Провадження 2/127/2786/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2018 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді Короля О.П.,

секретаря Крижанівського В.В.,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю, визнання майна спільною сумісною власністю, про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя,

ВСТАНОВИВ:

В наведеній вище справі відповідач ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про про забезпечення позову та доказів.

Заява мотивована тим, що в провадженні суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю, визнання майна спільною сумісною власністю, про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя.

ОСОБА_2 звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, а саме приміщення 40 по вул. Трамвайна, буд. 3, корпус 2 в м. Вінниці та однокімнатної квартири №53 по вул. 600-річчя, будинок 9В, корпус 3 в м. Вінниці.

ОСОБА_2 просить задовольнити її заяву про забезпечення її зустрічного позову до ОСОБА_1 та накласти арешт на квартиру, яка знаходиться за адресою : м. Вінниця, вул. 600-річчяАДРЕСА_1, яка зареєстрована за ОСОБА_1 та заборонити вчиняти будь-які дії, пов»язані з відчуженням вказаної квартири.

Вивчивши матеріали заяви про забезпечення позову та доказів, суд встановив, що вона не відповідає вимогам цивільно-процесуального законодавства України.

У порушення ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви не додано належного документу, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Суд звертає увагу, що законодавством не встановлено спеціальних вимог до оформлення платіжних документів, на підставі яких перераховуються суми судового збору. Однак, таке перерахування здійснюється за загальними правилами згідно з вимогами Закону України від 05 квітня 2001 року "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" і відповідних нормативно-правових актів Національного банку України. За положеннями цих нормативних актів відповідні документи подаються до суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, а також платіжне доручення, яке за формою не відповідає наведеним вимогам, не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Позивачем до суду надано ксерокопію квитанції про сплату судового збору в розмірі 352,40 грн., тоді як належить надати оригінал квитанції.

Враховуючи вищевказані обставини суд, зважаючи на положення ч.1 ст.185 ЦПК України вважає, що заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову та доказів слід залишити без руху та надати строк для надання оригіналу квитанції про сплату судового збору.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 177, 185, 260, 261 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову та доказів за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, а саме приміщення 40 по вул. Трамвайна, буд. 3, корпус 2 в м. Вінниці та однокімнатної квартири №53 по вул. 600-річчя, будинок 9В, корпус 3 в м. Вінниці залишити без руху та надати позивачу пятиденний строк з дня вручення ухвали суду для усунення недоліків, зазначених в ухвалі.

У разі невиконання ухвали суду в зазначений строк заяву вважати неподаною та повернути ОСОБА_2.

Ухвала суду остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя: