Справа № 615/1517/17
Провадження № 2/615/111/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2018 року м. Валки

Валківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Токмакової А.П.

при секретарі Антоненко М.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Валки Харківської області цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Валківському та Коломацькому районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області про зміну розміру стягнення аліментів,

за участю позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

встановив:

24.11.2017 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить зменшити розмір аліментів, визначених рішенням Валківського районного суду Харківської області від 08.04.2013 року у справі № 615/424/13-ц, та стягувати з нього на користь відповідача аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, 06.01.2012 року в розмірі 1/8 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що рішенням Валківського районного суду Харківської області від 08.04.2013 року у справі №615/424/13-ц стягнуто з нього на користь відповідача аліменти на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до моменту досягнення нею повноліття.

Визначений судом розмір аліментів, який на даний час підлягає стягненню приводить позивача та його родину в скрутне матеріальне становище, оскільки після винесення рішення суду був змушений звільнитися, працює неофіційно, має нерегулярний мінливий дохід, перебивається тимчасовими заробітками. 02.09.2014 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_4, в шлюбі з якою народилася донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 Дружина ОСОБА_5 на даний час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, тому згідно ст.84 СК України потребує його матеріальної допомоги. Крім того, до складу сімї входить донька дружини від попереднього шлюбу ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка повністю знаходиться на його утриманні. Батько дитини ОСОБА_6 - ОСОБА_7 помер 08.01.2012 року.

Як зазначає позивач, дані обставини свідчать про зміну його сімейного та матеріального стану, так як кількість осіб, які перебувають на його утриманні значно збільшилась, що у відповідності до ст.192 СК України є підставою для зменшення розміру аліментів.

Перевірка позовної заяви проводилася за правилами Цивільного процесуального кодексу України в редакції, яка діяла на час пред'явлення позову.

13.12.2017 року відкрито провадження у цивільній справі та призначено у відкрите судове засідання. Копія позовної заяви та доданих до неї документів вручено відповідачу та третій особі.

15.12.2017 року набрав законної чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017 року.

Відповідно до п.9 ч.1 Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03.10.2017 року справи у судах першої інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

На підставі ухвали суду від 12.01.2018 року судовий розгляд цивільної справи продовжено за правилами ЦПК України в редакції від 03.10.2017 року, з урахуванням вимог ст.274 цього Кодексу за правилами загального позовного провадження, про що оголошено сторонам в підготовчому судовому засіданні та розяснено їм про порядок та строки виконання ними вимог ЦПК України в редакції від 03.10.2017 року, для чого відкладено розгляд справи на погоджені між сторонами строки.

Відповідач 09.01.2018 року подала відзив на позовну заяву, зі змісту якого з позовними вимогами не погоджується, вважає, що позов не підлягає задоволенню у повному обсязі, оскільки позивач не тільки не оскаржував рішення суду про стягнення аліментів, але і, як вказано у самому рішенні, подав до суду заяву, в якій зазначав, що позов визнає повністю. Як вбачається з наданої позивачем довідки, заборгованість по аліментам існує ще з 2013 року, тобто з початку призначення судом аліментів, хоча з їх розміром він був згоден.

Всупереч вимог ст.60 ЦПК України позивач не надав жодних доказів розміру своїх «мінливих» доходів. Звернула увагу суду, що він не є інвалідом та не має вад здоровя. Крім того, на протязі чотирьох років з моменту призначення аліментів не став на облік до центру зайнятості та не працевлаштувався, що характеризує його, як людину, яка не має відповідальності перед своїми дітьми, та порушує норми ст.ст.150,151,152,155,180 СК України.

На думку відповідача, аргумент позивача щодо знаходження у нього на утриманні дружини, малої дитини та доньки дружини, як підстави для зменшення розміру аліментів, не має ніякої логіки, оскільки аліменти присуджені у 2013 році, коли у позивача ще не було ні іншої дитини, ні нової дружини, а заборгованість у 2013 році вже була та продовжувала зростати у всіх наступних роках, що свідчить про небажання позивача приймати участь в утриманні спільної дитини.

При цьому просить врахувати, що дружина позивача знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, тому напевно отримує державну допомогу на дитину, а також допомогу у звязку з втратою годувальника на утримання дитини від першого шлюбу, батько якої помер. Вважає, що позивач навмисно не надав доказів отримання доходів членами його родини, всупереч вимог ст.60 (81, 175,177) ЦПК України, для приховання свого дійсного матеріального становища.

Посилаючись на ст.ст.180,185,ч.2 ст.182 СК України, відповідач зазначила, що позивач не вказав місце реєстрації та фактичного проживання її разом з дитиною, в той час, як йому відомо, що вони проживають у м. Харкові, куди відповідачу прийшлося переїхати у звязку з роботою. Працює пекарем у ФОП «Ворожкіна», де отримує заробітну платню у розмірі 2600 грн. Хоча життя у великому місті вимагає значних витрат, не має змоги влаштуватися на більш оплачувану роботу через малолітній вік дитини, яка ще й відвідує платний гурток - займається бальними танцями. Окрім перерахування періодичних платежів, наприклад, у 2017 році отримала від позивача 850 грн., ніякої участі останній в утриманні доньки не приймає: ні подарунків на свята, ні ліків, коли дитина хворіє. Сума, яку пропонує позивач, у середньому буде становити 677 грн., в той час, як 50 відсотків прожиткового мінімум для дитини відповідного віку становить 930 грн.

Позивач 30.01.2018 року надав відповідь на відзив, зі змісту якої не погодився з обставинами, викладеними у відзиві відповідача на позовну заяву, наполягає задовольнити заявлені позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на викладені в позові обставини.

Вказав, що не заперечує наявність заборгованості по сплаті аліментів. На час прийняття рішення про стягнення аліментів в нього не було ще іншої родини та другої дитини, саме на цій підставі не заперечував проти задоволення визначеного відповідачем розміру аліментів.

Як вказує позивач, викликає сумнів щодо достовірності наданої відповідачем в якості доказу довідки про доходи, оскільки на його погляд до неї на надано належних та достатніх доказів, що відповідач дійсно працює у ФОП "Ворожкіна" та отримує заробітну плату в сумі 2600 грн., а ФОП "Ворожкіна" в свою чергу, сплачує податок з доходів фізичних осіб в дохід Держави за найманого працівника. Крім того, відповідачем не надано доказів фактичного проживання в м. Харкові, куди їй нібито прийшлося переїхати в звязку з роботою.

Надана відповідачем довідка щодо зайняття дитини у клубі спортивного бального танцю "VIVAT-DANCE" на базі ДК "Ілліча" при ПАТ "Харківський канатний завод" не містить інформації, що дитина займається на платній основі, не зазначено юридичної та фактичної адреси даного гуртка та прізвища керівника. Доказів сплати за відвідування донькою саме платного гуртка (квитанцій тощо), відповідачем не надано.

Заперечує, що протягом 2017 року відповідач отримала від нього 850 грн. в рахунок сплати аліментів, оскільки відповідно до квитанцій ним перераховано на рахунок відповідача 2845 грн.

Відповідач 05.02.2018 року надала заперечення на відповідь на відзив позивача, в якому вказує, що зазначені позивачем обставини, на її думку, не є підставою для зменшення розміру аліментів, оскільки реєстрація іншого шлюбу не може бути причиною погіршення матеріального стану. Позивач є здоровим чоловіком, який свідомо не хоче працювати та забезпечувати належний рівень життя своєї дитини, свідомо відмовляється від своїх прямих обовязків щодо дитини.

Враховуючи, що обовязок утримувати дитину між батьками рівний, на думку відповідача, мінімальний розмір аліментів має складати 930 грн., але й такої суми недостатньо, щоб забезпечити дитині гідний рівень життя. Донька ходить до дитячого садка, де необхідно сплачувати за харчування, відвідує бальні танці на платній основі. Дитина весь час росте, їй необхідні нові речі та взуття, що коштує доволі дорого.

Наголосила, що з 2013 року у позивача існує заборгованість по аліментам, тому наявні підстави вважати, що він не збирався і не збирається сплачувати аліменти, а зменшує їх розмір тільки для того, щоб в майбутньому заборгованість була меншою. Позивач ніяким чином не довів, що його матеріальне становище стало гіршим, ніж було, оскільки аліменти він в повному обсязі не сплачує. Незрозуміло, чому мати малолітньої дитини має доводити, що їй дійсно необхідні гроші для її утримання, але як мати відповідач зобовязана захистити її права.

Вважає позов безпідставним, так як наведені позивачем обставини не знайшли свого підтвердження доказами, а тому задоволенню не підлягає, оскільки позивач є працездатною особою, будь-яких обмежень у працевлаштуванні не має, на обліку в центрі зайнятості як безробітний не перебуває, доказів того, що його майновий стан погіршився, у звязку із зміною сімейного стану, щоб унеможливлювало сплату аліментів, у раніше визначеному розмірі, суду не надано.

В судовому засіданні позивач підтримав позов, просив зменшити розмір присуджених йому до сплати аліментів на користь відповідача на утримання неповнолітньої доньки, посилаючись на те, що на час винесення рішення офіційно працював, аліменти вираховували із заробітної плати. Через деякий час після розлучення звільнився із займаної посади, але все одно за можливості сплачував щомісячно по 500 грн., коли 300 грн., коли нічого не платив, на підтвердження чого надавав чеки до ВДВС. Суму, необхідну для сплати аліментів, визначив самостійно на свій розсуд, враховуючи встановлену державним виконавцем суму на день предявлення виконавчого листа в березні 2013 року. Яку суму потрібно сплачувати, не цікавився, в звязку з чим виникла заборгованість, про наявність якої, не знав. В жовтні 2017 року державний виконавець попередив про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати аліментів, з якого дізнався про заборгованість в розмірі 30000 грн.

На даний час має нову сімю, перебуває в зареєстрованому шлюбі з іншою жінкою, з якою у них народилась дитина, ІНФОРМАЦІЯ_4 Дружина перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною, отримує мінімальну соціальну допомогу. На першу доньку соціальну допомогу дружина не отримує. Виплати, повязані із втратою годувальника, здійснюються на користь самої доньки, але мізерні. Враховуючи, що вона закінчує школу, випускний у школі та вступ до ВУЗу потребує значних витрат, які за викладених вище обставин лягають на його плечі.

Вказав, що основною підставою для зменшення розміру аліментів є наявність на його утриманні двох неповнолітніх дітей. Знає, що у відповідності до ст.183 СК України в даному випадку розмір аліментів не може бути меншим ніж 1/3 частина його заробітку. Доказів, які б надавали підстави для зменшення розміру аліментів до 1/8 частини на даний час немає.

Відповідач заперечила проти задоволення позову. Вказала, що вони з донькою проживають в ІНФОРМАЦІЯ_5, в квартирі, яку вона отримала у спадщину. Проживання у великому місті обходиться дорого. Отримує мінімальну зарплату, якої недостатньо для забезпечення в повній мірі умов проживання та розвитку дитини. На даний час не має можливості працювати в понад нормований робочий день, щоб отримувати більший дохід, оскільки необхідно забирати дитину з дитсадка, відводити на гуртки, що потребує також додаткових витрат. Після розлучення з позивачем останній жодного разу не зателефонував, не цікавиться життям та здоровям доньки.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився, пояснення або заяву про відкладення розгляду справи не направив.

ОСОБА_8 ч.1 ст.223 ЦПК України неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення інших процесуальних дій, в тому числі забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані суду докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони у справі є батьками малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, що підтверджується даними свідоцтва про народження серії 1-ВЛ № 267960, виданого 23.01.2012 року Високопільською сільською радою Валківського району Харківській області, актовий запис № 03.

Рішенням Валківського районного суду Харківської області від 08.04.2013 року у справі № 615/423/13-ц шлюб між сторонами розірвано.

Відповідно до рішення Валківського районного суду Харківської області від 08.04.2013 року у справі № 615/424/13-ц стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 19.03.2013 року до досягнення дитиною повноліття. Цивільну справу розглянуто за відсутності ОСОБА_1, який надіслав заяву, що не заперечує проти задоволення позову про стягнення аліментів на утримання дитини в заявленому позивачем розмірі.

Разом з тим, суд приймає до уваги, що надана позивачем копія рішення суду не містить обставин, які судом враховано при визначенні розміру аліментів. Сам розмір аліментів відповідає встановленому Законом розміру на час винесення рішення.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості по аліментам слідує, що станом на 01.10.2017 року його заборгованість по сплаті аліментів становить 29349,37 грн. Як завірив в судовому засіданні позивач, зменшення розміру аліментів надасть йому можливість погасити заборгованість та в подальшому не допускати її виникнення.

02.09.2014 року позивач зареєстрував шлюб з ОСОБА_4, що підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії І-ВЛ № 238118, виданого 02.09.2014 року ВДРАЦС реєстраційної служби Валківського РУЮ у Харківській області, актовий запис № 81.

В сімї росте малолітня донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (Свідоцтво про народження серії І-ВЛ № 456659, видане 12.07.2016 року Люботинським міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Харківській області, актовий запис № 118).

ОСОБА_8, складеного 23.11.2017 року комісією виконкому Люботинської міської ради Харківської області, позивач ОСОБА_1 та його дружина ОСОБА_5 проживають за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7, мають на утриманні малолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_8, - доньку дружини позивача від попереднього шлюбу, що підтверджується даними Свідоцтва про народження серії 1-ВЛ № 159592, виданого 21.03.2001 року Старомерчицькою селищною радою Валківського району Харківській області, актовий запис № 04.

Зі слів позивача, його дружина не має можливості працювати, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років.

Батько дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_8 - ОСОБА_7 помер 08.01.2012 року, що слідує із Свідоцтва про смерть серії 1-ВЛ № 347439, виданого 13.01.2012 року ВДРАЦС Люботинського МУЮ Харківської області, актовий запис № 16.

Позивач в судовому засіданні підтвердив, що донька ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_8 дійсно отримує соціальну допомогу в звязку з втратою годувальника, але враховуючи її вікові потреби, цих коштів недостатньо. Вважає своїм обовязком допомагати дружині у вихованні та забезпеченні її доньки, не дивлячись на наявність доходів. Доказів про наявність доходів надати не може, оскільки працює неофіційно.

З довідки про доходи відповідача ОСОБА_2, виданої 04.01.2018 року слідує, що вона працює у ФОП ОСОБА_9 з 02.10.2017 року, загальна сума доходу за період з жовтня 2017 року по грудень 2017 року становить 9600 грн.

ОСОБА_8 довідки адміністрації Комунального закладу «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №286 комбінованого типу Харківської міської ради» ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, дійсно виховується в даній установі з 01.09.2014 року по теперішній час. За час перебування в КЗ «ДНЗ № 286» доглядом та вихованням дитини займалась мати. Батько ОСОБА_1 не приймав участі у вихованні доньки, не цікавився її успіхами, жодного разу не відвідував батьківські збори.

Відповідно до довідки, наданої відповідачем, дитина займається у клубі спортивного бального танцю "VIVAT-DANCE" на базі ДК "Ілліча" при ПАТ "Харківський канатний завод". Суд приймає до уваги, що довідка не оформлена в передбаченому законом порядку, до того ж, не враховується судом при визначенні розміру аліментів, оскільки свідчить про додаткові витрати.

Ст.180 СК України зобовязує батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст.121 СК України права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому ст.ст.122 та 125 цього Кодексу.

Походження дитини від подружжя у відповідності до ч.1 ст.122 СК України визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, з урахуванням положень ч.2 ст.181 СК України може брати участь у її утриманні в грошовій (або) натуральній формі.

З положень ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька, або у твердій грошовій сумі.

При визначенні розміру аліментів у відповідності до ч.1 ст.182 СК України суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину згідно з положеннями ч.2 ст.182 СК України не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 СК України.

За змістом ст.183 СК України розмір аліментів, які підлягають стягненню на утримання двох дітей, становить одну третину заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.

Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

В п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року розяснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

У відповідності до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до приписів абз.3 ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обовязком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

ОСОБА_8 ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держави-учасниці відповідно до національних умов і в межах своїх можливостей вживають необхідних заходів щодо надання допомоги батькам та іншим особам, які виховують дітей, у здійсненні цього права і у випадку необхідності надають матеріальну допомогу і підтримують програми, особливо щодо забезпечення дитини харчуванням, одягом і житлом.

Встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 років до 18 років з 01 січня пo 30 червня 2018 року становить 1860 грн. на одну особу в розрахунку на місяць, який визначає вартісну величину достатнього для забезпечення нормального функціонування організму дитини, збереження її здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Як передбачає ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Ч. 2 цієї ж статті наголошує, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

В п.23 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розяснено, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

ОСОБА_8 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на викладене, враховуючи встановлений законом розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та обовязок обох батьків утримувати дітей, з метою створення умов, необхідних для всебічного розвитку обох дітей, відносно яких позивач має батьківські зобовязання, суд вважає необхідним зменшити розмір визначених судом аліментів до 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Керуючись ст.ст.212,213,215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зменшити розмір аліментів, визначених рішенням Валківського районного суду Харківської області від 08.04.2013 року у справі № 615/424/13-ц, стягувати з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_9, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_10, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття, тобто до 06.01.2030 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Валківський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 19.02.2018 року.

Суддя А.П. Токмакова