Номер провадження: 22-ц/785/5556/18
Номер справи місцевого суду: 509/897/17
Головуючий у першій інстанції Кириченко П. Л.
Доповідач Комлева О. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.11.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого-судді Комлевої О.С.

суддів Журавльова О.Г., Кравця Ю.І.

з участю секретаря Бєляєвої А.О.

імена (найменування) сторін:

позивач - ОСОБА_2

відповідач - ОСОБА_3

третя особа - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення,за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 14 вересня 2017 року(суддя Кириченко П.Л.)

в с т а н о в и в:

У березні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5,третя особа яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення, посилаючись на те, що вона є власником АДРЕСА_1. Відповідач, яка не є членом сім'ї власника, за згодою її чоловіка вселилася до зазначеного будинку. Позивачка не надавала згоди на вселення ОСОБА_5 до будинку, який належить їй на праві власності, а тому вважає, що ОСОБА_5 проживає у ньому без законних підстав та перешкоджає їй у користуванні та володінні власністю.

Посилаючись на зазначені обставини, позивачка просила суд усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом виселення ОСОБА_5 з АДРЕСА_1 що належить їй на праві власності.

У судовому засіданні позивачка та її представники позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Відповідач до суду не з'явилася, про слухання справи була повідомлена належним чином.

Третя особа ОСОБА_4 позов не визнав.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 14 вересня 2017 року позов ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом виселення задоволений.Усунені перешкоди в користуванні приватною власністю ОСОБА_2, шляхом виселення ОСОБА_3 з житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1.Стягнуто з ОСОБА_3 користь ОСОБА_2 судовий збір.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а також, що судом порушені норми матеріального та процесуального права.

У обґрунтуванні своєї апеляційної скарги ОСОБА_4 зазначає, що суд ухвалюючи рішення, обставини виникнення будинку у період шлюбу не досліджував, а тому дійшов до помилкового висновку, що він є особистою власністю позивачки, зв'язку з чим рішення підлягає скасуванню.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Справа розглядалася судами неодноразово.

В судове засідання, призначене на 31 жовтня 2018 року сторони не з'явились, всі були сповіщені належним чином.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

В порядку п. 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

У зв'язку із цим справа підлягає розгляду в порядку п.8 розділу ХІІІ Перехідних положень Цивільно-процесуального кодексу України.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція Цивільний процесуальний кодекс України (ред. з 18.03.2004 до 15.12.2017), відповідно до п. 9 ст. 1 Перехідних положень вказаного Кодексу, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Справа розглядається апеляційним судом Одеської області, у межах територіальної юрисдикції якого перебуває місцевий суд, який ухвалив рішення, що оскаржується, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах, відповідно до вимог п. 8 ст. 1 Перехідних положень.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

У відповідності до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_4 мешкаючи у спірному будинку, власником якого є позивач, безпідставно перешкоджає позивачу ОСОБА_2 належним чином користуватись спірним житловим будинком, а тому відповідач підлягає виселенню із вищевказаного житлового будинку.

Однак з таким висновком суду, колегія суддів не погоджується за наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2, 14 травня 1995 року уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с.14).

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 20 липня 2017 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 розірвано (а.с.61-63).

Право власності ОСОБА_2 на АДРЕСА_1 підтверджується договором купівлі-продажу від 22 серпня 1996 року та свідоцтвом про право власності на зазначений будинок від 25 квітня 2007 року.

18 листопада 2017 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 18 листопада 2017 року (а.с. 112).

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Норми статті 60 СК України свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об'єкт, в тому числі у судовому порядку.

Судом встановлено, що спірний будинок було придбано під час перебування ОСОБА_2 та ОСОБА_4 у шлюбі, тобто факт того, що він зареєстрований на одного із подружжя, не позбавляє іншого на частку у такому майні.

Крім того, суд звертає увагу на те, що на розгляді в місцевому суді знаходиться справа про поділ спільного майна подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_4, предметом поділу якого є спірний будинок.

Відповідно до частини першої статті 405 ЦК України члени сім'ї власника, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов неправильного висновку, що відповідач безпідставно перешкоджає позивачу у користуванні спірним житловим будинком, а тому підлягає виселенню з житлового будинку.

Судом першої інстанції не були враховані вищезазначені обставини, неправильно застосовані норми матеріального права, тому колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

За таких обставин, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, апеляційна скарга ОСОБА_4підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з постановленням нового судового рішення.

Керуючись ст.ст.368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 386 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 14 вересня 2017 року-скасувати. Постановити нове судове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення- відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 12 листопада 2018 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ О.Г. Журавльов

______________________________________ Ю.І. Кравець