Справа № 642/867/17
Провадження № 4-с/642/9/18
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

05 лютого 2018 року Ленінський районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді - Бородіної О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Буряковської К.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ленінського районного суду м. Харкова скаргу ОСОБА_1 на дії заступника начальника Ленінського відділу державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 щодо визнання незаконною та скасування постанови про накладення штрафу, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2017 року до суду звернувся ОСОБА_1 через представника ОСОБА_3 із позовом, в якому просив: визнати дії заступника начальника Ленінського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального Управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 щодо накладення штрафу на ОСОБА_1 згідно постанови від 03.02.2017 в ВП №53167080 - неправомірними; скасувати постанову заступника начальника Ленінського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального Управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 від 03.02.2017 по ВП №53167080 про накладення штрафу на ОСОБА_1; стягнути суму сплаченого судового збору у сумі 640 грн.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 13 березня 2017 року скаргу ОСОБА_1 було задоволено (а.с. 33-36).

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 19 червня 2017 року вищевказану ухвалу від 13.03.2017 року скасовано та справу направлено на новий розгляд (а.с. 110-112).

18 липня 2017 року представник заявника ОСОБА_1 ОСОБА_3 подав до суду уточнену скаргу, у якій просив визнати дії заступника начальника Ленінського ВДВС м. харкова ГТУЮ у Харківській області ОСОБА_2 неправомірними. Скасувати постанову про накладення штрафу на ОСОБА_1 від 03.02.2017 року.

Ухвалою суду від 18 липня 2017 року провадження за вищевказаною справою було відкрито.

09.10.2017 року ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова скаргу ОСОБА_1 залишено без розгляду(а.с.142-143).

Постановою Апеляційного суду Харківської області від 09 січня 2018 року вищевказану ухвалу скасовано та справу направлено для продовження розгляду (а.с. 174-175).

Так, ОСОБА_1 оскаржує дії заступника начальника Ленінського відділу державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2, та просить скасувати постанову про накладення штрафу.

В обгрунтування своєї скарги зазначає, що 06.02.2017 року він отримав рекомендований лист в якому була постанова про накладення штрафу від 03.02.2017 року у розмірі 1700 грн. 00 коп. по виконавчому провадженню( ВП №53167080) по примусовому виконанню виконавчого листа №642/4887/16-ц виданого 15.12.2016 року Ленінським районним судом м. Харкова .

У постанові було зазначено , що під час перевірки виконання рішення суду при виході за адресою: АДРЕСА_1 було встановлено, що рішення суду боржником не виконано, що є підставою для накладення штрафу.

Але про те, що є виконавче провадження ОСОБА_1 не знав і знати не міг, так як будь-яких листів і документів про відкриття виконавчого провадження від заступника начальника Ленінського ВДВС м. Харкова ГТУЮ у Харківській області не отримував. Та про ухвалення заочного рішення за яким видано виконавчий лист ОСОБА_1 також небуло відомо.

07.07.2017 року представник заявника ознайомився з матеріалами виконавчого провадження ВП № 53167080 , та було встановлено, що на виконанні дійсно є виконавчий лист № 642/4887/16-ц виданий 15.12.2016 року Ленінським районним судом м. Харкова.

Матеріали виконавчого провадження містять тільки одне поштове відправлення за адресою :м. Харків, пров.Гладківський, 17, яке було повернуто за збігом часу збереження. У матеріалах виконавчого провадження відсутні будь-які відмітки про те, що ОСОБА_1 отримав від Ленінського ВДВС м. Харкова ГТУЮ у Харківській області будь-які документи.

У скарзі заявник посилається на те,що заступник начальника Ленінського ВДВС м. Харкова ОСОБА_2 при винесені постанови про накладення штрафу, грубо порушив норми ст. 75 ЗУ «Про виконавче провадження», яка передбачає накладення штрафу на боржника у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення; порушив норми ст.63 ЗУ «Про виконавче провадження» , яка передбачає, що за рішенням, за яким боржник зобовязаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного ст. 6 ЗУ «Про виконавче провадження» перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження, а у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів( за рішенням, що підлягає негайному виконанню - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Та у п. 2 Постанови про накладення штрафу від 03.02.2017 року зобовязано боржника виконати рішення протягом 3-х робочих днів.

Відповідно до положень ст.383 ЦПК України (в редакції на момент звернення із скаргою), як сторона виконавчого провадження заявник звернувся до суду із скаргою, оскільки вважає неправомірними дії державного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до вимог ЦПК України, вважає притягнення його до відповідальності за невиконання рішення безпідставним і протиправним, оскільки він жодним чином не був повідомлений про відкриття відносно нього виконавчого провадження, йому не було відомо щодо необхідності вчиняти будь-які дії.

В судовому засіданні представник заявника вимоги скарги підтримав та просив її задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в ній.

Державний виконавець Ступін В.В. в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечив та просив відмовити у її задоволенні, посилаючись на підстави, зазначені у письмовому відзиві, крім того, пояснивши, що вся кореспонденція боржнику ОСОБА_1 направлялася за адресою, вказаною у виконавчому листі, згідно поштового повідомлення конверт з копією постанови про відкриття виконавчого провадження повернувся на адресу Ленінського ВДВС ХМУЮ з відміткою «за закінченням терміну зберігання», в подальшому кореспонденція направлялася за встановленою адресою фактичного місця мешкання боржника.

Дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, вислухавши думку представника заявника та державного виконавця, суд прийшов до висновку, що вона є обґрунтованою та підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України (в редакції на час звернення із скарглю) , сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Статтею 447 ЦПК України (в новій редакції) також визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Пунктом 1 та 6 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

19.10.2016 Ленінським районним судом м. Харкова було ухвалено заочне рішення про зобов»язання ОСОБА_1 передати ОСОБА_4 автомобіль марки Toyota Land Cruiser 150, 2010 р.в., р/н НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) JTEBU3FJ605011310, а у випадку неможливості передання майна відшкодувати завдані збитки.

На підставі вказаного рішення судом 15.12.2016 було видано виконавчий лист.

20.12.2016 заступником начальника Ленінського ВДВС ХМУЮ ОСОБА_2 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №53167080, визначено строк протягом 10 робочих днів для добровільного виконання зазначеного рішення боржником ОСОБА_1

Копія зазначеної постанови була направлена на адресу зареєстрованого місця проживання ОСОБА_1 м. Харків, пров. Гладківський, 17.

З оглянутого в судовому засіданні конверта з поштовим повідомленням, вказана вище копія постанови про відкриття виконавчого провадження №53167080 від 20.12.2016 повернулася з відміткою «за закінченням терміну зберігання», тобто боржником фактично не була отримана.

В подальшому, як пояснив державний виконавець Ступін В.В., було встановлено фактичне місце мешкання боржника ОСОБА_1 АДРЕСА_2.

Як зазначено державним виконавцем Ступіним В.В. 03.02.2017 було здійснено виїзд за адресою: м. Харків, вул. Дружби Народів, 237, і було встановлено, що рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 19.10.2016 боржником фактично не виконано.

03.02.2017 державним виконавцем Ступіним В.В. на підставі ст.. ст.. 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову про накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмір 1700 грн.

Скаржник, не погоджуючись з зазначеною постановою, у встановлений законом строк звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Ленінського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального Управління юстиції у Харківській області про визнання дій неправомірними та скасування постанови.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 13.02.2017 позивачу було відмовлено у відкритті провадження за вказаним позовом у звязку з його непідсудністю.

До Ленінського районного суду м. Харкова представник ОСОБА_1 звернувся 21.02.2017.

Скаржник зазначає, що про наявність виконавчого провадження він дізнався лише 03.02.2017 під час зустрічі з державним виконавцем Ступіним В.В., та 07.02.2017 після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження.

Крім того, представник заявника зазначив, що копію постанови про відкриття виконавчого провадження ОСОБА_1 не отримано дотепер.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 05.05.2017 року поновлено ОСОБА_1 строк для подання скарги на постанову про накладення штрафу від 03.02.2017 року.

Відповідно до частини першої статті 6 Закону ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов»язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Державний виконавець зобов»язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 11 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Досліджуючи вимоги заявника , суд виходить з положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження», у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобовязує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Судом встановлено, що будь-які докази на підтвердження невиконання без поважних причин у встановлений строк рішення боржником ОСОБА_1 в матеріалах справи відсутні.

Згідно ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються курєром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Суд критично ставиться до поданих державним виконавцем заперечень, оскільки всупереч ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» до заперечень не надано належних доказів отримання боржником постанови державного виконавця.

З дослідженого, судом встановлено, що до суду державним виконавцем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що оскаржувана постанова від 03.02.2017 року була винесена державним виконавцем після з»ясування, чи отримана боржником копія постанови про відкриття виконавчого провадження, чи здійснені ним дії, спрямовані на добровільне виконання рішення у встановлений постановою строк.

Отже, винесення державним виконавцем постанови від 03.02.2017 року про накладення штрафу за виконавчим листом № 642/4887/16-ц є передчасним, оскільки не ґрунтується на вимогах Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 2 ст. 451ЦПК Україниу разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов»язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбаченостаттею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року.

Відповідно до постанови ВССУ від 07.02.2014 року №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов'язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно розяснень, наданих ВССУ у п.18 постанови пленуму від 07.02.2014 року №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу.

Аналізуючи матеріали справи, фактичні обставини та відповідні їм правовідносини у їх сукупності та взаємозвязку, суд прийшов до висновку, що постанова про накладення штрафу за невиконання виконавчого листа від 03.02.2017 року у виконавчому провадженні ВП №53167080 є неправомірною та підлягає скасуванню.

Керуючись ст. 447, 449, 451 ЦПК України, ст.74, 75 Закону України «Про виконавче провадження», суд

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 на дії заступника начальника Ленінського відділу державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 щодо визнання незаконною та скасування постанови про накладення штрафу задовольнити.

Визнати неправомірною та скасувати постанову заступника начальника Ленінського відділу державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 від 03.02.2017 року про накладення штрафу за невиконання вимог виконавчого листа № 642/4887/16-ц , виданого 15.12. 2016 року Ленінським районним судом м. Харкова.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області на період дії перехідних положень через суд першої інстанції шляхом подачі Апеляційної скарги в 15-денний строк з дня проголошення ухвали.

Суддя О.В. Бородіна