Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

"12" лютого 2018 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Пустовойт Т. В., за участю секретаря Дарменко В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулась до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначили, що вони є співвласниками квартири АДРЕСА_1. У квартирі також зареєстрована відповідачка ОСОБА_5, яка тривалий час фактично в квартирі не проживає, не оплачує комунальні послуги та не бере участі в утриманні квартири. Ніякого майна відповідачки у приміщенні не має. Реєстрація відповідачки тягне за собою збільшення оплати за комунальні послуги. На підставі викладеного просили визнати ОСОБА_5 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1.

Позивачі в судове засідання не з'явились, надали заяви з проханням розглядати справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечували.

Відповідачка ОСОБА_5 у судове засідання не з'явилася, з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

Ухвалою суду від 12.02.2018 року ухвалено провести заочний розгляд вказаної справи, оскільки відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, тричі не з'являвся до судового засідання, про причини неявки суд не повідомляв, відзив не подав, позивачка не заперечувала проти заочного вирішення справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва на право власності на житло від 26.09.2000 року, позивачі по праві є співвласниками квартири АДРЕСА_1.

Відповідачка ОСОБА_5 свою частку у вищевказаній квартирі подарувала ОСОБА_2, що підтверджується договором дарування частини квартири від 05.06.2015 року.

У відповідності до акту №б/н від 29.03.2017 року, складеного членами комісії ЖКП «Керуюча компанія «Кальміуська», відповідачка ОСОБА_5, зареєстрована в квартирі АДРЕСА_1, але з січня 2016 року по теперішній час в ній не проживає.

Як убачається з письмових пояснень свідка ОСОБА_6, яка доводяться позивачці сусідкою, відповідачку ОСОБА_5 у квартирі АДРЕСА_1 не бачили давно, її речі квартирі відсутні, де вона знаходиться невідомо.

Відповідно до ст.41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю.

Згідно ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.319 ЦК України позивач вправі володіти, користуватися, розпоряджатися своєю квартирою на власний розсуд і має право за ст.391 ЦК України вимагати від відповідача усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику права вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України.

Права власника жилого будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Згідно положень ст.ст.71, 72 ЖК України, особа може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням, у разі її відсутності більше шести місяців за місцем проживання без поважних причин. Судом не встановлено поважності причин відсутності відповідача понад установлені законом строки.

Судом встановлено, що відповідачка не проживає в квартирі АДРЕСА_1, понад два роки без поважних причин, що підтверджується актом від 29.03.2017 року та письмовими поясненнями свідків.

За таких обставин, суд вважає, що ОСОБА_5 підлягає визнанню такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.321, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 12, 77, 81, 280, 259, 263-268, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуто Іллічівським районним судом м.Маріуполя за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд- якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду або в разі пропуску з інших поважних причин.

На рішення може бути подана апеляція до Апеляційного суду Донецької області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Т. В. Пустовойт