Дата документу 07.11.2018 Справа № 321/359/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №321/359/18 Головуючий у 1 інстанції Машкіна Н.В.
Провадження № 22-ц/807/88/18 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

Кухаря С.В.

за участю секретаря судового засідання Ващенко З.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Головного Управління Держгеокадастру у Запорізькій області на рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 25 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Головного Управління Держгеокадастру у Запорізькій області, треті особи: Михайлівська районна державна адміністрація Михайлівського району Запорізької області, Михайлівська селищна рада Михайлівського району Запорізької області, про визнання договору оренди поновленим,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Головного Управління Держгеокадастру у Запорізькій області про визнання договору оренди поновленим.

В обґрунтування позову зазначено, що 26 листопада 2007 року між Михайлівською районною державною адміністрацією Запорізької області, що у відповідності до ч.3 ст.122 Земельного кодексу України була розпорядником земельних ділянок із земель державної власності, як орендодавцем з одного боку, та позивачем, як орендарем з другого боку, було укладено Договір оренди землі, а саме: земельної ділянки кадастровий номер: НОМЕР_1, загальною площею: 16.6000 га, яка знаходиться на території Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області. Строк дії Договору 10 років. Договір був зареєстрований у Михайлівському районному відділі Запорізької філії Центру ДЗК 22 лютого 2008 року за № 14.

Надання позивачеві в оренду земельної ділянки із земель державної власності відбулося на підставі Розпорядження голови Михайлівської районної державної адміністрації № 493 від 24 вересня 2007.

26 грудня 2012 року між орендарем та орендодавцем була укладена додаткова угода, якою були викладені у новій редакції пункти 9; 10; 19 Договору, зокрема було визначено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки землі в рік з урахуванням коефіцієнтів індексації, а також було встановлено заборону зміни цільового призначення земельної ділянки без проекту її відведення та заборону на відчуження права оренди іншим особам, внесення до статутного фонду, передання у заставу, інші умови - залишені без змін.

Додаткова угода була зареєстрована у відділі держкомзему у Михайлівському районі Запорізької області, про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 26 грудня 2012 року за № 01386.

Оскільки Договір оренди землі від 26 листопада 2007 року був зареєстрований в Михайлівському районному відділі Запорізької філії Центру ДЗК 22 лютого 2008 року, то десятирічний строк його дії тривав до 22.02.2018 року включно.

Таким чином, одномісячний строк після закінчення Договору тривав до 22 березня 2018 року включно. Протягом цього часу позивач продовжував користуватись земельною ділянкою і листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі протягом одного місяця після його закінчення не отримував, тому відповідно до ч.6 ст.33 Закону № 161-ХІУ «Про оренду землі» він вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Враховуючи зазначене, просив визнати поновленим Договір оренди землі б/н від 26 листопада 2007 року, зареєстрований у Михайлівському районному відділі Запорізької філії Центру ДЗК, про що у Державному реєстрі земель було вчинено запис від 22 лютого 2008 року за № 14, на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором з урахуванням змін, внесених Додатковою угодою від 26 грудня 2012 року, зареєстрованою у відділі держкомзему у Михайлівському районі Запорізької області, про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 26 грудня 2012 року за № 01386.

Рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 25 травня 2018 року позов задоволено.

Поновлено Договір оренди землі б/н від 26 листопада 2007 року, зареєстрований у Михайлівському районному відділі Запорізької філії Центру ДЗК, про що у Державному реєстрі земель було вчинено запис від 22 лютого 2008 року за № 14, на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором з урахуванням змін, унесених Додатковою угодою від 26 грудня 2012 року, зареєстрованою у відділі держкомзему у Михайлівському районі Запорізької області, про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 26 грудня 2012 року за № 01386.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Головне Управління Держгеокадастру у Запорізькій області подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, просило рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволені позовних вимог.

Від ОСОБА_3 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. В обґрунтування зазначає, що судом було встановлено всі обставини, які підлягають встановленню для визнання договору оренди землі поновленим на підставі ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» та були доведені позивачем належними та допустимими доказами. Звертає увагу суду, що постанова Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2018 року в справі 594/376/17-ц прийнята пізніше, ніж судове рішення, на яке посилається апелянт (постанова Верховного Суду від 21 лютого 2018 року в господарській справі № 908/1164/17).

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

За приписами п.2 ч. 1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи позовні вимоги позивача суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності заявлених вимог.

Проте, судова колегія не погоджується з зазначеним висновком суду першої інстанції.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинного ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу свої вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Судом встановлено, що 26.11.2007 року між Михайлівською районною державною адміністрацією Запорізької області та ОСОБА_3 як орендарем з другого боку, було укладено Договір оренди землі стосовно земельної ділянки кадастровий номер: НОМЕР_1, загальною площею: 16.6000 га, яка знаходиться на території Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області (а.с. 5-7).

Договір зареєстрований у Михайлівському районному відділі Запорізької філії Центру ДЗК 22 лютого 2008 року за № 14 (а.с. 7, зворот).

Згідно п.8 Договір укладено на 10 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі він повинен не пізніше ніж за 90 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Згідно Прикінцевих положень цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Враховуючи дату державної реєстрації зазначеного договору оренди землі у Михайлівському районному відділі Запорізької філії Центру ДЗК - 22.02.2008 року, строк його дії до 22.02.2018 року включно.

26 грудня 2012 року між орендарем та орендодавцем була укладена додаткова угода, якою були викладені у новій редакції пункти 9; 10; 19 Договору, зокрема було визначено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки землі в рік з урахуванням коефіцієнтів індексації, а також було встановлено заборону зміни цільового призначення земельної ділянки без проекту її відведення та заборону на відчуження права оренди іншим особам, внесення до статутного фонду, передання у заставу, інші умови - залишені без змін (а.с. 11).

Додаткова угода була зареєстрована у відділі держкомзему у Михайлівському районі Запорізької області, про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 26 грудня 2012 року за № 01386.

01.01.2013 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" від 06.09.2012 року № 5245-17, відповідно до якого райдержадміністрації не наділено повноваженнями щодо розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності за межами населених пунктів. Вищезазначені повноваження передано до центральних органів виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальних органів. На території Запорізької області дані функції передано Головному управлінню Держземагенства у Запорізькій області.

У відповідності до статті 33 Закону України "Про оренду землі", по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Як неодноразово зазначав Верховний Суд України, переважне право орендаря на поновлення договору оренди землі може бути реалізоване шляхом двох окремих правових підстав: перша наведена у ч.1-ч.5 вказаної статті, друга - у ч. 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі".

За змістом ч.1-ч.5 згаданої статті, орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Правова конструкція, передбачена ч.1-ч.5 статті 33 Закону України "Про оренду землі" узгоджується з положеннями статті 777 Цивільного кодексу України, яка встановлює загальний принцип реалізації переважного права наймача на продовження договору найму на новий строк. За змістом згаданої статті Цивільного кодексу України, наймач, який належно виконує свої обов'язки за договором найму, після спливу строку договору має переважне право перед іншими особами на укладення договору найму на новий строк. Наймач, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору найму на новий строк, зобов'язаний повідомити про це наймодавця до спливу строку договору найму у строк, встановлений договором, а якщо він не встановлений договором, - в розумний строк.

У відповідності до ч.6 статті 33 Закону України "Про оренду землі" встановлено іншу правову підставу, яка полягає в наступному: у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Отже, ч.1-ч.5 статті 33 Закону України "Про оренду землі" передбачає, що орендар ініціює питання поновлення договору оренди землі на новий строк шляхом направлення орендодавцю листа-повідомлення та проекту додаткової угоди. Отримавши зазначений лист-повідомлення та проект додаткової угоди, орендодавець вчиняє ряд юридично значимих дій, а саме: (а) перевіряє його на відповідність вимогам закону, (б) узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, (в) приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), (г) укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі.

Якщо орендар, маючи на меті реалізацію свого переважного права на поновлення договору оренди землі на новий строк, ініціював перед орендодавцем питання про таке поновлення, скориставшись правовим механізмом ч.1-ч.5 статті 33 Закону України "Про оренду землі", то ч. 6 вказаної статті не може бути застосована до таких правовідносин, оскільки ч.6 статті 33 Закону України "Про оренду землі": (1) не передбачає звернення орендаря до орендодавця; (2) переговори сторін щодо зміни (за необхідності) істотних умов не проводяться.

Таким чином, виходячи з того, що ч.1-ч.5 та ч.6 статті 33 Закону України "Про оренду землі" містять дві окремі правові підстави реалізації орендаря свого переважного права на поновлення договору оренди землі, вони не можуть бути застосовані одночасно, оскільки є різними за своєю правовою природою, механізмом застосування та правовими наслідками.

Судами встановлено, що в ході листування між сторонами щодо поновлення договору оренди на новий строк у відповідності до ч.1-ч.5 Закону України "Про оренду землі" Головним управлінням Держгеокадастру було направлено орендарю (позивачу) лист від 24.11.2017 р. № 31-8-0.6-7327/2-17, яким запропоновано поновити договір оренди № 29 від 27 квітня 2007 року на інших умовах, а саме: 8% орендної плати від нормативної грошової оцінки земельної ділянки з терміном дії договору оренди 7 років. Орендар (позивач) відповіді на таку пропозицію не надав. Апеляційний суд приходить до висновку, що оскільки сторони не досягли домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору, переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припинилося. В свою чергу, за вказаних обставин, відсутні правові підстави вважати, що у позивача виникло право на позов на підставі частини 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі" з посиланням на те, що позивач після закінчення терміну дії договору оренди землі продовжив користуватися земельною ділянкою за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі.

Сам лише факт спливу місячного строку за відсутністю листа-повідомлення орендодавця про заперечення в поновленні договору оренди, разом з іншими підставами, вказаними в ч.6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", не може свідчити про автоматичне поновлення договору оренди землі за наявності вже застосованого позивачем поновлення договору оренди на підставі ч.1-ч.5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" та наявності заперечень з боку орендодавця (Держгеокадастру) у його поновленні.

Враховуючи вищенаведене, суд відхиляє довід позивача, що він має право на продовження договору оренди земельної ділянки на підставі п.6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", оскільки останній продовжує користуватися земельною ділянкою протягом одного місяця після закінчення строку дії договору землі та не отримував письмового повідомлення про відсутність наміру орендодавця продовжувати зазначений договір; Крім того, позивач зазначає, що всі заперечення відповідача щодо продовження строку дії договору відбулись до закінчення його дії.

У свою чергу, щодо того, що позивач вважає неправомірною відмову у поновленні договору оренди землі строком на 10 років, суд зазначає, що у даному випадку законодавством не передбачено повноваження суду щодо самостійного визначення або зміни істотних умов договору (строку дії договору), оскільки це вирішується сторонами договору на основі їх вільного волевиявлення.

Зважаючи на викладене, суд першої інстанцій неправильно застосував норми матеріального права до спірних правовідносин, у зв'язку з чим апеляційний суд вважає за необхідне - задовольнити апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, оскаржуване рішення суду першої інстанції скасувати з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Також, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне стягнути із ОСОБА_3 на користь Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області відповідно до положень ст. 4 Закону України "Про судовий збір", ст. 141 ЦПК України, сплачений судовий збір при подачі апеляційної скарги у розмірі 1057 грн. 20 коп.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381- 384 ЦПК України, судова колегія,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного Управління Держгеокадастру у Запорізькій області задовольнити.

Рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 25 травня 2018 року скасувати та прийняти постанову наступного змісту.

У задоволені позову ОСОБА_3 до Головного Управління Держгеокадастру у Запорізькій області, треті особи: Михайлівська районна державна адміністрація Михайлівського району Запорізької області, Михайлівська селищна рада Михайлівського району Запорізької області, про визнання договору оренди поновленим - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області судові витрати у розмірі 1057 грн. 20 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 13 листопада 2018 року.

Головуючий

Судді: