РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2018 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючої судді Мороз В.О.,

за участю секретаря Козельської Г.В.,

розглянувши в письмовому провадженні в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України в залі суду м. Хмельницького цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Хмельницької районної державної нотаріальної контори про визнання незаконною постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій та зобовязання до вчинення дій, -

встановив :

12 грудня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до Хмельницької районної державної нотаріальної контори про визнання незаконною постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій та зобовязання до вчинення дій, мотивуючи свої вимоги тим, що 02.01.1996 року померла його мати - ОСОБА_2 Після її смерті позивач у встановлений законом строк, звернувся до державної районної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та вчинив усі необхідні дії, передбачені законодавством, яке діяло на той час для прийняття спадщини. Вказує, що під час оформлення спадщини він повідомив нотаріуса про можливість прийняття спадщини іншим спадкоємцем, ОСОБА_3, який проживав за межами України. 26.01.2001 року позивач отримав свідоцтво на 1/2 частину спадкового майна, а саме: житлового будинку № 42 з надвірними будівлями, який знаходиться в с. Редвинці, Хмельницького р-ну, Хмельницької області по вул. Фрунзе. А 24.03.2011 року позивач отримав дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою на земельну ділянку за адресою вул. Фрунзе, 42, с. Редвінці, Хмельницького р-ну, Хмельницької обл., однак звернувшись до Хмельницького обласного державного нотаріального архіву, отримав довідку, що на 1/2 частину спадкового майна свідоцтво не видавалось, заяви інших спадкоємців про прийняття спадщини відсутні. Проте, 29.03.2017 року позивачем отримано відповідь з Хмельницької районної державної нотаріальної контори про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки в межах спадкової справи наявний інший спадкоємець відповідно до довідки Терешовецької сільської ради за №29 від 17 січня 2001 року. У звязку із вищевикладеним, просить визнати незаконною постанову від 29.03.2017 р. № 751/02-14 про відмову у вчиненні нотаріальних дій та зобов'язати видати свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку спадкового майна, яке складається з глиновалькованого житлового будинку, жилою площею 34.5 кв.м., камяного льоху, розташованого за адресою вул. Фрунзе, 42, с. Редвинці, Хмельницького р-ну , Хмельницької обл.

В судове засідання позивач не зявився, розгляд справи просив проводити без його участі, вказав, що не заперечує проти заочного розгляду справи.

Представник відповідача в судове засідання не звився, направив до суду заяву про розгляд справи без участі представника нотаріальної контори, вказали, що при вирішенні справи покладаються на думку суду.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд приходить до висновку про задоволення позову, внаслідок наступного.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Так, судом встановлено, що 02.01.1996 року померла ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія І-БВ № 018614.

Із копії спадкової справи до майна померлої ОСОБА_2, вбачається, що із заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері ОСОБА_2 звернувся позивач ОСОБА_1, який є сином ОСОБА_2

Котрому, 26.01.2001 року видано свідоцтво на ? частину спадкового майна, а саме: на житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться в с. Редвинці Хмельницького р-ну Хмельницької області по вул. Фрунзе, 42 (глиновалькований житловий будинок, розмір жилої площі 34,5 кв.м., камяний льох), що належав померлій ОСОБА_2, на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок.

На іншу ? частину вказаного спадкового майна свідоцтво про право на спадщину не видавалось, залишилось відкритим для другого спадкоємця.

24.03.2011 р. на підставі рішення № 12/9 4-ї сесії сільської ради 6-го скликання Терешовецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою на земельну ділянку за адресою вул. Фрунзе, 42, с. Редвинці, Хмельницького району Хмельницької області та виготовлено технічний паспорт на ? частину вказаного житлового будинку (копія технічного паспорту).

Відповідно до копії архівної довідки Хмельницького обласного державного нотаріального архіву від 18.11.2016 року вих. № 3480/01-18, свідоцтво видано на ? частину майна спадкоємцю ОСОБА_1, а на іншу ? частину спадкового майна свідоцтво не видавалось.

Позивач звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на іншу ? частину спадкового майна, однак 29.03.2017 р. позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки в межах спадкової справи наявний інший спадкоємець відповідно до довідки Терешовецької сільської ради за №29 від 17 січня 2001 р.

Так, у даній довідці Терешовецької сільської ради від 17.01.2001 року № 29, після смерті ОСОБА_2 зазначено, що в управління та розпорядження спадковим майном вступили ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) та ОСОБА_3 (Новгородська область, м. Валдай,4).

Однак, із даної довідки не вбачається, що ОСОБА_3 вступив в управління спадковим майном, оскільки із цієї ж довідки вбачається, що останній проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1.

При цьому, із копії довідки за № 04 від 09.02.2017 р. виданої старостою с. Редвинці, Лісогринівецької сільської ради, в період з 1996 р. по 2000 р. у господарському номері за адресою вул. Фрунзе, 42, с. Редвинці, Хмельницького р-ну Хмельницької обл. зареєстрованих осіб не було.

Що також свідчить, що ОСОБА_3 не проживав з померлою ОСОБА_2, тобто в управління спадковим майном не вступив.

До того ж, із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не звертався.

А тому така відмова нотаріуса є протиправно.

Так, відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року, спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до п. 113 Наказу Міністерства юстиції України Про затвердження Інструкції про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, в редакції від 14.06.1994 року № 18/5, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (ст. 549 Цивільного кодексу). Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов'язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.

Спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини ( ст. 549 ЦК УРСР).

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 не проживав з померлою ОСОБА_2, тобто в управління спадковим майном не вступив, із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не звертався. Так, ніхто, окрім позивача, на день звернення з даним позовом до суду не вчинив жодних дій, передбачених вимогами ст. 549 ЦК з метою прийняття спадщини, що дає підставу вважати про відмову від спадщини, та що чітко вказано у ст. 553 ЦК УРСР.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. 549, 553 ЦК УРСР, ст. ст. 2, 4, 10, 12, 13, 81, 141, 258-273 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов задовольнити.

Визнати незаконною постанову Хмельницької районної державної нотаріальної контори від 29.03.2017 р. вих. № 751/02-14 про відмову у вчиненні нотаріальних дій незаконною.

Зобов'язати Хмельницьку районну державну нотаріальну контору видати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину спадкового майна, яке складається з: глиновалькованого житлового будинку, жилою площею 34.5 кв. м., камяного льоху, розташованих по вул. Фрунзе, 42, с. Редвинці Хмельницького району Хмельницької області.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції - Апеляційного суду Хмельницької області через Хмельницький міськрайонний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя

Повний текс рішення виготовлено 02.03.2018 р.