Справа №647/1427/17
Провадження № 2/647/135/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.2018 року Бериславський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Кириленко М.О.,

за участю секретаря Пелюховської Л.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у місті Бериславі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, в своїх інтересах та в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_3; треті особи: Червономаяцька сільська рада Бериславського району Херсонської області, орган опіки та піклування Бериславської районної державної адміністрації про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщення та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи: ОСОБА_4, Червономаяцька сільська рада Бериславського району, орган опіки та піклування Бериславської районної державної адміністрації про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом вселення та зобов'язання не чинити перешкоди в користуванні житловим будинком,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, в своїх інтересах та в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_3; треті особи: Червономаяцька сільська рада Бериславського району Херсонської області, орган опіки та піклування Бериславської районної державної адміністрації про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщення. В обгрунтування позовних вимог посилалась на те, що вона на підставі Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 26.04.1994 року, є власником будинку АДРЕСА_1. У вказаному будинку зареєстрована її онука ОСОБА_2 та правнучка ОСОБА_3, які в будинку ніколи не проживали, використовують його виключно для реєстрації. Добровільно відповідачі з реєстрації не знімаються, їх реєстрація в будинку створює для позивача як власника ряд перешкод та незручностей, зокрема щодо сплати за водовідведення, має проблеми з оформленням субсидії. Крім того, не має змоги продати своє майно, бо новий покупець бажає отримати житло вільне від зареєстрованих осіб.

Просила суд усунути перешкоди у здійсненні права власності шляхом визнання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право користування будинком АДРЕСА_1.

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1, треті особи: ОСОБА_4, Червономаяцька сільська рада Бериславського району, орган опіки та піклування Бериславської районної державної адміністрації про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом вселення та зобов'язання не чинити перешкоди в користуванні житловим будинком. В обґрунтування позову посилається на те, що вона разом з братом ОСОБА_4 після розлучення батьків за згодою ОСОБА_1, яка є їх рідною бабусею, поселилася у будинку АДРЕСА_1, де проживала до досягнення повноліття. Після народження доньки - ОСОБА_3, позивач разом з донькою залишилися проживати у спірному будинку, за згодою ОСОБА_1 ОСОБА_3 зареєстрована у будинку. Приблизно через місяць після народження доньки відносини з бабусею та рідним братом ОСОБА_1 стали погіршуватися. ОСОБА_1 почала чинити перешкоди ОСОБА_2 у користуванні спірним житловим будинком, вчиняла сварки, не давала можливості користуватися житловим приміщенням та приміщеннями загального користування. З метою уникнення сварок ОСОБА_2 змушена була виїхати з будинку та винаймати житло для тимчасового проживання. Посилаючись на вимоги ст. 9 ЖК України, ст. 396 ЦК України просила суд усунути перешкоди у користуванні житловим будинком АДРЕСА_1, шляхом вселення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та зобов'язання ОСОБА_1 не чинити перешкоди в користуванні житловим будинком.

Ухвалою Бериславського районного суду Херсонської області від 08.08.2017 року позови об'єднані в одне провадження.

15.12.2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017, яким ЦПК України викладеного в новій реакції. У відповідності до п.9 п.1 Розділу ХІII Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції - справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України.

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні первісні позовні вимоги підтримали повністю з підстав, викладених у позовній заяві та заперечували щодо задоволення зустрічного позову. Доповнила, що онука ОСОБА_2 дійсно проживала у її будинку з моменту, коли її батьків було позбавлено батьківських прав та позивач була її опікуном. З 2002 року вона закінчила школу та переїхала до міста Берислав, де продовжувала навчатися. Після того вона лише провідувала її, в будинку не проживала. Коли в неї народилася донька, вона попросила зареєструвати її тимчасово в будинку з метою отримання соціальної допомоги. З моменту реєстрації правнучки у 2016 році вони також не проживають будинку, онука та правнучка проживають в м. Херсоні. У ОСОБА_2 була спадщина, яка залишилась від біологічної матері та батька, але вона від неї відмовилась на користь брата ОСОБА_4 Також позивач купила онукам ОСОБА_2 та ОСОБА_6 будинок у цьому ж селі, але він не переоформлений. Тому вважає, що ОСОБА_2 та її малолітня донька ОСОБА_3 втратили право на користування вищезгаданим будинком, оскільки не проживають в ньому більше року.

У судовому засіданні відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 та її представник адвокат ОСОБА_7 позовні вимоги не визнали, заперечували проти їх задоволення, та підтримали зустрічні позовні вимоги. Пояснила, що їй немає де зареєструватися. Бабуся купила будинок їм на двох з сестрою ОСОБА_6, але документи не переоформлені і вона позбавлена можливості там зареєструватися.

Представник третьої особи - органу опіки та піклування Бериславської районної державної адміністрації Горішня О.П. в судовому засіданні заперечувала проти визнання малолітньої ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, щодо інших позовних вимог покладалася на розсуд суду.

Від представника третьої особи - Червономаяцької сільської ради Бериславського району надійшла заява по розгляд справи у їх відсутність.

