Ухвала

6 березня 2018 року

м. Київ

справа № 341/551/16-ц

провадження № 61-3449 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Пророка В. В., Фаловської І. М., Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

представник позивача -ОСОБА_5,

позивачі: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27,

відповідач - Більшівцівська селищна рада Галицького району Івано-Франківської області,

представник відповідача - селищний голова Саноцький Василь Павлович,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Івано-Франківське обласне управління водних ресурсів, відділ Держгеокадастру у Галицькому районі Івано-Франківської області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області у складі суддів: Максюти І. О., Матківського Р. Й., Ковалюка Я.Ю.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до пункту 4 розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У березні 2016 року ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27 звернулися до суду з позовом до Більшівцівської селищної ради Галицького району Івано-Франківської області (далі - Більшівцівська селищна рада) про визнання незаконними та скасування рішень ради.

Позовна заява мотивована тим, що 5 грудня 2011 року рішенням сесії Більшівцівської селищної ради виділено під будівництво очисних споруд земельну ділянку по АДРЕСА_1 Івано-Франківської області, площею 0,0906 га. У подальшому 28 грудня 2012 року рішенням сесії Більшівцівської селищної ради затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передано ділянку в постійне користування селищної ради. Зазначена земельна ділянка межує з домоволодіннями позивачів, крім того, належить до земель водного фонду, оскільки розташована на березі річки Млинівка. Вказують на те, що спорудження очисних споруд призведе до забруднення навколишнього природного середовища та порушить права позивачів на безпечне для життя і здоров'я довкілля. Крім того, вид використання земельної ділянки відноситься до секції «Землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення, що не відповідає вимогами «Класифікацією видів цільового призначення земель», затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23 липня 2010 року № 548.

З урахуванням зазначеного позивачі просили визнати незаконним та скасувати рішенням сесії Більшівцівської селищної ради від 5 грудня 2011 року у частині виділення спірної земельної ділянки під будівництво очисних споруд та зобов'язання селищного голови видати державний акт на земельну ділянку (пункти 1 та 2 цього рішення), рішення сесії селищної ради від 8 листопада 2012 року у частині затвердження матеріалів попереднього погодження відведення земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою, подання проекту відведення земельної ділянки на затвердження сесії селищної ради (пункти 1, 2 та 3 цього рішення), рішення сесії селищної ради від 28 грудня 2012 року у частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва очисних споруд в смт Більшівці та передачі в постійне користування Більшівцівської селищної ради земельної ділянки (пункти 1 та 2 цього рішення).

Ухвалою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 28 листопада 2016 року у складі судді Гаполяка Т. В. позовні вимоги ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_9, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_26, ОСОБА_27 залишено без розгляду.

Рішенням цього ж суду від 27 вересня 2016 року позовні вимоги решти позивачів задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано рішення Більшівцівської селищної ради Галицького р-ну, Івано-Франківської області від 5 грудня 2011 року про виділення земельної ділянки в частині визначення використання земельної ділянки для будівництва очисних споруд (пункт 1) та зобов'язання сільського голови видати державний акт на земельну ділянку (пункт 2). Визнано незаконним та скасовано рішення Більшівцівської селищної ради Галицького району Івано-Франківської області від 8 листопада 2012 року про затвердження матеріалів попереднього погодження відведення земельної ділянки, площею 0,0906 га, для будівництва очисних споруд у частині визнання використання земельної ділянки для будівництва очисних споруд (пункти 1 та 2). Визнано незаконним та скасовано рішення Більшівцівської селищної ради Галицького р-ну Івано-Франківської області від 28 грудня 2012 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в частині визнання використання земельної ділянки для будівництва очисних споруд (пункт 1) та передачі в постійне користування земельної ділянки, площею 0,0906 га, Більшівцівській селищній раді Галицького р-ну Івано-Франківської області (пункт 2).

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що оскаржувані рішення селищної ради порушують права позивачів як членів територіальної громади смт Більшівці щодо розпорядження земельною ділянкою комунальної власності. Також землі водного фонду можуть передаватися у постійне користування державним підприємствам, установам і організаціям або ж громадянам та юридичним особам на умовах оренди для конкретних цілей (рибництва, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, обслуговування об'єктів портової інфраструктури і гідротехнічних споруд), а отже, не можуть передаватися для використання земельної ділянки для будівництва очисних споруд. Крім того, у такому разі не забезпечуються встановлені санітарно-захисні зони у розмірах, що забезпечать відокремлення очисних споруд від території житлової забудови.

Ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 28 листопада 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано, провадження у справі закрито.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що позивачами не оспорюється рішення селищної ради з підстав порушення їх цивільного права чи інтересу. Предметом позовних вимог є недотримання під час відведення земельної ділянки під будівництво очисних споруд вимог закону щодо добросусідства та відстані від річки Млинівка, таким чином, правовідносини виникли з публічно-правового спору щодо здійснення органам місцевого самоврядування владних управлінських функцій при вирішенні питання виділення земельної ділянки для цілей, не пов'язаних з господарськими відносинами, та залишення у користуванні за собою цієї ділянки. Тому спір має розглядатися у порядку адміністративного судочинства, а провадження підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини першої статті 205 ЦПК України у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року.

У касаційній скарзі, поданій у грудні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, з підстав незгоди із застосуванням апеляційним судом правил предметної підсудності.

Касаційна скарга мотивована тим, що спірні рішення селищної ради щодо позивачів не застосовані та вони не є суб'єктами правовідносин, у яких застосовуються ці рішення, як передбачено положеннями частини другої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, тому спір підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства. Також зазначає, що ухвала суду апеляційної інстанції постановлена без урахування положень абзацу 4 пункту 5 Рішення Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 та пункту 7 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ». Вважає висновки суду першої інстанції у справі правильними.

Відзиву на касаційну скаргу не надходило.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

23 січня 2018 року цю справу передано до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

За правилами частини шостої статті 403 ЦПК України справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду у всіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб'єктної юрисдикції.

Частинами першою та четвертою статті 404 ЦПК України визначено, що питання про передачу справи на розгляд палати, об'єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи. Про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду суд постановляє ухвалу із обґрунтуванням підстав, визначених у частині шостій статті 403 цього Кодексу.

Касаційна скарга ОСОБА_4 містить доводи щодо порушення апеляційним судом Івано-Франківської області правил предметної юрисдикції.

За таких обставин справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Керуючись статтями 403, 404 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25 передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. С. Висоцька

Судді:С. Ю. Мартєв

В. В. Пророк

І. М. Фаловська

С. П. Штелик