Справа №345/4063/17
Провадження № 2/345/169/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.02.2018 року м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого - судді Миговича О.М.

секретаря - Бабійчук Л.В.

з участю: позивачки - ОСОБА_1

представника позивачки - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Калуші справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, суд -

в с т а н о в и в :

22 листопада 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_4 в якому просить суд стягнути з останнього неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів, у період часу з грудня 2015 року по 14.11.2017 року в сумі 2875,35 грн., посилаючись на те, що відповідач з власної вини не виконує своїх аліментних зобов'язань.

10.01.2018 року позивачка подала заяву в якій зменшила розмір позовних вимог та просить стягнути з відповідача 2437,15 грн неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Позивачка та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просять позов задоволити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що позов про стягнення пені поданий за період, за який вже було стягнуто пеню, а тому двічі стягнення пені за один й той самий період не може стягуватися. Просить у задоволенні позову відмовити.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що виконавчий лист №345/2910/13-ц від 05.06.2013 року перебуває на примусовому виконанні у відділі ДВС Калуського МРУЮ ГТУЮ в Івано-Франківській області, заборгованість по аліментам станом на 14.11.2017 року становить 6 138,31, що підтверджується довідкою-розрахунком державного виконавця. (а.с.4). Вказаний розрахунок не спростований відповідачем та узгоджується із наявними у справі доказами, тому покладає його в основу судового рішення.

Тож, для суду очевидним є факт того, що заборгованість ОСОБА_4 по сплаті аліментів утворилася перед позивачкою виключно з його вини.

Як вбачається з проведеного позивачкою розрахунку пені від суми несплачених ОСОБА_4 аліментів, така за кожен рік становить: за 2016 рік - 1107,90 гривень; за 2017 рік - 1767,45 гривень, а всього 2875,35 грн.

10.01.2018 року позивачка подала заяву в якій зменшила розмір позовних вимог та просить стягнути з відповідача 2437,15 грн неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, згідно поданого нею розрахунку: за 2016 рік - 669,70 грн, за 2017 рік - 1767,45 грн., а всього - 2437,15 грн. - (а.с.20-21).

У п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК України умов повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, то строк виконання цього обовязку буде різним, а тому кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Отже, пеня за прострочення зі сплати аліментів нараховується за кожним періодичним платежем окремо з дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, після чого розмір нарахованої пені за кожним щомісячним платежем підсумовується та визначається загальна сума пені за порушення аліментних зобовязань.

Виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, то за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується наступним чином: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість, а загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Такий правовий висновок зробив Верховний Суд України у справі № 6-300цс16 від 16 березня 2016 року.

Оскільки відповідач, всупереч вимогамст. 12, 13 ЦПК України, не надав належних та допустимих доказів відсутності його вини щодо несплати аліментів у повному обсязі, суд вбачає наявність підстав для стягнення пені.

З наданим позивачем розрахунком суд погоджується повною мірою, вважаючи його як математично правильним, так і таким, що проведений у чіткій відповідності з вимогами закону та баченням судової практики з даного приводу.

Враховуючи безспірний факт наявності у ОСОБА_4 заборгованості перед позивачкою по аліментах та його вину у цьому, а також правильність проведення позивачкою розрахунків по пені, суд вважає її вимоги повною мірою обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Згідно ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів, суд вважає позовні вимоги доведеними і обґрунтованими.

Згідно вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 640 гривень.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 247, 258, 280 ЦПК України, ст.ст. 180, 182, 183, 192, 194, 196 СК України, суд,

р і ш и в :

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, жителя АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_2, пеню (неустойку) за прострочення сплати аліментів у сумі - 2437,15 грн.

Стягнути із ОСОБА_4 - 640 грн. судового збору в дохід Державної судової адміністрації України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Івано-Франківської області, шляхом подачі апеляційної скарги через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Головуючий: