ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/5210/17
провадження № 2/753/2558/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" лютого 2018 р. Дарницький районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Даниленко В.В.

при секретарі Пасько І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про зобов'язання не чинити перешкоди у користуванні квартирою,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 року ОСОБА_2 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_2) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 (далі по тексту - відповідач 1), ОСОБА_4 (далі по тексту - відповідач 2) про зобов'язання не чинити перешкоди у користуванні квартирою.

В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що сторони по справі є співвласниками квартири АДРЕСА_1, кожному належить по 1/3 частки. Проте, у позивача виникли суперечки щодо користування спільною частковою власністю, оскільки відповідачі змінили замки від вхідних дверей квартири та не впускають її. На підставі ст.ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України просила суд зобов'язати відповідачів не чинити перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1. Вселити ОСОБА_2 в зазначену квартиру.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі.

У судовому засіданні відповідач 1 ОСОБА_5 проти позову заперечував та просив у його задоволені відмовити.

У судовому засіданні представник відповідачів ОСОБА_6 проти позовних вимог заперечував, наголошував на тому, що матеріали справи не містять доказів щодо позовних вимог позивача, просив у задоволені позову відмовити.

Заслухавши пояснення представника позивача, заперечення відповідача, представника відповідачів, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність, взяти в оренду.

Ніхто не може бути позбавлений житла інакше як на підставі закону чи за рішенням суду.

Судом встановлено, що відповідно до інформаційної довідки КП КМБТІ № 6945 від 24.02.2017 року, квартира АДРЕСА_2 на праві власності зареєстрована за: ОСОБА_5 - 1/3, ОСОБА_4 - 1/3, ОСОБА_2 - 1/3 на підставі договору купівлі-продажу НОМЕР_1 від 17.08.2000 року та зареєстрованого в Бюро 18.08.2000 року (а.с. 10).

Відповідно до технічного паспорту, квартира розташована на 9 поверсі 16 поверхового будинку та складається з двох кімнат жилою площею 30,4 кв.м. (а.с. 11-13).

З позовної заяви вбачається, що у позивача виникли суперечки щодо користування спільною частковою власністю, оскільки відповідачі змінили замки від вхідних дверей квартири та не впускають її.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно зі ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Приписами статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Частиною першою статті 356 ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши осіб, які приймали участь у розгляді справи приходить до висновку про те, що у задоволені позову слід відмовити. Під час розгляду справи позивач не надала доказів, що відповідачі чинять перешкоди у користуванні спірною квартирою. Позивачем всупереч вимог ст.ст. 76-81 ЦПК України не надано доказів наявності таких перешкод.

Керуючись ст.ст. 316, 317, 319, 321, 356, ЦК України, ст.ст.4 ст. 1-23, 76-81, 89, 95, 131, 141, 258-259, 263-265, 279, 352, 354, 355,п.15.5) Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про зобов'язання не чинити перешкоди у користуванні квартирою - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: