Доповідач Санікова О.С.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2018 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд в складі:

Головуючого судді Санікової О.С.

суддів: Канурної О.Д., Космачевської Т.В.

за участю секретаря Самойленко Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №219/15104/17

за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» про захист прав споживачів

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 25 квітня 2018 року,

(суддя Харченко О.П., рішення ухвалено в місті Бахмуті Донецької області)

В С Т А Н О В И В:

26.12.2017 року позивач ОСОБА_1 звернулася з позовом до ПАТ «ВіЕйБіБанк» про захист прав споживачів, посилаючись на те, що згідно Іпотечного договору, укладеного 07.02.2008 року між ВАТ «ВіЕйБі Банк» з однієї сторони та співвласниками - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 з іншої сторони, в іпотеку банку була передана трикімнатна квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3.

Під час укладання Іпотечного договору банк вилучив у співвласників оригінали правовстановлюючих документів на передану в іпотеку квартиру, а саме: свідоцтво про право власності на житло, що видане 20 березня 2001 року Відділом з управління комунальною власністю Артемівської міської ради на підставі розпорядження № 17020 від 20.03.2001 року, технічний паспорт на трикімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3.

Відповідний договір про прийняття банком на збереження правовстановлюючих документів між банком та іпотекодавцями не укладався. Іпотечний договір та Закон України «Про іпотеку» не зобов'язують іпотекодавців передавати на збереження іпотекодержателю оригінали правовстановлюючих документів, отже, дії банку по збереженню вказаних документів є протиправними.

На її звернення до відповідача з листом відповідач в листі № 22/3-25673 від 26.09.2017 року повідомив, що оригінали документів знаходяться у нього на збереженні. Також, банк повідомив, що він знаходиться у процедурі ліквідації, яка продовжена до 19.03.2018 року. Відповідач в листі № 22/3-25673 від 26.09.2017 року відмовив їй у повернені оригіналів правовстановлюючих документів, пославшись на те, що зобов'язання за кредитним договором № 663Н/08-9 від 07.02.2008 року та Договором поруки від 07.02.2008 р. позичальником - ОСОБА_2 та поручителем - ОСОБА_1, не виконані; станом на 22.09.2017 року заборгованість становить за кредитом 29 292,00 доларів США, за відсотками 37 106,70 доларів, за комісією 12210,54 грн., штрафу - 38805,17 грн. Крім того, відповідач послався на ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», згідно якої уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити збереження активів банку. Але ні кредитний договір № 663Н/08-9 від 07.02.2008 року, ні договір поруки від 07.02.2008 року не містять положень, відповідно до яких банк має право утримувати (зберігати) правовстановчі документи іпотекодавців за Іпотечним договором. Свідоцтво про право власності на житло та технічний паспорт на квартиру не належать відповідачеві на праві власності, отже, не можуть бути віднесені до активів банку. Позивачка вказує, що відповідач в листі № 22/3-25673 від 26.09.2017 року не послався на конкретні положення законодавства, які дозволяють йому вважати власними активами правовстановчі документи іпотекодавців за іпотечним договором,а також оскільки процедура ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» продовжена, то невідомо, де саме будуть знаходитися спірні правовстановчі документи після ліквідації банка. Позивач, враховуючи, що правових пістав для утримання (збереження) банком правовстановлюючих документів немає, а процедура ліквідації продовжена тільки до 19.03.2018 року, що місце утримання (збереження) правовстанолюючих документів після ліквідації банка невідоме, внаслідок чого високою є вірогідність їх втрати, вимушена була повторно 26.12.2017 року звернутися до відповідача з вимогою повернути їй правовстановлюючі документи на адресу реєстрації її місця проживання.

Позивачка зазначає, що утримання (збереження) відповідачем спірних правовстановлюючих документів не має ніякого практичного сенсу для відповідача, бо 07.02.2008 року іпотечний договір між ВАТ «ВіЕйБі Банк», з однієї сторони, та співвласниками - ОСОБА_2,ОСОБА_3, ОСОБА_1, з іншої сторони, був посвідчений за номером 824 в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій приватним нотаріусом Артемівського міськогонотаріального округу Барановим М.С., який одночасно з посвідченням вказаного договору наклав заборону на відчуження предмета іпотеки. Відповідний напис прозаборону відчуження предмета іпотеки, тобто, трикімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3,приватний нотаріус Баранов М.С. зробив на зворотній стороні останнього аркушу іпотечного договору і зареєстрував накладання заборони відчуження в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за номером 825 та у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна. Тобто, ні за яких умов співвласники квартири не зможуть здійснити відчуження квартири ,отже наявність у відповідача правовстановлюючих документів ніяким чином не порушує і не може порушувати права відповідача. Безпідставне утримання відповідачем правовстановлюючих документів завдає їй постійних моральних страждань.

Просила суд визнати протиправними дії ПАТ «ВіЕйБіБанк» з утримання (збереження) оригіналів правовстановлюючих документів, а саме: свідоцтва про право власності на житло, що видане співвласникам - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 20 березня 2001 року Відділом з управління комунальною власністю Артемівської міської ради на підставі розпорядження № 17020 від 20.03.2001 року на трикімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 та технічного паспорту на вказану квартиру. Зобов'язати ПАТ «ВіЕйБіБанк» припинити дії з утримання (збереження) оригіналів вищевказаних правовстановлюючих документів та відновити становище, яке існувало до порушення прав позивачки, як співвласниці квартири, шляхом повернення їй, ОСОБА_1, на адресу: 84511, АДРЕСА_1 оригіналів правовстановлюючих документів шляхом поштового відправлення цінним листом з описом вкладення у строк не пізніше 10 календарних днів від дати набуття законної сили рішенням суду за цією справою.

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 25 квітня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ «ВіЕйБіБанк» про захист прав споживачів задоволені: визнано протиправними дії ПАТ «ВіЕйБіБанк» по утриманню (збереженню) оригіналів правовстановлюючих документів, а саме: свідоцтва про право власності на житло, що видане співвласникам - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 20 березня 2001 року Відділом з управління комунальною власністю Артемівської міської ради на підставі розпорядження № 17020 від 20.03.2001 року на трикімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 та технічного паспорту на квартиру, що знаходиться у власності вищевказаних осіб за адресою: АДРЕСА_3; зобов'язано ПАТ «ВіЕйБіБанк» припинити дії по утриманню (збереженню) оригіналів правовстановлюючих документів та відновити становище, яке існувало до порушення прав позивачки, як співвласниці квартири, шляхом повернення ОСОБА_1 на адресу: АДРЕСА_1 оригіналів правовстановлюючих документів, а саме: свідоцтва про право власності на житло, що видане співвласникам - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1, 20 березня 2001 року Відділом з управління комунальною власністю Артемівської міської ради на підставі розпорядження № 17020 від 20.03.2001 року на трикімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 та технічного паспорту на квартиру, що знаходиться у власності, за адресою: АДРЕСА_3; зобов'язано відповідача повернути позивачці - ОСОБА_1 на адресу: 84511, АДРЕСА_1 вищевказані правовстановлюючі документи шляхом поштового відправлення цінним листом з описом вкладення у строк не пізніше 10 календарних днів від дати набуття законної сили рішенням суду за цією справою.

В апеляційній скарзі ПАТ «ВіЕйБіБанк» просить скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити позивачці у задоволенні її позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги ПАТ «ВіЕйБіБанк» посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи і, зокрема на те, що відмова ОСОБА_1 у поверненні документів уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБіБанк» обґрунтована тим, що позичальник не виконував добросовісно свої договірні зобов'язання, що підтверджується рішенням Апеляційного суду Донецької області від 23 грудня 2014 року, яким з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 стягнута заборгованість за кредитним договором в сумі 360 078 грн. 88 коп., яка до наступного часу ні позичальником, ні поручителем ОСОБА_1 не погашена; у своїй позовній заяві позивачка посилалась на те, що ПАТ «ВіЕйБіБанк» не має правових підстав щодо утримання (збереження) правовстановлюючих документів на фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБіБанк», ОСОБА_1 не вказала квартиру, проте відповідно до ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити збереження активів банку; звертаючись до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів підстав щодо повернення документів; докази, що свідчать передання ОСОБА_1 до ПАТ «ВіЕйБіБанк» правовстановлюючих документів, а саме свідоцтва про право власності на житло, відсутні.

Ухвалю Апеляційного суду Донецької області від 18 вересня 2018 року відкрито апеляційне провадження.

На підставі Указу Президента України від 29.12.2017 року №452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» та Указу Президента України від 28.09.2018 року №297/2018 «Про переведення суддів» апеляційний суд Донецької області ліквідовано, утворено Донецький апеляційний суд, юрисдикція якого поширюється на територію, на яку поширювалася юрисдикція ліквідованого суду, а суддів переведено на роботу на посадах суддів Донецького апеляційного суду, до якого було передано зазначену цивільну справу.

З 03 жовтня 2018 року розпочав роботу Донецький апеляційний суд.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.10.2018 року визначено наступний склад Донецького апеляційного суду для розгляду справи № 219/15104/17: Санікова О.С. (головуючий суддя), Будулуца М.С., Космачевська Т.В.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 10 жовтня 2018 року справа призначена до розгляду.

У судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Позивачка у судовому засіданні апеляційного суду заперечувала проти доводів апеляційної скарги, вважаючи рішення законним і обґрунтованим.

Судом першої інстанції встановлено, що 07.02.2008 року між ВАТ «ВіЕйБі Банк» та співвласниками - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 в іпотеку банку за кредитним договором та договором поруки була передана трикімнатна квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3. На вимогу працівника банку іпотекодавці, в тому числі співвласник іпотечної квартири - позивачка ОСОБА_1 надали відповідачу документи на квартиру, а саме: свідоцтво про право власності на житло і технічний паспорт на вищевказану трикімнатну квартиру. Факт отримання і утримання цих документів не заперечує відповідач, хоча суду банк не довів ,що такі дії були оформлені законним чином ,оскільки суду не наданий договір відповідального зберігання або акт про передачу-прийом документів на зберігання. Також відповідачем суду не надано доказів щодо передачі таких документів зі згоди позивачки та на який час вони були передані.

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що доводи позивачки ґрунтуються на законних підставах і наданих доказах, а відповідачем не доведено нормативно-правовим актом, який би надавав відповідачу право утримувати у себе правовстановлюючі документи, чи, що позивач з власної ініціативи надав такі документи відповідачу для зберігання з урахуванням того, що жодним з договорів, укладених позивачкою з банком-відповідачем вона таке право банку не надавала.

Зазначений висновок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом першої інстанції 07 лютого 2018 року між ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк», правонаступником якого є ПАТ «ВіЕйБіБанк», та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №66Н/08-9, за умовами якого ОСОБА_2 отримав грошові кошти в розмірі 30 300 доларів США. Цього ж дня між ВАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_2 і ОСОБА_1 був укладений договір поруки. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором укладено договір іпотеки, відповідно до якого іпотекодавці передали іпотекодержателю трикімнатну квартиру АДРЕСА_3, яка належить ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності.

Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 23 грудня 2014 року з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 стягнута заборгованість за кредитним договором у розмірі 360 078 грн. 88 коп.

З матеріалів справи також вбачається, що ОСОБА_1 неодноразово зверталась до ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» про повернення правовстановлюючих документів на квартиру, на що Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБіБанк» відмовлено у поверненні документів.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Зі змісту ст.ст. 316, 317 ЦК України вбачається, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. При цьому власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню (частина друга статті 386 ЦК).

Одним із основних способів захисту права власності є віндикаційний позов, який визначають як позов про повернення свого майна з чужого незаконного володіння.

Завдяки негаторному позову захищаються права власника щодо здійснення права користування та розпорядження своїм майном, не пов'язаним із втратою власником володіння.

До умов пред'явлення віндикаційного позову належать такі: 1) власник чи титульний володілець не повинен мати можливість здійснювати фактичне володіння над річчю; 2) майно, яке хоче повернути колишній власник чи титульний володілець, збереглося в натурі та перебувало у фактичному володінні іншої особи; 3) майно, яке підлягає віндикації, має бути індивідуально визначеним; 4) віндикаційний позов має не договірний характер та спрямований на захист речових прав.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 просила визнати протиправними та зобов'язати припинити дії відповідача по утриманню (збереженню) оригіналів правовстановлюючих документів на квартиру, зобов'язати відповідача повернути їй оригінали правовстановлюючих документів, обґрунтовуючи свої позовні вимоги положеннями ст..ст. 387, 321, 1212, 1213 ЦК України.

Згідно положень статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним.

При цьому відповідно до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст.. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Розглядаючи дану справу суд першої інстанції повно, всебічно дослідив надані позивачем докази на підтвердження її позовних вимог та надані відповідачем докази, як на підставу заперечень і надав їм належну правову оцінку. У рішенні суду судом першої інстанції наведені мотиви прийняття певних доказів та мотиви відмови у прийнятті інших доказів.

Апеляційний суд вважає оцінку наданих доказів правильною. Доводами апеляційної скарги з посиланням на норми процесуального чи матеріального права не доведено, чому вони є неправильними.

Посилання представника ПАТ «ВіЕйБіБанк» на положення ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є безпідставним, оскільки самі по собі документи, які просить повернути позивачка не є тими активами банку, які повинні бути збережені як майно, яке може бути реалізовано для задоволення вимог банку. Наявність непогашеної заборгованості за кредитним договором також не є підставою вважати рішення суду першої інстанції незаконним.

Є також безпідставним і посилання ПАТ «ВіЕйБіБанк» на відсутність доказів передання ОСОБА_1 до ПАТ «ВіЕйБіБанк» правовстановлюючих документів, оскільки у відповіді №22/3-25673 від 26 вересня 2017 року на заяву ОСОБА_1 зазначено, що свідоцтво про право власності НОМЕР_1 та технічний паспорт на квартиру, яка є предметом іпотеки за іпотечним договором від 07.02.2008 року, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, знаходяться на зберіганні в ПАТ «ВіЕйБіБанк» .

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Таким чином, судом першої інстанції ухвалено рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що в силу ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення його без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Анкціонерний Банк» залишити без задоволення, рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 25 квітня 2018 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повний текст постанови складений 15.11.2018 року.

Суддя-доповідач О.С.Санікова