Справа 642/6163/17
Провадження №2/642/317/18

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2018 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Бородіної О.В.,

при секретарі Буряковській К.Є.,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

встановив:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, ОСОБА_2 посилаючись на ст. ст.. 110, 112 СК України. Позивачем зазначено, що фактично сімейні відносини припинено з травня 2016 року у зв'язку з постійними сварками, різними поглядами на життя при яких продовження сімейних відносин є неможливим.

Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали.

Відповідач у судове засідання не зявилася, раніше було подано відзив на позовну заяву із запереченнями проти розірвання шлюбу, а також ОСОБА_2 надала через канцелярію суду заяву про надання строку на примирення.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримала заяву відповідача про надання строку для примирення.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Сторони зареєстрували шлюб 29 серпня 2013 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1294, про що свідчить свідоцтво про одруження Серія І-ВЛ № 349542.

Сторони мають сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Як зазначено позивачем у позовній заяві та фактично визнано відповідачем, між сторонами відсутнє взаєморозуміння, виникали суперечки з різних питань, шлюбно-сімейні відносини не підтримують, мешкають окремо.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Положеннями ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповіднодо ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірванняшлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

Що стосується надання строку для примирення, то суд зазначає наступне.

За змістом ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

З аналізу ст. 111 СК України вбачається, що закріплена у коментованій статті норма є диспозитивною.

Диспозитивність норми підкреслюється і у постанові Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», в якій зазначається, що вжиття заходів щодо примирення подружжя є можливістю суду, а не його обов'язком.

Оцінюючи доводи заяви відповідача щодо надання строку для примирення подружжя, суд враховує, що сторони тривалий час не підтримують шлюбно-сімейних стосунків, відповідачем у заяві та її представником у судовому засіданні не наведено доводів, які давали б підстави вважати про можливість відновлення шлюбних стосунків та збереження сім'ї, при цьому позивач має стійку позицію щодо розірвання шлюбу та неможливості примирення, тому суд приходить до висновку про недоцільність такого заходу, уникаючи формалізму.

Той факт, що сторони мають дитину, ІНФОРМАЦІЯ_2, само по собі не може бути підставою для відмови в розірванні шлюбу, оскільки судом встановлено, що сім'я фактично розпалась, розірвання шлюбу не впливає на права та обов'язки батьків по відношенню до дитини.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 259, 263, 264, 265, ЦПК України, ст.ст. 105, 110, 112 СК України, суд, -

вирішив :

Позовні вимоги задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 29 серпня 2013 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1294.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Харківської області через Ленінський районний суд м. Харкова.

Суддя: О.В.Бородіна