Дата документу 13.11.2018 Справа № 322/1159/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №22ц/807/123/18 Головуючий у 1 інстанції Гасанбеков С.С.
Суддя-доповідач: Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого: Полякова О.З.

суддів: Крилової О.В.

Кухаря С.В.

при секретарі: Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою Фермерського господарства «Саранчі М.П.» на ухвалу Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 17 травня 2018 року про призначення експертизи у справі за позовом ОСОБА_4 до Фермерського господарства «Саранчі М.П.» про визнання договору оренди недійсним,

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2017 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом, який згодом уточнила, до ФГ «Саранчі М.П.» про визнання договору оренди недійсним.

Ухвалою Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 17 травня 2018 у справі призначено почеркознавчу експертизу.

Не погоджуючись з ухвалою суду ФГ «Саранчі М.П.» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись напорушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача,пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи клопотання позивача щодо призначення у справі почеркознавчої експертизи, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що призначення експертизи є необхідною мірою, оскільки відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 103 ЦПК України, якщо для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких відповідні обставини встановити неможливо.

Доводи апеляційної скарги з приводу того, що ухвала суду є незаконною, оскільки вказані докази необхідні для проведення експертизи судом витребувані не були, є неспроможними з огляду на таке.

За приписами ст. 72 ЦПК України експерт має право заявляти клопотання про надання йому додаткових матеріалів і зразків, якщо експертиза призначена судом;

За положеннями статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов'язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

В силу принципу диспозитивності, закріпленого ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України обов'язок доказування і подання доказів визначений наступним чином: кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ч. 3 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 107 ЦПК України при визначені матеріалів, що надаються експерту чи експертній установі, суд у необхідних випадках вирішує питання про витребування відповідних матеріалів за правилами, передбаченими цим Кодексом для витребування доказів.

Так, дійсно, як вбачається з оскаржуваної ухвали, районний суд зазначив про необхідність надання для проведення експертизи оригіналу договору оренди земельної ділянки від 01 березня 2015 року з додатками та перелік вільних зразків підпису ОСОБА_4 (а.с. 86- зворот).

Також не заслуговує на увагу довід апеляційної скарги про те, що судом в порушення вимог «Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень» затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року №53/5, а саме п.3.4., зокрема щодо незазначені в оскаржуваній ухвалі даних про особливості вилучення, зберігання об'єкта дослідження або про інші обставини, що могли вплинути на його властивості та ознаки та надіслання належним чином засвідчених копій протоколів процесуальних дій.

Так, п.3.4. «Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень» затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року №53/5 визначено, що якщо в матеріалах справи є дані про особливості вилучення, вилучення, зберігання об'єкта дослідження або про інші обставини, що могли вплинути на його властивості та ознаки, про них слід зазначити в документів про призначення експертизи (залучення експерта) та надіслати засвідчені належним чином копії протоколів процесуальних дій в експертну установу (експертові).

Таким чином, зазначеним пунктом Інструкції визначено, що лише у разі наявності особливостей вилучення об'єкта дослідження або його зберігання або інших обставин, що могли вплинути на його властивості та ознаки, суд повинен зазначити про це в ухвалі про призначення експертизи, а також надіслати засвідчені належним чином копії протоколів процесуальних дій, зокрема щодо вилучення об'єкту дослідження.

Враховуючи той факт, що в даному випадку об'єктом дослідження було визначено договір оренди земельної ділянки, а саме щодо визначення справжності підпису орендодавця ОСОБА_4. в ньому, який і було надано для дослідження в експертну установу, будь-яких особливостей вилучення зазначеного об'єкту дослідження не було, обставини, які б могли вплинути на його властивості та ознаки також відсутні, слід дійти висновку про безпідставність доводів апеляційної скарги про порушення судом вимог п.3.4. «Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень» затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року №53/5.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист пав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Інші доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення питання.

З урахуванням наведеного, оскаржувана ухвала суду є такою, що постановлена з дотриманням вимог процесуального законодавства, а тому підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 374,375,381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Фермерського господарства «Саранчі М.П.» - залишити без задоволення.

Ухвалу Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 17 травня 2018 року про призначення експертизи у цій справі - залишити без змін.

Постанова є остаточною,касаційному оскарженню не підлягає.

Повна постанова складена 15 листопада 2018 року.

Головуючий

Судді: