальних справах надають установи юстиції Договірних Сторін.

З матеріалів справи встановлено, що будь-яких доручень іноземному суду або іншому компетентному органу іноземної держави, установам юстиції Російської Федерації Слов'янським міськрайонним судом не надано.

Ухвалою Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 13 серпня 2018 року за клопотанням представника відповідача - Держави Україна в особі Кабінету Міністрів України Вірченко Ю.М. залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - Російську Федерацію в особі Уряду Російської Федерації, що розташований за адресою: Російська Федерація, місто Москва, Красноперекопська набережна, 2, поштовий індекс 103274.

Ухвалено направити судове доручення до Міністерства юстиції України для надіслання доручення Міністерству закордонних справ України для передачі дипломатичними каналами компетентним органам Російської Федерації - щодо вручення Уряду Російської Федерації:

- копії позовної заяви ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Кабінету Міністрів України, Державної казначейської служби України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - Російська Федерація в особі Уряду Російської Федерації, про відшкодування матеріальної шкоди та доданих до неї матеріалів;

- ухвали суду про залучення Російської Федерації в особі Уряду Російської Федерації до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, та з'ясування наявності згоди на участь у справі як третьої особи компетентних органів держави Російської Федерації.

Виходячи з цієї ухвали, у цій справі Російська Федерація вже залучена судом до участі у справі в якості третьої особи як суверенний суб'єкт і суд першої інстанції дійшов правильного висновку про вручення їй документів у справі дипломатичними каналами, а не шляхом направлення судового доручення установам юстиції Російської Федерації про надання правової допомоги, встановленому Конвенцією про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах.

В ухвалі про залучення Російської Федерації в особі Уряду Російської Федерації до участі у справі в якості третьої особи не зазначено про необхідність вручення документів або проведення окремих процесуальних дій за кордоном України, що відповідно до ст. 80 Закону України від 23.06.2005 року № 2709-IV "Про міжнародне приватне право" може бути підставою для направлення судового доручення компетентному органу іноземної держави.

Судом надано доручення Міністерству юстиції України через Міністерство закордонних справ України передати компетентним органам Російської Федерації дипломатичними каналами копії позовної заяви та доданих до неї документів, а також копію ухвали суду про залучення іноземної держави - Російської Федерації до участі у справі в якості третьої особи:

Відповідно до ст. 3 Віденської конвенції про дипломатичні зносини від 18.04.1961 року, представництво акредитующої держави у державі перебування є функцією дипломатичного представництва.

Враховуючи, що на території України діє Посольство Російської Федерації, яке розташоване за адресою: м. Київ, Повітрофлотський проспект, 27, за інформацією Міністерства закордонних справ України (https://mfa.gov.ua/ua/protocol-info/dip-corps) дипломатичне представництво Росії в Україні здійснює тимчасовий повірений у справах Російської Федерації на Україні Лукашик Олександр Петрович, саме Посольству Російської Федерації на території України і мають бути вручені дипломатичними каналами через Міністерство закордонних справ України копія позовної заяви ОСОБА_1 та додані до неї матеріали, ухвала суду про залучення Російської Федерації до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог.

Суд зупинив провадження у справі до надходження відповіді від компетентного органу Російської Федерації на судове доручення про надання правової допомоги. Проте будь-якому компетентному органу Російської Федерації будь-яке судове доручення про надання правової допомоги Слов'янським міськрайонним судом Донецької області не надавалося і відповідно не може бути відповіді на доручення, якого не існує.

Постановивши 13 серпня 2018 року ухвалу про залучення Російської Федерації до участі у справі в якості третьої особи, суд фактично до отримання згоди компетентних органів держави Російської Федерації вже надав Російській Федерації статусу третьої особи у справі.

Зупинивши провадження у справі на підставі ст. 252 ЦПК України, в якій йдеться про право, а не обов'язок суду зупинити провадження у справі, суд в оскаржуваній ухвалі про зупинення провадження у справі не обґрунтував підстав, які б свідчили про неможливість продовження розгляду справи до вручення на території України дипломатичними каналами Посольству Російської Федерації копії позовної заяви та доданих до неї документів, копії ухвали про залучення Російської Федерації до участі у справі як третьої особи.

Згідно частини 7 ст. 53 ЦПК України вступ у справу третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, не тягне за собою розгляду справи спочатку.

Позивач обґрунтовано посилається на те, що зупинивши провадження у справі, суд порушив принцип розумності процесуальних строків, що не відповідає завданням цивільного судочинства та суперечить ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Станом на 11 вересня 2018 року, коли справа була направлена до суду апеляційної інстанції, в матеріалах справи відсутні відомості щодо направлення Слов'янським міськрайонним судом Донецької області доручення Міністерству юстиції України про вручення через Міністерство закордонних справ України Російській Федерації дипломатичними каналами документів, які зазначені в ухвалі від 13 серпня 2018 року, яка набула чинності 28 серпня 2018 року.

Враховуючи вказане вище, Донецький апеляційний суд вважає, що підстави для застосування у цій справі п. 8 частини 1 ст. 252 ЦПК України відсутні, оскільки будь-яке судове доручення про надання правової допомоги, вручення виклику до суду чи інших документів до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави судом не давалося.

Отже, Донецький апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції зупинив провадження у справі безпідставно, доводи апеляційної скарги позивача про безпідставність зупинення провадження у справі є обґрунтованими і тому апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 відповідно до ст. 379 ЦПК України слід задовольнити, оскаржувану ухвалу суду про зупинення провадження у справі скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції на виконання вимог частини 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо розгляду справи упродовж розумного строку.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, ухвалу Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 13 серпня 2018 року про зупинення провадження у цивільній справі № 243/2107/18 за позовною заявою ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Кабінету Міністрів України, Державної казначейської служби України, про відшкодування матеріальної шкоди скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

Повний текст постанови складений 14 листопада 2018 року

Суддя: О.Д.Канурна