Справа № 738/1351/17
№ провадження 2/738/11/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2018 року Менський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді: Савченка О.А.

з участю

секретаря: Лях Н.М.

представників позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2

відповідача: ОСОБА_3

представників відповідача: ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мена-Авангард» до ОСОБА_3, треті особи на стороні позивача ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2017 року до Менського районного суду Чернігівської області звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Мена-Авангард» з вказаним позовом в якому зазначає, що на підставі рішення загальних зборів учасників товариства від 26 червня 2017 року та акту приймання передачі від 27 червня 2017 року позивач отримав право грошової вимоги до відповідача на суму 1 500 000 гривень 00 копійок та відсотків. Відповідачу 31 липня 2017 року направлялася вимога про повернення позики та відсотків за користування грошовими коштами. Проте відповідач відмовився отримувати цінний лист з даною вимогою. В звязку з викладеним позивач просить стягнути з відповідача 1 500 000 гривень боргу, 948 653 гривні 50 копійок відсотків та 36 721 гривню 81 копійку сплаченого судового збору.

Ухвалою суду від 26 жовтня 2017 року залучено ОСОБА_7 та ОСОБА_6 до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача.

В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав наведених у позовній заяві та просили позов задовольнити.

Представники відповідача позовні вимоги не визнали, при цьому посилаючись на недоведеність факту отримання позики згідно боргової розписки саме відповідачем, а також на пропуск позивачем строку позовної давності. З огляду на це просили в задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини.

Відповідно до норми ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що 31 серпня 2013 року ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_6 1 500 000 гривень 00 копійок в якості позики, повернення яких гарантував на вимогу включаючи всі належні йому активи.

Вказане підтверджено наданою суду борговою розпискою від 31 серпня 2013 року (а.с. 88).

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно з ч. 2 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до приписів ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менше як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до висновку судово-почеркознавчої експертизи № 5703-5705/17-24 від 18 січня 2018 року підпис від імені ОСОБА_3 в розписці від 31 серпня 2013 року виконано рукописним способом чорнилом гелевої ручки без попередньої технічної підготовки та без застосування технічних засобів самим ОСОБА_3 (а.с. 98-110).

З огляду на викладене, суд виходить з того, що між сторонами була дотримана форма договору позики та представленою розпискою посвідчено передання позивачем відповідачеві 31 серпня 2013 року у борг 1 500 000 гривень 00 копійок.

За змістом ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до представленої боргової розписки від 31 серпня 2013 року ОСОБА_3 зобовязався повернути ОСОБА_6 борг у сумі 1 500 000 гривень 00 копійок на першу вимогу.

Згідно Договору про відступлення права вимоги (цесії) від 06 червня 2017 року ОСОБА_6 передав ОСОБА_7 право вимоги виконання грошових зобовязань за борговою розпискою від 31 серпня 2013 року (а.с. 5-8).

Як вбачається з копії протоколу № 5 загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Мена-Авангард» ОСОБА_7 передала до статутного капіталу товариства право грошової вимоги, що належало останній на підставі договору позики на вимогу за розпискою від 31.08.2013 року та Договору про відступлення права вимоги (цесії) від 06.06.2017 року (а.с. 9-14).

Згідно положень ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов'язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

Як встановлено в судовому засіданні у позивача на теперішній час знаходиться оригінал боргової розписки від 31.08.2013 року, що свідчить про те, що відповідач не виконав свої зобовязання та не повернув свій борг.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договором не встановлено розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Як вбачається з розрахунку суми процентів за позовом, станом на 31.07.2017 року, який здійснено обґрунтовано, відповідно до норм цивільного законодавства, заборгованість складає 948 653 гривні 50 копійок (а.с. 38).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

За зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобовязаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право предявити вимогу про виконання зобовязання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку (частина пята статті 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться в статтях 252 255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності повязується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України, якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом предявлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня предявлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Пунктом 3 частини першої статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобовязання настають правові наслідки у вигляді сплати неустойки.

Відповідно до частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Статтею 253 цього Кодексу визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За правилами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

В своїй заяві відповідач та його представники в своїх поясненнях піднімають питання про застосування спеціальної позовної давності, проте з огляду на вищевикладене, та те, що позивачем не заявлено вимоги про стягнення неустойки в контексті ст. 549 ЦК України, а лише відсотків визначених ст. 1048 ЦК України суд не вбачає підстав для застосування строків позовної давності.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесенні ним судові витрати у вигляді судового збору у сумі 36 729 гривень 81 копійка.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 76-81, 141, 259, 263 265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Мена-Авангард» до ОСОБА_3, треті особи на стороні позивача ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення коштів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, паспорт серії НК № 653984, який зареєстрований та проживає ІНФОРМАЦІЯ_2), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Мена-Авангард» (, 15600 Чернігівська область місто Мена вулиця Піщанівська, 28) грошові кошти в сумі 2 448 653 (два мільйони чотириста сорок вісім тисяч шістсот пятдесят три) гривні 50 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, паспорт серії НК № 653984, який зареєстрований та проживає ІНФОРМАЦІЯ_2), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Мена-Авангард» (, 15600 Чернігівська область місто Мена вулиця Піщанівська, 28) 36 729 (тридцять шість тисяч сімсот двадцять девять) гривень 81 копійку сплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Чернігівської області через Менський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: О.А. Савченко