Справа № 396/1952/17
Провадження № 2/396/73/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.2018 року Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого: Гарбуз Ольга Анатоліївна

за участю секретаря судового засідання: Пономаренко Р.В.

позивач: ОСОБА_1,

представника позивача: ОСОБА_2,

представника відповідача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новоукраїнка цивільну справу за позовомОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом доОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. В обгрунтування позову вказує, що 11.05.2017 року близько 09.25 год. в м. Новоукраїнка по вул. Павлівська, ОСОБА_4, керуючи автомобілем НОМЕР_1, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_1, внаслідок чого остання звернулась за медичною допомогою до Новоукраїнської ЦРЛ. Внаслідок протиправних дій відповідача позивач зазнала моральної шкоди, яка полягає у фізичному болі і стражданні, яких вона зазнала у звязку з ушкодженням здоровя та яку оцінює в розмірі 10000,00 грн.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити з викладених в позові підстав. Одночасно зазначила, що після дорожно транспортної пригоди погіршилося самопочуття, пережила страх, стала не дочувати, ночами не спить, пересуватись самостійно не може, потребує сторонньої допомоги, спина її раніше хвилювала, але після ДТП ходити не може, приймає знеболюючі.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити з викладених в ньому підстав.

Представник підповідача ОСОБА_3 позовні вимоги не визнав повністю та просив в їх задоволенні відмовити. Одночасно зазначив, що не заперечують, що за участі відповідача здійснено ДТП, як наслідок ОСОБА_4 відшкодував ОСОБА_1 5000 грн., на лікування, вважають що сума вмтрачених коштів на лікування є меншою, тому вважають що цією сумою відшкодовано і матеріальну, і моральну шкоду. Розмір моральної шкоди який просить стягнути позивач є занадто великим.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши наявні у справі матеріали, оцінивши та проаналізувавши всі наявні докази по справі у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 20 січня 2016 року розглянув справу № 6 - 2808 цс 15, предметом якої був спір про відшкодування шкоди. При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого - право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості предявити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Судом встановлено, що згідно постанови про закриття кримінального провадження від 23.09.2017 року досудовим розслідуванням встановлено, що 12.05.2017 року близько 12:40 год., до ЧЧ Новоукраїнського ВП надійшло повідомлення фельдшера Новоукраїнської ЦРЛ ОСОБА_5, про те, що до Новоукраїнської ЦРЛ за медичною допомогою звернулась гр. ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителька м. Новоукраїнка вул. Сагайдачного 54, з діагнозом: забій лівої нирки.

Виїздом на місце СОГ встановлено, що 11.05.2017 року близько 09.25 год. в. Новоукраїнка по вул. Павлівська, гр. ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, житель ІНФОРМАЦІЯ_3, керуючи автомобілем НОМЕР_1, здійснив наїзд на пішохода гр. ОСОБА_1, внаслідок чого остання звернулась за медичною допомогою до Новоукраїнської ЦРЛ.

Відповідно до вищевказаної постанови слідчого Новоукраїнського ВП ГУНП в Кіровоградській області від 23 вересня 2017 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000537 від 12 травня 2017 року, закрито у зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення в діях водія ОСОБА_4 та встановлено, що кримінальна відповідальність за ст. 286 (порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспортного засобу особами, які керують транспортними засобами) настає за умови заподіяння наслідків у вигляді фізичної шкоди, яка є не менш небезпечною, ніж середньої тяжкості тілесне ушкодження. Відсутність тілесних ушкоджень, або заподіяння в результаті порушення правил безпеки дорожнього руху легких тілесних ушкоджень виключає застосування ст.286 КК України (а.с. 26-27).

З гідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Як розяснено в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

У ч. 1 ст. 1167 ЦК України відповідальність за моральну шкоду, завдану фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю покладається на особу, яка її завдала, за загальним правилом за наявності її вини. Тобто, ч. 1 ст. 1167 ЦК України визначає: по-перше, відповідальну за моральну шкоду особу, а саме, особу, яка її завдала; та по-друге, загальні умови відшкодування моральної шкоди - і серед інших, - наявність вини заподіювача, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті. У ч. 2 ст. 1167 ЦК України передбачені спеціальні випадки відшкодування моральної шкоди, коли на відміну від загальних правил, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, серед яких - і випадок відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Таким чином, ч. 2 ст. 1167 ЦК України передбачає підстави відшкодування моральної шкоди незалежно від вини заподіювача, проте не змінює відповідальну за відшкодування моральної шкоди особу, якою за змістом ст. 1167, 1187 ЦК України залишається особа, яка безпосередньо завдала моральну шкоду, а саме - особа, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів того, що шкоду, завдану позивачу, спричинено внаслідок непереборної сили або умислу останнього, а тому має нести відповідальність незалежно від доведеності вини у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди.

При цьому, суд вважає, що представник відповідача фактично визнає і заподіювання позивачу також моральної шкоди, так як стверджує, що відповідачем відшкодовано 5000 грн. в порядку компенсації за матеріальну та моральну шкоду, але відповідних доказів, що цією сумою погоджено та відшкодовано моральну шкоду відповідачем та його представником не представлено, а тому його покази в цій частині, суд оцінює критично. Позивач же стверджує, що шкоду в розмірі 5000 грн. відшкодовано в період лікування та на відшкодування витрат на лікування, чого не заперечується та не спростовується представником відповідача.

Відповідно до вимог ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог ст. 13 ч. 2 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду.

Позивачем доведено та установлено судом, що даною дорожньо-транспортною пригодою позивачу дійсно завдана моральна шкода, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких вона особа похилого віку зазнала у зв'язку з ушкодженням її здоров'я, у нервовому напруженні і хвилюванні, пережитому при ДТП, у фізичному болі та емоційному стресі, який вона перенла при ДТП, у побутових незручностях, що виникли у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у зміні побутових звичок, необхідності додаткових зусиль для організації звиклого образу життя після ДТП.

Крім того, позивач вимушена була проходити лікування, упродовж якого вона почувалася не зручно, не комфортно, була змушена пристосовуватись до негативних умов існування, порушилися її нормальні життєві зв'язки, весь час відчуває втому та потребує більшого відпочину, через болі в спині..

Враховуючи те, що моральну шкоду не можна відшкодувати у повному обсязі, так як не має і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

При визначені розміру відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, суд враховує вимоги розумності і справедливості, характер та тривалість заподіяння позивачу душевних страждань та вважає, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди в сумі 100000 грн., підлягають частковому задоволенню на суму 5000 грн.

Крім того, відповідно до ст. 141 ч. 1 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню відшкодування документально підтверджених (а.с. 4) судових витрат понесених позивачем у сумі 640 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 23, 1167-1168, 1187, ЦК України, ст.ст. 6-13, 81, 133, 141, 258, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 - на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7, Кіровоградської області- спричинену моральну шкоду в сумі 5000 ( п"ять тисяч ) грн. 00 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити за необгрунтованістю.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 - на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8 - судові витрати у розмірі 640 ( шістсот сорок) грн. 00 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Апеляційного суду Кіровоградської області або через Новоукраїнський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 12 лютого 2018 року.

Головуючий: О. А. Гарбуз