Справа № 607/7268/17
провадження № 2/598/41/2018
РІШЕННЯ

іменем України

"16" березня 2018 р. Збаразький районний суд Тернопільської області

в складі : головуючого Гудими І.В.

секретаря Жиляк Н.Я.

з участю позивача ОСОБА_1, представника позивача адвоката ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, представника третьої особи, що заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору адвоката ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Збаражі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до виконавчого комітету Тернопільської міської ради, товариства з обмеженою відповідальністю «Міське бюро технічної інвентаризації» м.Тернопіль, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_5, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради, визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно та за позовною заявою третьої особи, що заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_5, яка діє своїх інтересах та в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, від імені та в інтересах якої діє ОСОБА_4, до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради, про припинення зловживання правами, спрямованим на завдання шкоди та порушення права ОСОБА_5 та малолітнього ОСОБА_5 ОСОБА_7 на належне їм на праві власності нежитлове приміщення,-

встановив :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовними вимогами: до виконавчого комітету Тернопільської міської ради, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_5, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 1597 від 03 жовтня 2012 року «Про виведення квартири з житлового фонду міста та оформлення права власності за ОСОБА_8 та ОСОБА_9В.»; до виконавчого комітету Тернопільської міської ради, ТзОВ «Міське бюро технічної інвентаризації», третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_5, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_6,18 квітня

ІНФОРМАЦІЯ_2, про визнання недійсним свідоцтва на право власності на нерухоме майно, видане 27 грудня 2012 року виконавчим комітетом Тернопільської міської ради, за яким зареєстроване за ОСОБА_9 право спільної часткової власності на 2/3 частки нежитлового офісного приміщення №17, що знаходиться в будинку №8 по вулиці Руська в м. Тернополі, загальною площею 54,4 кв. м., та скасування державної реєстрації права власності, проведеної ТзОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» на підставі цього свідоцтва.

В обґрунтування позовних вимог посилається на наступне.

Так, відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 24 липня 1997 року, виданого Тернопільським бюро приватизації житла Львівської залізниці, матері позивача, ОСОБА_8 на праві приватної спільної власності належала 1/3 частина житлової квартири АДРЕСА_1.

Мати позивача - ОСОБА_8 померла 19 грудня 2010 року у м. Тернополі.

Позивач, як спадкоємець першої черги, у порядку спадкування за законом, спадщину прийняв та 04 вересня 2012 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частку вказаної квартири, а 13 вересня 2012 року зареєстрував вказане право власності на частину квартири.

03 жовтня 2012 року виконавчим комітетом Тернопільської міської ради прийнято рішення №1597 «Про виведення квартири з житлового фонду міста та оформлення права власності за ОСОБА_8 та ОСОБА_9В.», яким вирішено вивести з житлового фонду міста житлову квартиру АДРЕСА_1, оформлення права власності за ОСОБА_8 на 1/3 частину, та за ОСОБА_9 на 2/3 частини офісного приміщення №17 за адресою вул. Руська, 8, загальною площею 54,4 кв. м., видачу свідоцтв та зобов'язання ТзОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» зареєструвати право власності.

На підставі вищезазначеного рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради №1597 від 03.10.2012 р. батько позивача - ОСОБА_9 отримав свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме, на 2/3 частини нежитлового офісного приміщення №17 по вул. Руська, 8 в м. Тернополі, та 27.12.2012 р. зареєстрував право власності на це майно.

У звязку з тим, що вищевказана квартира, згідно рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради №1597 від 03.10.2012 р. була виведена з житлового фонду міста і переведена у нежитлове приміщення, у позивача не було можливості використовувати квартиру за цільовим призначенням.

01.02.2017 року тітка позивача - ОСОБА_10 звернулася до Тернопільської міської ради із заявою про здійснення перевірки законності прийняття рішення виконавчим комітетом Тернопільської міської ради №1597 від 03.10.2012 р. про виведення з житлового фонду міста квартири АДРЕСА_1, та оформлення права власності за ОСОБА_8 на 1/3 частину, а за ОСОБА_9 на 2/3 частини офісного приміщення № 17 за адресою вул. Руська, 8, вважаючи вказане рішення незаконним, оскільки ОСОБА_8 померла на час оформлення усіх документів та прийняття рішення, і не могла фізично особисто звертатися з проханням про вирішення даного питання.

Дізнавшись у 2017 році про вказані обставини, позивач вважає незаконним рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 1597 від 03 жовтня 2012 року про виведення з житлового фонду міста квартири АДРЕСА_1, оформлення права власності за ОСОБА_8 на 1/3 частину, за ОСОБА_9 на 2/3 частини офісного приміщення № 17 за адресою вул. Руська, 8, видачу свідоцтв і реєстрацію ТзОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» права власності на спірне майно.

На час оформлення усіх документів та прийняття виконавчим комітетом Тернопільської міської ради рішення від 03.10.2012 р. №1597 «Про виведення квартири з житлового фонду міста та оформлення права власності за ОСОБА_8 та ОСОБА_9В.», мати позивача - ОСОБА_8 померла, і не могла набути право власності на офісне приміщення, оскільки вона в силу ст. 182, 331 ЦК України, не здійснила державної

реєстрації права власності на офісне приміщення, так як на той час померла і не могла його набути.

Враховуючи вищенаведене, позивач вважає, що слід визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради №1597 від 03 жовтня 2012 року «Про виведення квартири з житлового фонду міста та оформлення права власності за ОСОБА_8 та ОСОБА_9В.», визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане 27.12.2012 р. виконавчим комітетом Тернопільської міської ради, за яким зареєстроване за ОСОБА_9 право спільної часткової власності на 2/3 частини нежитлового офісного приміщення №17, що знаходиться в будинку №8 по вулиці Руська в м. Тернополі, загальною площею 54,4 кв. м., скасувавши державну реєстрацію права власності, проведену на підставі цього свідоцтва.

Третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_5, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, він імені та в інтересах якої діє адвокат ОСОБА_4, звернулась до суду із позовними вимогами до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради, у яких просить зобов'язати ОСОБА_1 припинити зловживати своїми правами, спрямованим на завдання шкоди та порушення прав ОСОБА_5 та малолітнього ОСОБА_6 на належне їм на праві власності нежитлове офісне приміщення №17, що знаходиться в будинку №8 по вул. Руська в м. Тернопіль, загальною площею 54,4 кв.м.. Свої позовні вимоги мотивує тим, що позов про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради, визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, пред'явлений особою, права та законні інтереси якої не були порушені, в зв`язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Так, на підставі оспорюваних рішення та свідоцтва, а також свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_1 набув право, а саме право власності на нерухоме майно - спірне офісне приміщення, та протягом 2012-2016 років вчиняв дії по володінню, користуванню та розпорядженню даним майном, тобто здійснював усі правомочності, як власник даного майна, в тому числі передавав, разом із батьком, як співвласником офісного приміщення, дане офісне приміщення в найм (оренду), та, уже як одноосібний власник, відчужив дане офісне приміщення за договором дарування в її користь та в користь їхньому спільному малолітньому синові.

При цьому право ОСОБА_11 на успадковане ним майно ніким не оспорювалося, не порушувалося та не є невизнаним.

Враховуючи наведене, вважає, що будь-яких підстав для звернення ОСОБА_11 до суду за захистом своїх прав та інтересів, відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України та ст. 4 ЦПК України, у ОСОБА_1 не виникло.

Такі дії позивача ОСОБА_1Є, щодо подачі ним вказаної позовної заяви, на її думкує є зловживанням своїми правами.

З огляду на наведене, права ОСОБА_5 та малолітнього ОСОБА_6, як співвласників офісного приміщення №17, що знаходиться в будинку №8 по вул. Руська в м. Тернопіль, загальною площею 54,4 кв.м., підлягають захисту та відновленню від порушення таких прав ОСОБА_1 шляхом зобов'язання ОСОБА_1 припинити зловживати своїми правами, спрямованим на завдання шкоди та порушення прав ОСОБА_5 та малолітнього ОСОБА_6 на належне їм на праві власності майно.

Крім того, просить також покласти судові витрати на ОСОБА_1, а саме вказує про те, що згідно попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які понесла, і які очікує понести позивач у зв'язку із розглядом справи, сума таких витрат складатиме 707,20 грн. сплаченого судового збору за подання даної позовної заяви до суду, та 3000,00

грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Позивач-відповідач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 підтримали повністю з підстав, викладених у позовній заяві, та просять відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5.

При цьому позивач вказав, що у 1997 році у рівних долях його батьками та ним набуто право власності на трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_2.

17 червня 2009 року позивачем, на прохання батька, було подаровано належну позивачу 1/3 частину квартири ОСОБА_9.

У 2010 році батьки позивача планували перевести вказану квартиру в офісне приміщення з метою подальшої здачі в оренду та отримання з цього прибутку. Оскільки на той час позивач не мав частки у власності квартири, то не приймав участі в обговоренні питання щодо переведення у нежитловий фонд даного приміщення.

19.12.2010 року померла мати позивача - ОСОБА_8. Після смерті матері позивачем прийнято спадщину за законом на 1/3 частку квартири АДРЕСА_2, про що 04.09.2012 року позивач отримав свідоцтво про право на спадщину і 13.09.2012 року зареєстрував за собою право власності на 1/3 частки квартири у ТзОВ «МБТІ».

У листопаді 2012 року він дізнався від батька ОСОБА_9, що виконкомом Тернопільської міської ради прийнято рішення №1597 від 03.10.2012 року «Про виведення квартири з житлового фонду міста та оформлення права власності за ОСОБА_8 та ОСОБА_9В.», відповідно до якого вирішено питання щодо виведення із житлового фонду міста квартири АДРЕСА_1 та оформлення права власності за ОСОБА_8 на 1/3 частину, та за ОСОБА_9 на 2/3 частини офісного приміщення №17 за адресою вул. Руська, 8, загальною площею 54,4 кв.м., видачу свідоцтв та зобов'язання ТзОВ «Міське бюро технічної інвентаризації зареєструвати право власності.

Як повідомив йому його батько ОСОБА_9, вказане рішення було прийнято Тернопільською міською радою за спільним зверненням батьків, оскільки останні виявили на це свою волю та бажання.

На підставі вищезазначеного рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради №1597 від 03.10.2012 р. його батько ОСОБА_9 отримав свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме 2/3 частини нежитлового офісного приміщення №17 по вул. Руська, 8 в м. Тернополі та 27.12.2012 р. зареєстрував право власності.

Позивач також ствердив, що йому не було відомо, а він не міг припустити, що його мати ОСОБА_8 не зверталась до Тернопільської міської ради за свого життя про виведення квартири із житлового фонду. Тому, ним було подано позов у 2012 році до суду про визнання права власності на 1/3 частину офісного приміщення в порядку спадкування. Вказаний позов подавався позивачем, так як він вважав, що спадкує переведення прав та обов'язків матері, яка, як помилково вважав позивач, бажала перевести квартиру у нежитловий фонд.

При цьому позивач вказав, що якби йому було відомо, яким чином, за чиїм зверненням, та за наявності яких саме документів приймалося рішення виконкомом Тернопільської міської ради №1597 від 03.10.2012 р., зокрема у відсутності волевиявлення матері щодо переведення у нежитловий фонд квартири, то він нізащо б не звертався до суду та не реєстрував за собою 27.12.2012р. права власності на нежитлове офісне приміщення, так як на той час і на сьогоднішній день у нього відсутнє власне житло, що створює вкрай негативні умови у його житті, а наявність офісного приміщення не вирішувало основного житлового питання та перешкоджало у реалізації конституційного права особи на житло.

Взимку 2017 року позивач дізнався від тітки ОСОБА_10, що його мати не зверталась до Тернопільської міської ради про виведення з житлового фонду квартири за адресою вул.Руська, 8/17 в м.Тернополі.

У зв'язку з цим Тернопільською міською радою було допущено порушення житлових прав позивача, яка у своєму рішенні №1597 від 03.10.2012р. не врахувала його інтереси та

права як власника квартири, зареєструвавши право власності на офісне приміщення за померлою особою, яка згоди на це не давала.

Тому, у зв'язку із очевидністю незаконного рішення Тернопільської міської ради №1597 від 03.10.2012р. «Про виведення квартири з житлового фонду міста та оформлення права власності за ОСОБА_8 та ОСОБА_9В.», вважає, що рішення Тернопільської міської ради №1597 від 03.10.2012р. є незаконним та підлягає скасуванню. Відповідно, свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане виконкомом Тернопільської міської ради, за яким зареєстровано за ОСОБА_9 право спільної часткової власності на 2/3 частки нежитлового приміщення №17 по вул.Руська,8 в м.Тернополі є недійсним, а також підлягає скасуванню державна реєстрація права власності на 2/3 частки вказаного офісного приміщення.

Щодо позовних вимог третьої особи, що заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_5, позивач-відповідач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 заперечили у їх задоволенні.

При цьому позивач вказав, що даний позов є завідомо безпідставний, у якого предмет спору носить очевидно штучний характер, і спрямований на безпідставне затягування та перешкоджання розгляду первісного позову, а в основному він поданий з метою подання заяви про застосування строку позовної давності та введення суду в оману щодо її застосування та фактичних обставин справи.

Крім цього, прийняття виконавчим комітетом Тернопільської міської ради спірного рішення з недотриманням вимог закону і є порушення його цивільного права на успадковану квартиру № 17 за адресою вул. Руська, 8, загальною площею 54,4 кв. м., що дає йому право на захист цього права шляхом звернення до суду.

Також, зазначив, що такого способу захисту цивільного права не визначено у статті 16 ЦК України, та не встановлено договором або законом, що свідчить про зловживання процесуальними правами третьою особою ОСОБА_5 та її представником ОСОБА_4.

У звязку з тим, що право позивача захистити свої права у суді гарантується Конституцією України і Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р. (ратифікована Україною 17.07.1997 року), а тому він не може бути примушений до вчинення дій, які не є для нього обовязком, і вважає, що адвокат ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_5, заявив безпідставний позов та зловживає процесуальними правами, а тому суд повинен припинити зловживання і застосувати наслідки, встановленні законом.

Заперечив щодо заявленого позивачем розміру судових витрат, які позивач поніс, оскільки даний позов є безпідставний і усі судові витрати за даним позовом повинна нести ОСОБА_5.

Представник відповідача виконавчого комітету Тернопільської міської ради ОСОБА_3, згідно наданих суду письмових пояснень та пояснень, наданих в судовому засіданні, визнала позовні вимоги щодо визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради №1597 від 03 жовтня 2012 року «Про виведення квартири з житлового фонду міста та оформлення права власності за ОСОБА_8 та ОСОБА_9В.», мотивуючи це тим, що на час виведення із житлового фонду міста спірної квартири АДРЕСА_1 та оформлення права власності за ОСОБА_8 на 1/3 частину, за ОСОБА_9 на 2/3 частини офісного приміщення № 17 за адресою вул. Руська, 8, мати позивача ОСОБА_8, як власник квартири, померла і не могла набути право власності на офісне приміщення, оскільки, в силу ст.25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Представник відповідача - товариства з обмеженою відповідальністю «Міське бюро технічної інвентаризації» в судове засідання не з`явився, однак на адресу суду від нього надійшла заява, в якій він просить розглядати справу у його відсутності, при вирішенні справи покладається на думку суду.

Представник ОСОБА_5, що діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, як третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, - адвокат ОСОБА_4, у судовому засіданні підтримав позовні вимоги ОСОБА_5 з підстав, викладених у позовній заяві, та заперечив проти задоволення позову ОСОБА_1.

Заперечуючи позов ОСОБА_1 вказав, що із заявленими позовними вимогами за первісним позовом та доводами і міркуваннями, викладеними у відзиві на позовну заяву третьої особи не погоджується, вважає вимоги за позовом ОСОБА_1 необґрунтованими та не доведеними, та такими, що заявлені особою, права та законні інтереси якої не були порушені, а також і з пропуском встановленого законом строку для захисту свого права, з огляду на наступне.

Так, станом на час вирішення спору, на підставі договору дарування нежитлового офісного приміщення №17, що знаходиться в будинку № 8 по вул.Руська в м.Тернополі, загальною площею 54,4 кв.м., укладеного 21 вересня 2016 року між ОСОБА_1, як дарувальником, та обдарованими ОСОБА_5, котра діяла від свого імені та від імені малолітнього сина ОСОБА_6, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_12 та зареєстрованого в реєстрі за № 3998 (надалі - договір дарування), право власності на 2/3 частки даного спірного приміщення належить ОСОБА_5, а право власності на іншу 1/3 частки даного приміщення належить малолітньому ОСОБА_6.

Необґрунтованим та не доведеними є твердження позивача відповідача ОСОБА_1, за яким вищевказане оспорюване рішення виконкому було прийнято незаконно, так як було прийнято в інтересах особи ОСОБА_8, яка не зверталася до Тернопільської міської ради із заявою про переведення квартири в офісне приміщення, оскільки факт звернення ОСОБА_8 до Тернопільської міської ради про переведення квартири в офісне приміщення до сьогодні ніким не заперечувався та не спростовувався належними та допустимими доказами, а законність оскаржуваного рішення заперечувалася лише фактом смерті заявника ОСОБА_8 на момент прийняття оскаржуваного рішення.

Враховуючи норми матеріального права, котрими зокрема регулюються правовідносини, пов'язані із спадкуванням прав та обов'язків, встановлені оспорюваним рішенням права ОСОБА_8 перейшли в порядку спадкування до спадкоємця ОСОБА_8 ОСОБА_1, котрий скористався такими правами та набув у власність, в тому числі і на підставі оспорюваного рішення, на 1/3 частини офісного приміщення №17, що знаходиться в будинку №8 по вул.Руська в м.Тернополі, а встановлені оспорюваним рішенням права ОСОБА_9 реалізовані останнім у встановленому законом порядку.

Крім того, усвідомлення ОСОБА_1 щодо зміни правового статусу та цільового призначення нерухомого майна з квартири в офісне приміщення, та про отримання батьком, ОСОБА_9, правовстановлюючих документів на 2/3 частини офісного приміщення (оскаржуваного свідоцтва), підтверджується іншими документами, зокрема правочинами щодо розпорядження вказаним нерухомим майном, що вчинялися ОСОБА_1 та його батьком, як співвласниками офісного приміщення та на підставі оскаржуваного свідоцтва.

Таким чином, про прийняття оскаржуваного рішення та видачу оскаржуваного свідоцтва, як і про державну реєстрацію права власності на підставі оскаржуваного свідоцтва, та про обставини і підстави для прийняття рішення та видачі свідоцтва, ОСОБА_1 було відомо вже у 2012 році, а саме станом на час його звернення до Підволочиського районного суду із позовною заявою про визнання права власності на 1/3 частину офісного приміщення, на час реєстрації ОСОБА_1 права власності на 1/3 частину офісною приміщення, на час укладення договору найму (оренди) нежилого офісного приміщення від 30 грудня 2012 року, адже, власне смерть матері та прийняття

оскаржуваного рішення за поданими матірю документами та уже після її смерті, як і не бажання батька, як іншого співвласника офісного приміщення, повертати квартиру в житловий фонд, і стали підставою для звернення ОСОБА_1 у 2012 році до суду із позовом про визнання права власності на 1/3 частину офісного приміщення, і саме цими обставинами ОСОБА_1 обґрунтовував заявлені ним позовні вимоги.

Проте, ОСОБА_1, знаючи про прийняття оскаржуваного рішення за поданими матір'ю документами і уже після її смерті, як і про видачу оскаржуваного свідоцтва, та маючи можливість у встановлених законом спосіб за строк звернутися до суду за захистом своїх прав із вимогами про скасування оскаржуваного рішення, таким способом захисту своїх прав не скористався, натомість звернувся до суду з позовом про визнання права власності на 1/3 частину офісного приміщення, отримав на підставі оскаржуваного свідоцтва в порядку спадкування 2/3 частини офісного приміщення, набув у власність вказане майно, а протягом 2012-2016 років вчиняв дії по володінню, користуванню та розпорядженню даним майном, тобто здійснював усі правомочності як власник даного майна. А тому, будь-яких підстав для звернення ОСОБА_1 до суду за захистом своїх прав та інтересів, відповідно до ст.ст. 15.16 ЦК України та ст. 4 ЦПК України, у ОСОБА_1 не виникло.

Крім того, вважає, що ОСОБА_1 пропущено встановлений законом трьохрічний строк позовної давності для звернення до суду та, враховуючи вимоги ст. 267 ЦК України і подану до суду заяву про застосування наслідків пропуску ОСОБА_1 строків позовної давності, заявлені позовні вимоги за первісним позовом задоволенню не підлягають.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - служби у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради в судове засідання не з`явився, однак на адресу суду надійшла заява, в якій він просить розглядати справу у його відсутності за наявними матеріалами у справі.

Представник ОСОБА_4 під час розгляду справи по суті звернувся до суду із письмовою заявою про застосування наслідків пропуску строків позовної давності щодо позовних вимог ОСОБА_1.

Ухвалою Збаразького районного суду Тернопільської області від 05 липня 2017 року з метою забезпечення позову накладено арешт на нежитлове офісне приміщення №17, що знаходиться в будинку №8 по вул.Руська в м.Тернополі, загальною площею 54,4кв.м., та належить на справі спільної часткової власності ОСОБА_5 (2/3 частини) та малолітньому ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 (1/3 частина).

Ухвалою Збаразького районного суду Тернопільської області від 03 січня 2018 року скасовано вжитий судом захід забезпечення позову відповідно до ухвали Збаразького районного суду Тернопільської області від 05 липня 2017 року у вигляді накладення арешт на нежитлове офісне приміщення №17, що знаходиться в будинку №8 по вул.Руська в м.Тернополі, загальною площею 54,4кв.м., та належить на справі спільної часткової власності ОСОБА_5 (2/3 частини) та малолітньому ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 (1/3 частина).

Ухвалою Збаразького районного суду Тернопільської області від 17.01.2018 року, позовну заяву третьої особи, що заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_5, яка діє своїх інтересах та в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, від імені та в інтересах якої діє ОСОБА_4, до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради, про припинення зловживання правами, спрямованим на завдання шкоди та порушення права ОСОБА_5 та малолітнього ОСОБА_6 на належне їм на праві власності нежитлове приміщення прийнято до спільного розгляду із первісним позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Тернопільської міської ради, товариства з обмеженою

відповідальністю «Міське бюро технічної інвентаризації» м.Тернопіль, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_5, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради, визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Судом встановлено наступні обставини.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 24 липня 1997 року, виданого Тернопільським бюро приватизації житла Львівської залізниці, квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної спільної власності ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_1, у рівних долях. Відповідно до написів на цьому свідоцтві: 17.06.2009 року за реєстровим №6-942 Першою Тернопільською державною нотаріальною конторою посвідчено договір дарування 1/3 частки квартири, належної ОСОБА_1 на ім'я ОСОБА_9; 04.09.2012 року за реєстровим №1377 приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_13 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частку квартири, належну померлій ОСОБА_8, на ім'я її сина ОСОБА_1 (а.с.10).

ОСОБА_8 померла 19.12.2010 року у м. Тернополі, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ИД №113076, виданого відділом ДРАЦС Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис №1708 від 20.12.2010 року (а.с.11).

Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.09.2012 року, виданого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_13, зареєстрованого у реєстрі за №1377, ОСОБА_1 успадкував після померлої ОСОБА_8, 1/3 частку квартири №17, що знаходиться в будинку №8 по вул.Руська у м.Тернополі, і належала ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Тернопільським бюро приватизації житла Львівської залізниці Тернопільського відділку залізниці на підставі розпорядження (наказу) органу приватизації від 23 липня 1997 року № 1169, зареєстрованого там же у реєстрову книгу 28 за № 1166 (а.с.12).

Згідно копії витягу про державну реєстрацію прав №35471787 від 12.09.2012 року ОСОБА_1 на праві приватної спільної часткової власності належить 1/3 частина вказаної квартири на підставі вищенаведеного свідоцтва про право на спадщину (а.с.13).

Згідно копії заяви від 05 вересня 2012 року ОСОБА_8 та ОСОБА_9 звернулися з проханням оформити право власності на 2/3 частини за ОСОБА_9 та на 1/3 частини за ОСОБА_8 в офісному приміщенні №17 за адресою вул.Руська,8 в м.Тернополі (а.с.218).

Відповідно до копій декларації про початок виконання будівельних робіт від 15.08.2012 року та декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 27.08.2012 року, що видані інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Тернопільській області, і на яких стоять підписи замовників ОСОБА_8 та ОСОБА_9, проведено реконструкцію квартири №17 під офісні приміщення у будинку №8 по вул.Руська в м.Тернополі (а.с.221-226).

Згідно рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради №1597 від 03.10.2012 року «Про виведення квартири з житлового фонду міста та оформлення права власності за ОСОБА_8 та ОСОБА_9В.», виконавчий комітет міської ради, розглянувши заяву ОСОБА_8 (іден. номер НОМЕР_1), ОСОБА_9 (іден. номер НОМЕР_2), керуючись ст.ст.325, 331, 332 Цивільного Кодексу України, ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», п.п. 8.1, 8.2 Тимчасового положенням про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме

майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №7/5 від 07.02.2002 року, вирішив: 1.Вивести з житлового фонду міста квартиру №17 за адресою вул. Руська,8; 2.Оформити право власності на 2/3 частини за ОСОБА_9 та на 1/3 частину за ОСОБА_8 офісного приміщення №17 загальною площею 54,4кв.м. за адресою вул.Руська,8. Видати свідоцтва; 3.Товариству з обмеженою відповідальністю «Міське бюро технічної інвентаризації» зареєструвати право власності згідно п.2. (а.с.14).

Згідно копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 27.12.2012 року, виданого виконкомом Тернопільської міської ради, та копії витягу про державну реєстрацію прав №37016340 від 27.12.2012 року, 2/3 частини нежитлового офісного приміщення №17 по вул. Руська, 8 в м. Тернополі належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_9 на підставі рішення виконкому Тернопільської міської ради (а.с.17-18).

Відповідно до копії рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 27.11.2012 року по справі №2/1912/571/2012, задоволено позов ОСОБА_1 до Тернопільської міської ради, товариства з обмеженою відповідальністю «Міське бюро технічної інвентаризації» про визнання права власності. Визнано за ОСОБА_1 в порядку спадкування першої черги за законом право власності на 1/3 частину офісного приміщення №17, загальною площею 54,4 кв. м., по вул.Руська, 8 в м. Тернополі, що згідно рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 03 жовтня 2012 року № 1597 належало ОСОБА_8, померлій 19 грудня 2010 року в м. Тернопіль (а.с.19-20).

На підставі вказаного рішення суду ТзОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» зареєструвало 27.12.2012 р. №4040 за ОСОБА_1 право власності на вказане нежитлове офісне приміщення, що стверджується копією витягу про державну реєстрацію №37016750 від 27.12.2012 року (а.с.206).

Ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Тернопільської області від 07.03.2017 року скасовано вищевказане рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 27 листопада 2012 року та закрито провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до Тернопільської міської ради, ТзОВ «Міське бюро технічної інвентаризації про визнання права власності (а.с.33).

03 лютого 2016 року помер батько позивача - ОСОБА_9, що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-ИД №201543, виданим відділом ДРАЦС Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис №234 від 04.02.2016 року (а.с.164).

07 лютого 2016 року між ОСОБА_14 (Позикодавцем) та ОСОБА_1 (Позичальник) було укладено договір позики, згідно якого позикодавець надав позичальнику позику в розмірі 50 000 дол. США, що на момент укладання договору за курсом НБУ відповідає сумі в розмірі 1294500 грн., з умовою їх повернення до 30.08.2016 року (а.с.22).

05 серпня 2016 року між ОСОБА_1 (Пайовиком) та Обслуговуючим кооперативом «Овочева» (Кооператив), було укладено договір про порядок сплати пайових внесків асоційованим членом за квартиру в Обслуговуючому кооперативі, за яким Кооператив закріплює за Пайовиком пай у пайовому фонді Кооперативу, який складається з трьохкімнатної квартири, загальною площею 78,9 кв.м. у багатоповерховому житловому будинку по вул. Овочева у м. Тернопіль, зобов'язався організувати будівництво цього будинку не пізніше 4 кварталу 2017 року і після введення житла в експлуатацію передати його Пайовику, а Пайовик зобов'язався сплатити кошти у розмірі 789 000грн. (а.с.24-26).

13 вересня 2016 року ОСОБА_1 було видане приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_12 свідоцтво про право на спадщину за законом на 2/3 частини офісного приміщення №17 по вул. Руська, 8 в м.

Тернополі, загальною площею 54,4 кв. м., яке належало померлому батьку ОСОБА_9, що стверджується копією вказаного свідоцтва (а.с.140).

21 вересня 2016 року між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_5, яка діяла від свого імені та від імені малолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, було укладено договір дарування приміщення, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_12, зареєстрованого у реєстрі за №3998, за яким ОСОБА_1 подарував ОСОБА_5 2/3 частини, а малолітньому синові ОСОБА_6 1/3 частину нежитлового офісного приміщення №17, що знаходиться в будинку №8 по вулиці Руська в м. Тернополі, загальною площею 54,4 кв.м.. Дана обставина знайшла своє підтвердження копією договору дарування від 21.09.2016 року (а.с.137).

01 лютого 2017 року ОСОБА_10 звернулася до Тернопільської міської ради про здійснення перевірки законності прийняття рішення виконавчим комітетом Тернопільської міської ради №1597 від 03.10.2012 р. про виведення з житлового фонду міста квартири АДРЕСА_1, та оформлення права власності за ОСОБА_8 на 1/3 частину, а за ОСОБА_9, на 2/3 частини офісного приміщення №17 за адресою вул. Руська, 8, вважаючи вказане рішення незаконним, оскільки ОСОБА_8 померла на час оформлення усіх документів та прийняття рішення (а.с.30).

06 березня 2017 року ОСОБА_10 була надана відповідь відділом державного архітектурного будівельного контролю Тернопільської міської ради про скасування декларації про початок виконання будівельних робіт №ТП8 від 15.08.2012 р. та декларації про готовність обєкта до експлуатації №ТП від 27.08.2012 р., у звязку з виявленням фактів подання недостовірних даних, що підтверджується наказом відділу Державного архітектурно-будівельного контролю Тернопільської міської ради № 32 від 22.02.2017 р. та наказом відділу Державного архітектурно-будівельного контролю Тернопільської міської ради № 33 від 27.02.2017 р. (а.с.31).

Допитаний в якості свідка позивач-відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні ствердив, що у 1997 році у рівних долях ним та його батьками набуто право власності на трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_2. 17 червня 2009 року ним, на прохання батька, було подаровано належну йому 1/3 частину квартири ОСОБА_9. У 2010 році його батьки планували перевести вказану квартиру у офісне приміщення з метою подальшої здачі в оренду та отримання з цього прибутку. Оскільки на той час він не мав частки у власності квартири, то не приймав участі в обговоренні питання щодо переведення у нежитловий фонд даного приміщення. 19.12.2010 р. померла його мати - ОСОБА_8. Після смерті матері ним прийнято спадщину за законом на 1/3 частку квартири АДРЕСА_2, про що 04.09.2012 року він отримав свідоцтво про право на спадщину і 13.09.2012 р. зареєстрував за собою право власності на 1/3 квартири у ТзОВ «МБТІ». У листопаді 2012 року він дізнався від батька ОСОБА_9, що виконкомом Тернопільської міської ради прийнято рішення №1597 від 03.10.2012 року «Про виведення квартири з житлового фонду міста та оформлення права власності за ОСОБА_8 та ОСОБА_9В.», відповідно до якого виведено з житлового фонду міста квартиру АДРЕСА_1, оформлено право власності за ОСОБА_8 на 1/3 частину, та за ОСОБА_9, на 2/3 частини офісного приміщення № 17 за адресою вул. Руська, 8, загальною площею 54,4 кв. м.. Як повідомив йому його батько ОСОБА_9, вказане рішення було прийнято Тернопільською міською радою за спільним зверненням батьків, оскільки останні виявили на це свою волю та бажання. На підставі вищезазначеного рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради №1597 від 03.10.2012 р. його батько ОСОБА_9 отримав свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме на 2/3 частини нежитлового офісного приміщення №17 по вул. Руська, 8 в м. Тернополі та 27.12.2012 р. зареєстрував вказане право власності. До початку 2017 року він вважав, що матірю за життя розпочато виведення вищевказаної квартири з житлового фонду, але за життя її до кінця не завершено та не оформлено право власності вже на офісне приміщення. Ствердив, що йому не було відомо та він не міг припустити, що його мати ОСОБА_8 не

зверталась до Тернопільської міської ради за свого життя про виведення квартири із житлового фонду. Тому ним було подано позов у 2012 році до суду про визнання права власності на 1/3 частину офісного приміщення в порядку спадкування. Вказаний позов ним подавався, так як ОСОБА_1 вважав, що спадкує переведення прав та обовязків матері, яка, як він помилково думав, бажала перевести квартиру у нежитловий фонд. Вказав, що якби йому було відомо, яким чином, за чиїм зверненням, та за наявності яких саме документів приймалося рішення виконкомом Тернопільської міської ради №1597 від 03.10.2012 року, зокрема у відсутності волевиявлення матері щодо переведення у нежитловий фонд квартири, то нізащо б не звертався до суду та не реєстрував за собою 27.12.2012 року права власності на нежитлове офісне приміщення, так як на той час і на сьогоднішній день у нього відсутнє власне житло, що створює вкрай негативні умови у його житті, а наявність офісного приміщення не вирішувало його основного житлового питання та перешкоджало у реалізації конституційного права особи на житло. Взимку 2017 року він дізнався від тітки ОСОБА_10, що його мати не зверталась до Тернопільської міської ради про виведення з житлового фонду квартири за адресою вул.Руська, 8/17 в м.Тернополі. Також, йому взимку 2017 року стало відомо, що саме батьком від свого імені та імені матері у 2012 році здійснювалось виготовлення дозвільних документів щодо переведення квартири у нежитлове офісне приміщення без відома ОСОБА_1.

Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення, а у задоволенні позову третьої особи ОСОБА_5, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_6, слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.ч.1, 10 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Згідно ч.4 ст.25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Пунктом 1 Переліку документів, що подаються власниками при виведені реконструйованих квартир під обєкти непромислового характеру з житлового фонду міста, який є додатком до рішення виконавчого комітету від 16 березня 2011 року № 379 «Про впорядкування механізму виведення квартир з житлового фонду міста», було передбачено подання заяви від власника (співвласників) квартири щодо виведення реконструйованої квартири обєкт непромислового характеру з житлового фонду міста.

Таким чином, судом встановлено, що 03.10.2012 року виконавчим комітетом Тернопільської міської ради було прийняте рішення №1597 «Про виведення квартири з житлового фонду міста та оформлення права власності за ОСОБА_8 та ОСОБА_9В.», а підставою його прийняття стала заява матері позивача ОСОБА_8 від 05.12.2012 року.

Проте, мати позивача - ОСОБА_8 померла 19 грудня 2010 року у м. Тернополі, тому не могла звертатися із заявою щодо виведення з житлового фонду міста квартири АДРЕСА_1, не набула право власності на це офісне приміщення, і не могла його набути.

З огляду на наведене, оскільки рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради було прийнято в інтересах особи ОСОБА_8, яка не зверталася до виконкому Тернопільської міської ради із заявою про переведення квартири в офісне приміщення і померла на час прийняття рішення, суд приходить до переконання про відсутність у виконавчого комітету законних підстав для прийняття оспорюваного рішення №1597 від 03.10.2012 року, тому таке рішення підлягає визнанню незаконним та скасуванню.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме на 2/3 частини нежитлового офісного приміщення №17 по вул. Руська, 8 в м. Тернополі, видане 27.12.2012 року виконавчим комітетом Тернопільської міської ради на підставі вищезазначеного рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради №1597 від 03.10.2012 р., яке є незаконним, батькові позивача - ОСОБА_9, який 27.12.2012 року зареєстрував право власності, що стверджується витягом ТзОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» про державну реєстрацію прав №37016340 від 27.12.2012 року, також підлягає визнанню недійсним.

Згідно ч.2 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. У разі скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 1 січня 2013 року, або скасування записів про державну реєстрацію прав, інформація про які відсутня в Державному реєстрі прав, запис про державну реєстрацію прав вноситься до Державного реєстру прав та скасовується.

Суд, також приходить до висновку про те, що вказані рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради №1597 від 03 жовтня 2012 року та свідоцтво на право власності на нерухоме майно, видане 27.12.2012 року виконавчим комітетом Тернопільської міської ради, порушують права позивача, який, не знаючи про незаконність прийняття цього рішення та, відповідно, безпідставність видачі свідоцтва на право власності, в подальшому, як єдиний спадкоємець майна своїх батьків, прийняв та оформив спадщину на офісне приміщення по вул. Руській, що вплинуло на наступні юридично значимі дії, можливість вчинення яких позивачем заперечується за умови обізнаності про відсутність волевиявлення своєї мати ОСОБА_8 на переведення квартири до нежитлового фонду, а саме: укладення договору позики від 07.02.2016 р. на значну суму, договору про порядок сплати пайових внесків від 05.08.2016 року з метою забезпечення сім'ї житлом, а також договору дарування від 21.09.2016 року.

З наведених підстав спростовуються доводи третьої особи ОСОБА_5 та її представника ОСОБА_4 про відсутність порушення прав позивача оспорюваними рішенням виконавчого комітету від 03.10.2012 року №1597 та виданим на його підставі свідоцтвом про право власності від 27.12.2012 року.

Крім цього, суд критично оцінює доводи представника третьої особи-позивача ОСОБА_5 про те, що правовідносини, пов'язані із спадкуванням прав та обов'язків, встановлені оспорюваним рішенням права ОСОБА_8 перейшли в порядку спадкування до спадкоємця ОСОБА_8 ОСОБА_1, котрий скористався такими правами та набув у власність, в тому числі і на підставі оспорюваного рішення, на 1/3 частини офісного приміщення №17, що знаходиться в будинку №8 по вул.Руська в м.Тернополі, а встановлені оспорюваним рішення права ОСОБА_9 реалізовані останнім у встановленому законом порядку.

Так, на час оформлення усіх документів та прийняття виконавчим комітетом Тернопільської міської ради рішення №1597 від 03.10.2012 року ОСОБА_8 не набула та не могла набути право власності на офісне приміщення, оскільки померла 19.12.2010 року.

Щодо заяви представника третьої особи ОСОБА_4 про застосування позовної

давності до вимог позивача ОСОБА_1, суд відзначає наступне.

Відповідно до ст.ст.256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

У відповідності до ч.1 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

У даному випадку позивач ОСОБА_1 звернувся у 2017 році із позовними вимогами про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради та про визнання недійсним свідоцтва на право власності на нерухоме майно та про скасування державної реєстрації права власності.

З огляду на наведене, позивачем ОСОБА_1, який звернувся до суду за захистом своїх прав у 2017 році із вказаними позовними вимогами, дізнавшись про те, що його мати ОСОБА_8 не зверталась із заявою до виконавчого комітету Тернопільської міської ради про переведення квартири в офісне приміщення, а саме від своєї тітки ОСОБА_10, лише взимку 2017 року, та, відповідно, з цього часу і про незаконність прийняття рішення виконавчого комітету від 03.10.2012 року та безпідставність видачі свідоцтва на право власності від 27.12.2012 року, строку позовної давності не пропущено.

Посилання представника третьої особи-позивача ОСОБА_4 на рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 27.11.2012 року по справі №-2-571/12 про обґрунтування позивачем ОСОБА_1 своїх позовних вимог на, зокрема, те, що 03 жовтня 2012 року за поданими матір'ю документами Тернопільська міська рада прийняла рішення про виведення зазначеної квартири з житлового фонду та оформлення права власності на 1/3 частину офісного приміщення, однак правовстановлюючих документів не виготовлено у зв'язку з смертю власника, не свідчать про обізнаність позивача ОСОБА_1, який на той час вважав, що заява була подана його мати ОСОБА_8 за час життя, про фактичну неможливість подання такої заяви ОСОБА_8, яка померла 19.12.2010 року .

За таких обставин, з метою захисту порушених прав позивача, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення, в зв`язку з чим слід визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради №1597 від 03 жовтня 2012 року «Про виведення квартири з житлового фонду міста та оформлення права власності за ОСОБА_8 та ОСОБА_9В.», визнати недійсним свідоцтво на право власності на нерухоме майно, видане 27.12.2012 року виконавчим комітетом Тернопільської міської ради, за яким зареєстроване за ОСОБА_9 право спільної часткової власності на 2/3 частки нежитлового офісного приміщення №17, що знаходиться в будинку №8 по вулиці Руська в м. Тернополі, загальною площею 54,4 кв. м., та скасувати державну реєстрацію права власності, проведену ТзОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» на підставі цього свідоцтва.

Щодо позовних вимог третьої особи ОСОБА_5, то такі до задоволення не підлягають.

Так, відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право звертатися за захистом своїх прав до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини. Кожному гарантується право звернутись із конституційною скаргою до Конституційного Суду України з підстав, установлених цією Конституцією, та у порядку, визначеному законом. Кожен має право після використання всіх національних засобів юридичного захисту звертатися за захистом своїх прав і свобод до відповідних міжнародних судових установ чи до відповідних органів міжнародних організацій, членом або учасником яких є Україна. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною. Угода сторін про передачу спору на розгляд третейського суду допускається. До третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, який виникає з цивільних правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.

Згідно ст.7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом. Іноземці, особи без громадянства та іноземні юридичні особи мають право на судовий захист в Україні нарівні з громадянами і юридичними особами України . Доступність правосуддя для кожної особи забезпечується відповідно до Конституції України та в порядку, встановленому законами України.

Враховуючи наведене суд вважає, що посилання третьої особи ОСОБА_5 як на підставу для задоволення своїх вимог про зобов'язання ОСОБА_1 припинити зловживання правами, суперечить вимогам ст.55 Конституції України, ст.4 ЦПК України, ст.7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», третьою особою - позивачем ОСОБА_5 невірно надано оцінку діям позивача ОСОБА_1, спрямованим на реалізацію права на звернення до суду за захистом прав з обґрунтованими позовними вимогами, при цьому, в межах прав, передбачених ЦПК України, як зловживанням правами, судом не встановлено порушення прав ОСОБА_5 зі сторони відповідача ОСОБА_1, тому у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 19, 55 Конституції України, ст.ст. 4, 12, 19, 76, 81, 206, 258, 259, 264, 265, 268, 352 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 25, 256, 257, 261 ЦК України, ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» суд,-

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 (місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_3) до виконавчого комітету Тернопільської міської ради (місцезнаходження м.Тернопіль вул.Листопадова, 5, ), товариства з обмеженою відповідальністю «Міське бюро технічної інвентаризації» м.Тернопіль (місцезнаходження м.Тернопіль, вул.За Рудкою, 35, ), третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_5 (місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_4), яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради, визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради №1597 від 03 жовтня 2012 року «Про виведення квартири з житлового фонду міста та оформлення права власності за ОСОБА_8 та ОСОБА_9В.».

Визнати недійсним свідоцтво на право власності на нерухоме майно, що видане 27 грудня 2012 року виконавчим комітетом Тернопільської міської ради, за яким зареєстроване за ОСОБА_9 право спільної часткової власності на 2/3 частки нежитлового офісного приміщення №17, що знаходиться в будинку №8 по вул.Руська в м.Тернополі, загальною площею 54,4кв.м..

Скасувати державну реєстрацію права власності за ОСОБА_9 на 2/3 частки нежитлового офісного приміщення №17, що знаходиться в будинку №8 по вул.Руська в м.Тернополі, загальною площею 54,4кв.м., вчинену ТзОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» відповідно до свідоцтва на право власності на нерухоме майно, що видане 27 грудня 2012 року виконавчим комітетом Тернопільської міської ради на підставі рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради №1597 від 03 жовтня 2012 року «Про виведення квартири з житлового фонду міста та оформлення права власності за ОСОБА_8 та ОСОБА_9В.».

Відмовити в задоволенні позовної заяви ОСОБА_5 (місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_4), яка діє своїх інтересах та в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, від імені та в інтересах якої діє ОСОБА_4, до ОСОБА_1 (місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_3), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради (місцезнаходження м.Тернопіль, б-р Шевченка,1), про припинення зловживання правами, спрямованим на завдання шкоди та порушення права ОСОБА_5 та малолітнього ОСОБА_6 на належне їм на праві власності нежитлове приміщення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Тернопільської області через Збаразький районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Дане рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складено 26 березня 2018 року.

СУДДЯ : І. В. ГУДИМА