Третя особа за зустрічним позовом - ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, про час розгляду справи був повідомлений завчасно належним чином. Суд вважає можливим справу розглянути у його відсутність.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено:

Як вбачається з Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 26.04.1994 року, яке зареєстроване Херсонським державним бюро технічної інвентаризації 26.04.1994 року, є власником будинку АДРЕСА_1. ( а.с. 5)

З копії будинкової книги вбачається, що в будинку АДРЕСА_1 зареєстровані: з 07.07.2009 року - ОСОБА_2, з 07.06.2016 року - ОСОБА_9. ( а.с. 9- 11)

З довідки Червономаяцької сільської ради №2646 від 07.07.2017 року вбачається, що за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані та проживають ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_10. Також за цією адресою зареєстровані, але не проживають ОСОБА_2 та ОСОБА_3.( а.с. 17)

Згідно довідки виконавчого комітету Червономаяцької сільської ради №1388/16 від 0706.2016 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 з 07.06.2016 року ( а.с. 18)

З довідки Червономаяцької сільської ради №2653 від 10.07.2017 року вбачається, що ОСОБА_2 має наявне майно за адресою: АДРЕСА_2.( а.с. 19)

Згідно повідомлення депутата села Монастирське Крупка Ю.П. від 11.07.2017 року, ОСОБА_4, ОСОБА_2 та її донька зареєстровані в АДРЕСА_1 але не проживають.( а.с. 20 - 21)

Згідно акту обстеження умов проживання від 14.07.2017 року, складеного службою у справах дітей Бериславської районної державної адміністрації за адресою АДРЕСА_1, даний будинок не жилий, потребує ремонтних робіт (стяжки, заміни підлоги, вапнування та замазування тріщин) через те, що у будинку тривалий час ніхто не проживає. ОСОБА_1 проживає у літній кухні. Умови для виховання та розвитку дитини не створені.(а.с. 27)

З довідки управління праці та соціального захисту населення Корабельної районної у місті Херсоні ради №2023/1 від 22.07.2017 року вбачається, що ОСОБА_2 фактично проживає в АДРЕСА_3, їй призначена допомога як одинокій матері на ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а.с. 43).

З копії трудової книжки вбачається, що ОСОБА_2 з 10.10.2012 року працює вихователем Херсонського ясла-садка 44 комбінованого типу Херсонської міської ради. ( а.с. 114-116).

Свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_10 суду пояснили, що відповідач за первісним позовом у спірному будинку не проживає більше року. З малолітньою донькою не проживала в будинку жодного дня.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що бабуся не була проти реєстрації ОСОБА_2 та її доньки у будинку. Зараз склалися неприязні стосунки, її настроїли проти ОСОБА_2 родичі.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Зважаючи на те, що позивач за первісним позовом ОСОБА_1 бажає розпорядитися своїм майном, яке належить їй на праві приватної власності, на свій розсуд, остання звернулась до суду з позовом за захистом своїх прав та інтересів у зв'язку з неможливості реалізації такого.

Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що первісні позовні вимоги підлягають задоволенню.

Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України, з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

Відповідно до ч. 2 ст. 156, ст. 64 ЖК України до членів сім'ї власника будинку належать дружина (чоловік), їх діти і батьки. Членами сім"ї може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом із ним і ведуть спільне господарство.

ОСОБА_2 не надано суду жодного беззаперечного доказу того, що саме власником житла - ОСОБА_1 чинилися або чиняться будь-які перешкоди у користуванні будинком АДРЕСА_1. Крім того, як вбачається з акту обстеження у будинку відсутні умови для проживання разом з малолітньою дитиною.

Частиною другою ст.405 ЦК України визначено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Стаття 18 Закону України «Про охорону дитинства» передбачає право дитини на житло. Відповідно до вимог цього закону держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку.

Згідно із частиною четвертою ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає

Отже, судом встановлено факт відсутності відповідача та її малолітньої донки за первісним позовом у спірному будинку понад один рік без поважних причин, оскільки жодних перешкод в користуванні таким зі сторони позивача їм не чинилося.

Крім цього, як встановлено в судовому засіданні та стверджується матеріалами справи, ОСОБА_2 та її малолітня донька з моменту реєстрації малолітньої ОСОБА_3 07.06.2016 року у с. Монастирське (Ударник) не проживають, проживають у АДРЕСА_3.

Неповнолітня дитина може бути зареєстрована по місту проживання своїх батьків. Задоволення позову у даному випадку ніяким чином не буде порушувати права і інтереси дитини.

Разом з тим, за змістом ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 р. № 1382-ІV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.

У зв'язку з тим, що зазначений Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм житловим приміщенням, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши одночасно одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

З огляду на це, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства статей 71, 72, 116, 156 ЖК, ст. 405 ЦК (постанова Верховного Суду України від 16 січня 2012 р. у справі № 6-57цс11).

Посилання ОСОБА_2 на протиправну поведінку позивача - ОСОБА_1 відносно неї особисто та її малолітньої доньки, не підтверджують те, що остання чинить перешкоди в користуванні житлом.

Таким чином, зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 не підтверджуються належними та допустимими доказами, а відтак, не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.12,13,77,81,259,263-265,268 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 права користування житловим будинком АДРЕСА_1.

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 права користування житловим будинком АДРЕСА_1.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи: ОСОБА_4, Червономаяцька сільська рада Бериславського району, орган опіки та піклування Бериславської районної державної адміністрації про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом вселення та зобов'язання не чинити перешкоди в користуванні житловим будинком - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Херсонської області, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя М.О.Кириленко