Справа № 369/7566/17 Головуючий у І інстанції Дубас Т. В.
Провадження № 22-ц/780/420/18 Доповідач у 2 інстанції Голуб С. А.
Категорія 19 14.02.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 лютого 2018 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Голуб С.А.

суддів Приходько К.П., Таргоній Д.О.,

за участю секретаря Дрозда Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_3, на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» про захист прав споживача та стягнення пені за договором купівлі-продажу,

в с т а н о в и л а :

У липні 2017 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 24.06.2016 між ОСОБА_3 та ПАТ «ХК «Київміськбуд» укладено договір купівлі-продажу майнових прав № 15926/РН-К, згідно якого Покупцем придбано майнові права на квартиру АДРЕСА_1.

Вартість майнових прав на квартиру на момент підписання Договору становила 639 241,20 гривень, виходячи з вартості майнових прав за 1 кв.м. - 10 179,00 гривень.

Відповідно до п.п. 1.4. та 2.1.2. Договору, Відповідач зобов'язаний передати Позивачу за Актом прийому-передачі майнові права після отримання Сертифікату відповідності закінченого будівництвом об'єкта та проведення кінцевих розрахунків за фактично збудовану площу відповідно до технічного паспорту. Позивач набуває право власності на майнові права після підписання ним Акту прийому-передачі майнових прав.

Позивачем виконано свої зобов'язання за Договором та здійснено оплату 100 % вартості майнових прав в сумі 640 259,10 гривень, що підтверджується довідкою Компанії від 16.11.2016 № Ф/3603, сторонами 18.11.2016 підписано Акт прийому-передачі майнових прав, позивачем 28.11.2016 зареєстровано право власності на об'єкт будівництва, що свідчить про дійсний намір позивача на придбання об'єкту нерухомості.

Пунктом 6.1. Договору визначено, що запланований термін прийняття в експлуатацію Об'єкту будівництва - 30.06.2016.

В зв'язку з порушенням відповідачем терміну виконання своїх зобов'язань за Договором та не прийняття Об'єкту будівництва в експлуатацію 30.06.2016, позивачем 12.08.2016 направлено відповідачу заяву з проханням повідомити термін виконання договірних зобов'язань.

Листом № 03371/0/2-16 від 30.08.2016 відповідач повідомив, що Об'єкт будівництва введено в експлуатацію 23.08.2016.

Через порушення Відповідачем терміну виконання зобов'язань за Договором на 53 дні, 26.12.2016 позивачем направлено останньому претензію щодо сплати пені за прострочення виконання зобов'язань на суму 1 016 393,72 гривень на підставі статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів».

Листом № 00034/0/2-17 від 19.01.2017 відповідач повідомив про відсутність правових підстав для сплати штрафних санкцій.

Розмір пені за несвоєчасне виконання відповідачем своїх зобов'язань Договором не встановлено.

Пунктом 4.1. Договору визначено, що за невиконання або неналежне виконання зобов'язань за договором, Сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України.

Зобов'язальні відносини, як і інші цивільні правовідносини, виникають з обставин, визначених законом як юридичні факти.

Таким чином, розмір пені, який підлягає сплаті Відповідачем, становить 1 016 393,72 гривень (розрахунок додається).

На підставі викладеного, ОСОБА_3 просила суд першої інстанції стягнути з ПАТ «Холдингова компанія «Київміськбуд» на свою користь пеню за несвоєчасне виконання умов Договору купівлі-продажу майнових прав № 15926/РН-К від 24.06.2016 р в сумі 100 000,00 гривень.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 листопада 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, представником ОСОБА_3 ОСОБА_2, який діє на підставі довіреності, було подано апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до викладення обґрунтувань позовних вимог, які в апеляційній скарзі скаржник просить задовольнити, скасувавши рішення суду першої інстанції та задовольнивши позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу в якому зазначає, що між сторонами виникли правовідносини купівлі-продажу майнових прав, за якими позивач купила право набути у власність об'єкт інвестування після здачі будинку в експлуатацію.

Відповідач вважає, що Закон України «Про захист прав споживачів» на правовідносини сторін не розповсюджується, оскільки відповідач не є виконавцем в розумінні пункту 3 частини 1 статті 1 Закону, майнові права не охоплюються пунктами 18 ,19 частини 1 статті 1 Закону.

Крім того, відповідач акцентує увагу суду на те, що пунктом 2.1.2. Договору передбачено обов'язок компанії передати позивачу за Актом прийому-передачі майнові права після отримання Сертифікату відповідності закінченого будівництвом об'єкта та проведення кінцевих розрахунків за фактично збудовану площу відповідно до технічного паспорту, виготовленого суб'єктом господарювання, що проводить технічну інвентаризацію.

Також пункт 1.4. зазначеного договору передбачає, що компанія зобов'язана передати Позивачу майнові права на квартиру за актом приймання-передачі майнових прав після отримання сертифікату відповідності закінченого будівництвом об'єкта.

Отже у компанії виник обов'язок здійснити передачу майнових прав з моменту отримання Сертифікату відповідності закінченого будівництвом об'єкта та проведення кінцевих розрахунків. Відповідач звертає увагу суду на те, що термін вказаний в договорі не є остаточним. «Орієнтовний», «приблизний», «наближений» це синоніми прикметники «запланований». Таким чином, позивач тлумачить умови договору на свою користь. Без рахування дійсного змісту вказаної умови в договорі.

18.11.2016 року між сторонами Договору підписаний акт прийому-передачі майнових прав на Об'єкт до Договору купівлі-продажу майнових прав від 24.06.2016 року, де компанія передала, а позивач прийняв майнові права на Об'єкт. Таким чином, правовідносини між сторонами припинились належним виконанням зобов'язання без порушення умов договору та законодавства.

Суд викликав сторони в судове засідання для дачі пояснень по справі. Однак позивач та його представник в судове засідання не з'явились. ОСОБА_2 подав заяву про відкладення розгляду справи у зв'язку з його відсутністю в Україні. Однак судова колегія не визнала ці причини відсутності поважними і розглянула справу без його участі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників відповідача, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 24 червня 2016 року між ПАТ «Холдингова компанія «Київміськбуд» та ОСОБА_3 укладено договір купівлі продажу майнових прав № 15926/РН-К, відповідно до якого відповідач продав, а позивач придбав майнові права на об'єкт нерухомого майна, а саме квартиру АДРЕСА_1, на умовах та в порядку, що визначені у цьому договорі.

Відповідно до пункту 1.4 Договору купівлі-продажу Компанія зобов'язана передати Покупцеві майнові права на Квартиру, а покупець прийняти їх. Передача та приймання майнових прав здійснюється сторонами за Актом прийому-передачі майнових прав після отримання Сертифікату відповідності закінченого будівництвом об'єкта та проведення кінцевих розрахунків за фактично збудовану площу відповідно до технічного паспорту, виготовленого суб'єктом господарювання, що проводить технічну інвентаризацію.

Пунктом 3.1 Договору купівлі-продажу встановлено, що на дату його підписання вартість майнових прав на квартиру складає 639241,20 грн., виходячи з вартості майнових прав в перерахунку на 1 кв.м. - 10179,00 грн.

Відповідно до пункту 3.2. договору купівлі-продажу покупець зобов'язується здійснити оплату 99 % вартості майнових прав у розмірі 632930,22 грн.

Позивачем виконано свої зобов'язання за Договором - здійснено оплату 100 % вартості майнових прав в сумі 640 259,10 гривень, що підтверджується довідкою Компанії від 16.11.2016 № Ф/3603.

Пунктом 4.1. Договору визначено, що за невиконання або неналежне виконання зобов'язань за договором, Сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України.

Відповідно до пункту 6.1 Договору купівлі-продажу визначено що запланований термін прийняття в експлуатацію Об'єкту будівництва: 30 червня 2016 року.

18.11.2016 між ПАТ «Холдингова компанія «Київміськбуд» та ОСОБА_3 було підписано Акт прийому-передачі майнових прав на Об'єкт до Договору купівлі-продажу майнових прав № 15926/РН-К від 24.06.2016, за яким на виконання зобов'язань, визначених п. 1.1. Договору купівлі-продажу майнових прав № 15926/РН-К від 24.06.2016 р., який був укладений між сторонами, компанія передала, а покупець прийняв майнові права на об'єкт, а саме квартиру.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, за позивачем зареєстровано на праві власності квартиру АДРЕСА_1.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що в обов'язки ПАТ «ХК «Київміськбуд» входила передача покупцю майнових прав на спірну квартири в строк, встановлений в Договорі, за умов прийняття вказаного будинку в експлуатацію та сплатою позивачем вартості цієї квартири, а не безпосередньо здача спірного будинку в експлуатацію, як зазначає позивач.

Судова колегія погоджується із такими висновками суду першої інстанції виходячи з такого.

Судом першої інстанції було вірно визначено характер спірних правовідносин та норми чинного законодавства, які їх регулюють.

Так, у відповідності до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання, відповідно до ст. 526 ЦК України, має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За змістом ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як вбачається з матеріалів справи та як правильно встановлено судом першої інстанції між сторонами було укладено договір купівлі-продажу майнових прав. Згідно умов даного договору не передбачалася сплата неустойки за несвоєчасне виконання умов даного договору, окрім того позивачем не доведено ту обставину, що відповідачем умови договору були виконані поза межами строку, що встановлені в договорі, оскільки в договорі була зазначена орієнтовна дата введення будинку в експлуатацію.

Крім того, предметом договору є купівля-продаж майнових прав на квартиру і строк виконання договору, а саме передачі майнових прав від Компанії покупцеві пов'язаний не з конкретною календарною датою, а з настанням певних умов, а саме отримання Сертифікату відповідності закінченого будівництвом об'єкта, проведення розрахунків за фактично збудовану площу відповідно до технічного паспорту.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи наведене, судова колегія погоджується із судом першої інстанції в тому, що відповідач не довела в судовому засіданні прострочення виконання відповідачем зобов'язань до договором купівлі-продажу майнових прав, а тому підстави для задоволення позову не було.

У відповідності до ст.. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, і не підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і відповідно до вимог п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді: