АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №754/11516/17

провадження № 22-ц/796/2645/2018

22 березня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів:

головуючого - судді Кирилюк Г.М.,

суддів: Рейнарт І.М., Музичко С.Г.

при секретарі Іванову В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 26 грудня 2017 року у складі судді Галась І.А,

встановив:

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за нею право особистої власності на гаражний бокс АДРЕСА_1 площею 39, 80 кв.м., розташований по АДРЕСА_2

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 16 лютого 1985 року між нею та відповідачем ОСОБА_2 було укладено шлюб.

Під час шлюбу ними було придбано гаражний бокс АДРЕСА_1 площею 39,80 кв.м., розташований по АДРЕСА_2 та автомобіль Москвич 2141, номерний знак НОМЕР_1.

Відповідач їй повідомив, що продав вищевказаний автомобіль по генеральній довіреності та надав право користування гаражним боксом третім особам.

Посилаючись на те, що такі дії відповідача шкодять інтересам сім'ї, з урахуванням вимог ч. 2 ст. 70 СК України, просила позов задовольнити.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 26 грудня 2017 року позов задоволено частково. Визнано право власності ОСОБА_1 на 1/2 частину гаражного боксу АДРЕСА_1, по вулиці Електротехнічній, 64 в місті Києві. Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Деснянського районного суду м. Києва від 26 грудня 2017 р. та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги про поділ майна подружжя задовольнити повністю, визнати за нею право власності на гаражний бокс АДРЕСА_1 площею 39,80 кв.м., розташований по АДРЕСА_2 Судові витрати покласти на відповідача.

Свої доводи обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не в повній мірі та неправильно встановлені обставини, які мають значення для справи.

Зазначила, що просила відступити від принципу рівності часток подружжя на майно, що належить їм на праві спільної сумісної власності, з огляду на те, що відповідач без її згоди розпорядився автомобілем Москвич 2141, номерний знак НОМЕР_1, та передав його третій особі. Відповідач підтвердив, що автомобіль було ним продано, хоча будь-яких підтверджуючих документів не надав. Проте суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про визнання за нею права власності лише на Ѕ частину гаражного боксу, чим порушив принцип справедливості.

Відзив на апеляційну скаргу відповідач не надав.

В судовому засіданні позивач апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити. Пояснила, що припинила шлюбні відносини з відповідачем з червня 2012 року. У 2013 році вона дізналась про те, що відповідач віддав автомобіль сторонній особі. 18 листопада 2017 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано.

Відповідач проти задоволення апеляційної скарги заперечував. Пояснив, що у 1993 році, під час перебування у шлюбі з позивачем, ними було набуто у власність автомобіль марки М21412, 1993 року виписку. У 2013 році він передав вказаний автомобіль на запчастини, за що отримав 5000 грн. Будь-яких договорів відчуження автомобіля ним укладено не було, він до цього часу рахується його власником.

Відповідно до п. 8 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІ від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч.6 ст.147 Закону України від 02 червня 2016 року №1402- VІІІ "Про судоустрій і статус суддів", у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень цього Закону, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 16 лютого 1985 року по 18 листопада 2017 року.

За час перебування у шлюбі сторонами набуто у власність гаражний бокс АДРЕСА_1 площею 39,80 кв.м., який розташований по АДРЕСА_2, про що на ім'я ОСОБА_3 видано свідоцтво про право власності від 22 травня 2006 року (а.с.5).

Також встановлено, що за час шлюбу сторони набули у власність автомобіль марки М21412, 1993 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно зі ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Статтею 65 СК України передбачено що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

У ч. 1 ст. 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Як роз'яснив судам Пленум Верховного Суду України у п. 23 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання.

Суд першої інстанції, встановивши, що гаражний бокс АДРЕСА_1 площею 39,80 кв.м., який розташований по АДРЕСА_2, був придбаний в період шлюбу, дійшов обґрунтованого висновку про його поділ виходячи з рівності частки майна дружини та чоловіка.

За відсутності доказів того, що автомобіль марки М21412, 1993 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, було відчужено відповідачем за цивільно-правовою угодою, останній є спільним майном подружжя та може бути предметом поділу у разі пред'явлення відповідного позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 70 СК України при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема, якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї.

Передача відповідачем транспортного засобу в користування третій особі не є обставиною, що свідчить про витрачання майна на шкоду інтересам сім'ї та про можливість відступлення від засади рівності часток подружжя з позбавленням особи права на частку у праві власності на гаражний бокс.

Крім цього, у випадку коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив відчуження майна чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість може бути враховано судом при поділі.

Разом з тим, сторони не дійшли згоди щодо можливої вартості автомобіля на час розгляду справи, жодного доказу на підтвердження вартості цього майна матеріли справи також не містять. За таких підстав таке майно не може бути враховано судом при поділі.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384ЦПК України

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 26 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: