БАБУШКІНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 57
Справа №200/9922/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне/

14 лютого 2018 року Бабушкінський районний суд м. Дніпра

у складі: головуючого судді - Шевцової Т.В.

при секретарі Агашаріфовій В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФОРТУНА-Т» до ОСОБА_2 та Приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю, -

В С Т А Н О В И В:

15 червня 2017 року ТОВ «ФОРТУНА-Т» предявило через суд негаторний позов на предмет усунення перешкод у користуванні і розпорядженні нерухомим майном, що чиняться йому через заборону на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження 6135586, накладену 30.11.2007 року. Підстави позову обґрунтовані придбанням 9 лютого 2007 року у власність нерухомого майна за адресою м. Дніпро, вул. Січових стрільців (стара назва вул. Артема), буд. 3а, прим. 30, яке, за відомостями Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, обтяжене забороно на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження 6135586, накладеної 30.11.2007 року Приватним нотаріусом ОСОБА_3 на підставі рішення третейського суду для вирішення конкретного спору, 2811/07 від 27.11.2007 року, Третейський суддя Шендріков Анатолій Михайлович, Заява від 29.11.2007 р., вих. № 14 де власником вказаний ОСОБА_2.

Представник позивача в судове засідання надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала у повному обсязі, наполягаючи на задоволенні вимог з наведених у позовній заяві підстав, проти винесення заочного рішення не заперечувала.

Відповідачі письмових заперечень проти позову до суду не подавали, про розгляд справи в їх відсутність не клопотали, своїх представників не направляли, на судове засідання не зявилися, на підставі чого, за відсутності заперечень представника позивача, справа підлягає розгляду судом за ч. 5 ст. 169 ЦПК України встановленим порядком, незалежно від причин їх неявки, з ухваленням заочного рішення відповідно до ст. 224 ЦПК.

Суд, дослідивши зібрані у справі письмові докази, дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступних підстав.

Власник за визначенням ст.ст. 316. 319 ЦК України володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, здійснюючи право на річ відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення відповідно до ст. 182 ЦК України підлягають публічній державній реєстрації, яка за ст. 2 Закону України № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав нерухоме майно та їх обтяжень» визначена як офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відомостей про них до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що забезпечує їх обробку, збереження і надання.

Судом встановлено, що ТОВ «ФОРТУНА-Т» дійсно придбала приміщення за адресою: м. Дніпро, вул. Січових стрільців (Артема), буд. 3а, прим. 30, а саме: нежиле приміщення, аптека № 5, за ціною 1118700,00 грн. відповідно до ст. 655 ЦК України 9 лютого 2007 року на умовах договору купівлі продажу, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 із записом в реєстрі за № 888.

КП «ОСОБА_1 міжміське бюро технічної інвентаризації» зареєструвало право власності 14 лютого 2007 року за реєстраційним номером 6575753.

Як вбачається з інформаційної довідки щодо обєкта нерухомого майна № 89515247 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, 30 листопада 2007 року Приватним нотаріусом ОСОБА_3, на підставі звернення третейського судді Шендрікова А.М., на приміщення накладена заборона на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження 6135586, накладена на підставі рішення третейського суду для вирішення конкретного спору, 2811/07 від 27.11.2007 року, Третейський суддя Шендріков Анатолій Михайлович, Заява від 29.11.2007 р., вих. № 14. Власником обєкту обтяження вказано ОСОБА_2, код НОМЕР_1, адреса АДРЕСА_1. Зазначене рішення третейського суду у справах приватного нотаріуса не збереглося, відповідач ОСОБА_2 копію цього рішення третейського суду не надав, а позивач категорично заперечує свою участь у будь-якому третейському розгляді.

Згідно зі ст.ст. 40,52 Закону України «Про третейські суди» постановити ухвалу третейський суд міг з питань вжиття стороною спору таких забезпечувальних заходів щодо предмета спору, про які він визнав за необхідне розпорядитися в процесі розгляду справи з урахуванням положень цивільного процесуального законодавства, і які не стосуються суті спору. Накладення обтяження на майно за ухвалою третейського суду, таким чином, мало вживатися відповідачем ОСОБА_2 самостійно, як стороною спору, з офіційним визнанням цього факту державою після проведеної державної реєстрації.

Суд обґрунтовує своє рішення згідно з ст. 213 ЦПК України на основі повно і всебічно зясованих вище обставин, викладених в позовній заяві, що знайшли своє безсумнівне підтвердження у досліджених доказах.

Розвязуючи спір, належить виходити, перш за все, з внесення записів до Державного реєстру прав згідно ч. 1 ст. 26 Закону України № 1952-IV на підставі рішення про державну реєстрацію прав, прийнятого відповідно до ст.ст. 11, 18 цього Закону з однієї з підстав, передбачених у ст. 27 зазначеного Закону, після чого офіційне визнання державою підтвердження фактів обтяжень речових прав має своїм наслідком подальше вчинення кожною особою будь-яких дій, спрямованих на набуття, зміну або припинення зареєстрованих речових прав не нерухоме майно та їх обтяжень, згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України № 1952-IV лише на підставі відомостей, що містяться у Державному реєстрі прав, доки їх не скасовано у передбаченому для цього порядку.

Суд повинен самостійно визначити, яку вимогу по суті (а не за формою) предявляє позивач, і відповідно застосовувати належні норми законодавства, керуючись при цьому нормами статті 4, пунктів 3, 4 частини першої ст. 214 ЦПК України, про що Верховний Суд України дійшов висновку в постанові № 6-2723цс16 від 18 січня 2017 року.

Накладена заборона могла вживатися за рішенням третейського суду відповідно до ст. 50 Закону України «Про третейські суди» з метою забезпечення його виконання, яке без будь яких зволікань чи застережень зобовязані добровільно здійснити сторони, які передали спір на вирішення третейського суду, але належність позивача до таких сторін у цій справі судом не встановлена. Враховуючи, що на рішенні третейського суду згідно з ч. 2 ст. 46 Закону України «Про третейські суди» підпис третейського судді підлягав нотаріальному посвідченню, то й самого рішення третейського суду, за яким виконавчий документ не видавався, з огляду на відповідь приватного нотаріуса нині не існує, з чого має слідувати повна реалізація прав, що випливали б із змісту такого публічного обтяження, яка має тягти своїм наслідком його припинення як таке, що досягло своєї мети.

Враховуючи покладену на заявника згідно ч. 2 ст. 22 Закону України № 1952-IV відповідальність за достовірність даних, що містяться в документах, поданих для державної реєстрації прав, підстав відступати від викладеної у висновках Верховного суду України правової позиції за ч. 2 ст. 214 ЦПК України суд не вбачає і, за внутрішнім переконанням, оцінює можливим та допустимим предметом такого цивільного спору записи про проведену державну реєстрацію обтяження, презумпція достовірності якої підлягає спростуванню в аспекті забезпечення ефективного правового захисту за рішенням суду про усунення перешкод в розпорядженні спірними речами, що чиняться позивачу публічним обтяженням, накладеним в інтересах відповідача за відсутності до того дійсних підстав.

Суд, спираючись на встановлені в процесі судового розгляду обставини набуття позивачем права власності і його обтяження за відсутності до того достатніх підстав, за внутрішнім переконанням, відповідно до ст. 391 ЦК України дійшов висновку про скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень за негаторним позовом про усунення перешкод у розпорядженні власністю записів про проведену державну реєстрацію обтяжень права власності згідно з ч. 2 ст. 26 Закону України № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до статті 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3200,00 гривень.

Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст.3,4,12,13, 76-81, 83, 89, 141, 263, 268, 274 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФОРТУНА-Т» до ОСОБА_2 та Приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 - задовольнити.

Скасувати заборону на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження 6135586, за адресою: м. Дніпро, вул. Січових стрільців (стара назва вул. Артема), буд. 3а, прим. 30, а саме: нежиле приміщення, аптека № 5, накладену 30.11.2007 року приватним нотаріусом ОСОБА_3 на підставі рішення третейського суду для вирішення конкретного спору, 2811/07 від 27.11.2007 року, Третейський суддя Шендріков Анатолій Михайлович, Заява від 29.11.2007 р., вих. № 14.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФОРТУНА-Т» сплачений судовий збір в розмірі 1600 грн.

Стягнути з Приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФОРТУНА-Т» сплачений судовий збір в розмірі 1600 грн.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга подається апеляційному суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів із дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. Заява про перегляд заочного рішення повинна бути подана у письмовій формі. Вимоги до заяви про перегляд заочного рішення встановлені ст.285 ЦПК України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Т.В.Шевцова