КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №756/2227/18 Головуючий у І інстанції - Луценко О.М.
апеляційне провадження №22-ц/824/892/2018 Доповідач у ІІ інстанції - Волохов Л.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2018 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Волохова Л.А.,

суддів: Сліпченка О.І., Іванової І.В.,

за участі секретаря Тимошевської С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 24 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди внаслідок залиття квартири,

встановив:

У лютому 2018 року позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди внаслідок залиття квартири.

Свої позовні вимоги ОСОБА_3 обґрунтовувала тим, що вона постійно проживає в квартирі АДРЕСА_1 яка належить їй на праві власності. У жовтні 2017 року відбулось залиття квартири позивача, чим завдано майну останнього матеріальну шкоду у розмірі 15 732,00 грн. Комісією ЖЕД-501 встановлено, що залиття квартири відбулося з вини відповідача, яка проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 Посилаючись на наведене, позивач просив стягнути з відповідача на користь позивача матеріальні збитки у сумі 15 732,00 грн., а також вирішити питання про стягнення судових витрат.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 24 липня 2018 року вказаний позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду у розмірі 15 732,00 гривень та вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з даним судовим рішенням, ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просила скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позивачу ОСОБА_3 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1.

Відповідно до акту про залиття, складеного 31.10.2017 року комісією ЖЕД-501, встановлено, що 15.10.2017 року в будинку за адресою АДРЕСА_2 трапилось залиття з вище розташованої квартири, причиною є залиття побутового характеру, оскільки мешканці квартири № 12 слюсаря - сантехника та аварійну службу не викликали, а залиття квартири НОМЕР_1 носить періодичний характер, внаслідок чого в квартирі пошкоджено: прихожа - стіни, стеля; ванна - стеля; кімната - стеля; кухня - стіни, стелі. Відповідач не оскаржував зазначений акт.

Положеннями ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватись моральних засад суспільства. Власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян.

За правилами ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 ст.1166 ЦК України встановлено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Статтею 1192 ЦК України визначено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Право на відшкодування матеріальних збитків серед способів захисту цивільних прав передбачене ст.22 ЦК України.

Статтею 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв'язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).

Обґрунтовуючи розмір завданої матеріальної шкоди, позивач посилається на звіт № 11/18 від 21.01.2018 проведеного ФОП ОСОБА_5, згідно з яким розмір майнової шкоди, який завдано позивачам внаслідок залиття квартири, складає 14 232,00 грн.

З метою відновлення свого порушеного права позивач понесла витрати, пов'язані з складанням висновку про розмір завданої матеріальної шкоди, у сумі 1 500,00 грн.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірних та обґрунтованих висновків про наявність підстав для задоволення позову, оскільки з вини відповідача було завдано позивачу матеріальну шкоду, яка становить 15 732,00 грн. та дані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами. Відповідачем не було надано суду належних та допустимих доказів, що шкоди завдано не з її вини.

Відтак, відповідачем не було надано належних, допустимих та достатніх доказів, які б свідчили про порушення судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, що, у свою чергу, призвело б до ухвалення незаконного рішення.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального права і процесуального права, а зводяться до переоцінки доказів, яким судом дана належна правова оцінка.

Таким чином рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, висновки суду є обґрунтованими, передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Ураховуючи наведене та положення ст.375 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ч. 6 ст. 259, ст. 268, 383 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 24 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Волохов Л.А.

Судді: Сліпченко О.І.

ІвановаІ.В.