Провадження№2/235/26/18
Справа №235/2876/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19 лютого 2018 року Красно армійський міськрайонний суд Донецької області

у складі: головуючого - судді Величко О.В.,

при секретарі Долгопольської А.В.

за участю позивача ОСОБА_1

за участю представника відповідача

Державного Підприємства

«Вугільна Компанія «Краснолиманська» ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Покровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства « Вугільна компанія «Краснолиманська» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до ДП «Вугільна компанія « Краснолиманська» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що з 15.03.2004 року по 10.04.2017 року перебував у трудових відносинах з відповідачем по справі. 10.04.2017 року він був звільнений за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП України. При звільненні йому не в повному обсязі були виплачені розрахункові суми, По відрядному наряду відповідач не доплатив до тарифної ставки за квітень 2017 року -572,07 грн. Недорахована відповідачем сума заборгованості по заробітній платі за квітень 2017 року складає 572,07 грн.

Розрахункові виплати у звязку із звільненням були ним отримані частками 27.07.2017 року 16733,34 грн. ( затримка складає 17 днів), 19.05.2017 року 1240 днів ( затримка складає 39 днів), 22.05.2017 року 136,34 грн. ( затримка складає 42 дня).

Окрім того, відповідачем за період з 01.04.2005 року по 10.04.2017 року недоплачена тарифна ставка, загальна сума заборгованості у звязку з такою недоплатою склала 20853,04 грн. Вважає, що відповідач повинен сплатити йому увесь розмір заборгованості по заробітній платі, середній заробіток , інфляційні втрати та 3% річних. Просить стягнути з відповідача на свою користь на банківську картку в Покровськ Донецької області МФО банку 305299 код ЄДРПОУ банку 14360570 суму заборгованості по заробітній платі за період з 01.04.2005 року по 10.04.2017 року у розмірі 20853,04 грн., середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, суму інфляційних втрат у розмірі 11103,25 грн., 3% річних у сумі 2948,05 грн., суму заборгованості по заробітній платі, невиплачену у звязку з переробкою робочого часу за період роботи з 15.03.2004 року по 10.04.2017 року, зобовязати Пенсійний Фонд України в м. Покровську здійснити перерахунок розміру його пенсії за віком, допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення всієї суми заборгованості.

В подальшому позивачем були уточнені позовні вимоги в частині визначення компенсації за порушення строків розрахунку при звільненні за період з 08.05.2005 року по 27.06.2017 року у розмірі 1350241,68 грн., та за період з 11.04.2017 року по 21.05.2017 року у розмірі 12485,32 грн. ( а.с. 61).

В подальшому позивач уточнював свої позовні вимоги, зокрема просив стягнути з ДП «ВК «Краснолиманська» на його користь середній заробіток за весь час затримки виплати заробітної плати при звільненні по день фактичного розрахунку за період з 08.05.2005 року по 27.06.2017 року у розмірі 1350241,68 грн. та за період з 11.04.2017 року по 27.06..2017 року у розмірі 12485,32 грн. , зобовязати відповідача нарахувати йому не нараховані своєчасно суми оплати за відпрацьовані ним понадурочні роботи за період з 15.03.2004 року по 30.09.2014 року в сумі 25370,92 грн, та стягнути з відповідача на його користь вказану суму заборгованості по оплаті надурочних робіт, а також 3% річних від цієї суми заборгованості у розмірі 10345,08 грн. і інфляційні втрати від цієї ж заборгованості з оплати понадурочних робіт у сумі 36350,84 грн. на банківську картку рахунок № 9100 в ПАТ КБ «Приватбанк»; зобовязати відповідача нарахувати йому не нараховану своєчасно частину тарифної ставки за період роботи з 01.04.2005 року по 10.04.2017 року у розмірі 20853,04 грн., суму інфляційних втрат 11103,25 грн. від недоплаченої відповідачем частини тарифної ставки за його час роботи з 10.05.2005 року по 15.06.2017 року і 3% річних -2948,05 грн. від цієї ж недоплаченої відповідачем частини тарифної ставки за період з 10.05.2005 року по 15.06.2017 року; зобовязати ПФУ в м. Покровську Донецької області здійснити перерахунок його пенсії за віком.( а.с. 61,225).

В остаточній редакції уточнених позовних вимогах позивач просить

- нарахувати йому не нараховані своєчасно суми оплати за відпрацьовані ним понадурочні роботи за період з 15.03.2004 року по 31.10.2014 року в сумі 25370,92 грн., та стягнути з відповідача на його користь вказану суму заборгованості по оплаті понадурочних робіт, а також стягнути з відповідача 3% річних від цієї суми заборгованості з оплати понадурочних робіт у розмірі 10345,08 грн, інфляційні втрати від цієї заборгованості з оплати понадурочних робіт у сумі -36350,84 грн. на банківську картку рахунок № 9100 в ПАТ КБ «Приватбанк»;

-Зобов»язати відповідача нарахувати йому не нараховану своєчасно частину тарифної ставки за період роботи з 01.04.2005 року по 10.04.2017 року у розмірі 20853,04 грн. та стягнути з ДП «ВК «Краснолиманська» на його користь 20853,04 грн., а також стягнути суму інфляційних втрат 11103,25 грн. від недоплаченої частини тарифної ставки за його час роботи з 10.05.2005 року по 15.06.2017 року і стягнути 3% річних 2948,05 грн. від цієї ж недоплаченої відповідачем частини тарифної ставки за період з 10.05.2005 року по 15.06.2017 року на банківську картку в ПАТ КБ «Приватбанк»

- Зобовязати відповідача нарахувати йому середній заробіток за весь час затримки виплати заробітної плати при звільненні за період 10.05.2005 року по 21.05.2017 року та стягнути середній заробіток за весь час затримки виплати заробітної плати при звільненні по день фактичного розрахунку станом на 27.06.2017 року у розмірі 1350241,68 грн. за період з 10.05.2005 року по 27.06.2017 року та у розмірі 12485,32 грн. за період з 11.04.2017 року по 21.05.2017 року.

- Зобовязати Пенсійний Фонд України на підставі рішення суду здійснити перерахунок розміру його пенсії.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав , в наданих запереченнях вказав, що позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем, де з 15.03.2004 року по 04.04.2005 року працював на посаді електрослюсаря підземного; з 05.04.2005 року по 10.04.2017 року на посаді гірномонтажника підземного .

Оплата праці електрослюсаря підземного та гірномонтажника підземного на підприємстві відповідача здійснюється за відрядною системою оплати праці, при якій розмір заробітної плати визначається в залежності від фактично виконаних обсягів робіт на підставі маркшейдерських замірів. Документами, за якими визначається розмір заробітної плати працівника-відрядника є : акт приймання виконаних робіт бригади ГРОВ, рапорт, протокол робочого зібрання з встановлення КТУ. Вважає твердження позивача щодо наявності заборгованості підприємства по заробітній платі за період з 01.04.2005 року по 10.04.2017 року у розмірі 20853,04 грн., та середнього заробітку є безпідставними. Позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі за період з 15.03.2004 року по 10.04.2017 року у зв»язку з переробкою робочого часу не доведені позивачем. Просили відмовити в задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні представники відповідача просили відмовити в задоволенні позовних вимог.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що працює начальником планового відділу ДП «ВК «Краснолиманська» . Оплата праці позивачу проводиться по відрядній системі, де оплата праці визначається в залежності від виробітку та розцінки. Первісними документами при відрядній системі для визначення заробітної плати є рапорт ( документ 110), з визначенням видів та обсягу робіт та коефіцієнтом трудової участі кожного працівника. Розрахунок з урахуванням вказаних показників, зазначених в рапортах, проводиться автоматизовано.

Суд, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного.

Судом встановлено, що позивач перебував у трудових відносин з ДП «ВК «Краснолиманська» з 15.03.2004 року по 10.04.2017 року, де працював з 15.03.2004 року по 04.04.2005 року працював на посаді електрослюсаря підземного; з 05.04.2005 року по 10.04.2017 року на посаді гірничомонтажника підземного ( а. с. 9-14).

Наказом № 2400к від 10.04.2017 року був звільнений за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України. ( а. с. 14).

Як вбачається з матеріалів справи відповідачем на картковий рахунок позивача, відкитому у ПАТ «КБ «Приватбанк» була перерахована заробітна плата 11.04.2017 року у розмірі 1689,62 грн., 27.04.2017 року 16753,34 грн., 17.05.2017 року- 49,90 грн., 19.05.2017 року- 1260 грн., 22.05.2017 року 1396,34 грн. ( а. с. 20).

Згідно довідки ДП «ВК «Краснолиманська» середньомісячний заробіток позивача за два місяці перед звільненням становить 6394,92 грн., середньоденний - 304,52 грн. ( а. с. 75).

Згідно наказу № 548-к від 11.05.2004 року позивачу, який був прийнятий на посаду електрослюсаря підземного встановлена тарифна ставка 1У розряду 3,90 грн. ( а. с. 80),

згідно наказу за № 412/к від 05.04.2005 року позивачу, який був переведений на посаду гірномонтажника підземного встановлена тарифна ставка 4,75 грн. ( а. с. 81);

згідно наказу № 1588/к від 06.09.2005 року позивачу, який переведений на посаду гірномонтажника 4 розряду, встановлена тарифна ставка 6,42 грн. ( а. с. 82)

згідно наказу № 2124 від 27.12.2006 року переведений на посаду гірномонтажника підземного 5 розряду ( а. с. 83)

згідно наказу № 3084/к від 21.11.2012 року позивач переведений на посаду гірномонтажника МДО № 3 з тарифною ставкою 30,15 грн. ( а. с. 84).

Згідно довідки ДП «ВК «Краснолиманська» середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 становить 304,52 грн. ( а. с. 5 том 2).

Згідно довідки ДП «ВК «Краснолимнаська» на підставі «Переліку типових документів, що створюються під час діяльності органів державної влади та місцевого самоврядування, інших установ, організацій і підприємств, із зазначенням строків зберігання документів», зареєстрованого наказом Міністерства юстиції України 12.04.2012 року № 578/5, були знищені документи, які втратили практичне значення (рапорти обліку використання робочого часу). Згідно акту від 15.02.2016 року « Про виділення для знищення справ ( документів), які не підлягають зберіганню», вказані документи були списані в макулатуру. ( а. с. 7 том 2).

Відповідно до ст.. 6 Закону України « Про оплату праці» основною організації оплати праці є тарифна система, яка включає : тарифні сітки, тарифні ставки, схеми посадових окладів і тарифно-кваліфікаційні характеристики. Тарифна сітка ( схема посадових окладів) формується на основі тарифної ставки робітника першого розряду, яка встановлюється у розмірі, що перевищує законодавчо встановлений розмір мінімальної заробітної плати. При цьому законом прямо не передбачено величину перевищення розміру мінімальної заробітної плати.

Статтею 11 Закону встановлено, що мінімальні розміри ставок ( окладів) заробітної плати, як мінімальні гарантії в оплаті праці, визначаються генеральною угодою. Зазначена норма є обовязковою для всіх субєктів підприємницької діяльності, які використовують найману працю, оскільки вона є нормою спеціального закону в сфері оплати праці.

Статтею 9 Закону України « Про колективні договори і угоди» від 01.07.1993 року ( в редакції, яка діяла на час звільнення позивачки) визначено, що положення генеральної, галузевої, регіональної угод діють безпосередньо і є обовязковими для всіх субєктів, що перебувають у сфері дії сторін, які підписали угоду.

Відповідно до ч. 2 ст.97 КЗпП України форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими ( регіональними) угодами.

Відповідно до ч. 1 ст. 97 КЗпП України оплата праці працівників здійснюється за погодинною, відрядною або іншими системами оплати праці.

Форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, пермій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевою угодами.

Частинами 3,4 ст.97 КЗпП встановлено, що конкретні розміри тарифних ставок ( окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюється власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті. Власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами.

Відповідно до ст. 104 КЗпП України праця робітників-відрядників оплачується за розцінками, встановленими для роботи, яка виконується.

Відповідно до п. п. 9.4.1, 9.4.5 Галузевої угоди між Міністерством вугільної промисловості України, іншими державними органами, власниками ( обєднаннями власників), що діють у вугільній галузі, і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості від 03.07.2001 року ( з подальшими змінами) умови оплати праці, міжкваліфікаційні та міжпосадові співвідношення , розміри тарифних ставок і посадових окладів працівників підприємств і організацій, включаючи працівників загальних (наскрізних) професій та посад, їхніх структурних підрозділів , що виконують роботи, які відповідають основній діяльності підприємств вугільної галузі та шахтного будівництва, визначаються додатком до розділу 9 Угоди, чинним законодавством і впроваджуються в порядку та терміни, встановлені законодавством, під контролем Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, яке забезпечує реалізацію державної політики щодо оплати праці та соціального захисту працівників вугільної промисловості.

Відповідно до Положення з організації оплати праці на підприємствах вугільної промисловості на підприємствах вугільної промисловості застосовуються дві основні системи оплати праці працівників: а) відрядна система, за якою розмір одержуваної заробітної плати визначається в залежності від фактично виробленої продукції; б) почасова система, за якою розмір одержуваної заробітної плати визначається в залежності від кількості відпрацьованого часу: годин, днів, місяців. Відрядна система оплати праці провадиться за виконану роботу за відрядними розцінками, встановленими для даного виду робіт. Відрядну оплату праці працівників варто застосовувати в тих випадках, коли є можливість точного обліку виконаних обсягів робіт.

Види робіт, на яких може застосовуватися відрядна оплата праці, визначаються керівником підприємства за узгодженням з комітетом (комітетами) профспілки.

При відрядній системі заробітна плата працівника цілком залежить від результатів його праці, оскільки при цій системі не існує гарантії обов'язкового одержання працівником якогось твердого мінімуму заробітної плати (крім випадків невиконання норм виробітку (часу) з причин, що не залежать від працівника, оплата за які провадиться у відповідності до статті 111 КЗпП України).

Тобто при виконанні відрядних робіт працівнику доводиться виконувати різні роботи і виконувати різноманітні операції, для яких розцінки встановлюються з урахуванням різних розрядів. У тих випадках, коли працівник за умовами виробництва виконує роботи різних розрядів, оплата його праці здійснюється відповідно до розрядів виконуваної роботи, оскільки відрядна розцінка визначається розрядом роботи, а не розрядом працівника, що її виконує.

Отже, на відміну від погодинної системи оплати праці, де заробітна плата розраховується на основі тарифної ставки (годинної, денної, місячної) або окладу, при відрядній системі оплати праці заробітна плата розраховується на основі відрядних розцінок, які визначаються розрахунковим шляхом, виходячи з установлених розрядів роботи, тарифних ставок (окладів) і норм виробітку (норм часу). У загальному вигляді відрядна розцінка визначається шляхом ділення годинної (денної) ставки, відповідної розряду виконуваної роботи, на годинну (денну) норму виробітку. Відрядна розцінка може бути визначена також шляхом множення годинної або денної тарифної ставки, відповідної розряду виконуваної роботи, на встановлену норму часу в годинах або днях.

Колективна (бригадна) відрядна система оплати праці - це різновид відрядної оплати, при якій загальна заробітна плата нараховується всієї бригади (дільниці, цеху) за кінцевими результатами роботи виходячи з колективної відрядної розцінки. Колективні відрядні розцінки розраховуються на основі коопераційних або укрупнених і комплексних норм. Застосування даної системи доцільно в комплексних бригадах з розвиненою системою суміщення професій і взаємозамінністю робітників (будівельні та сільськогосподарські бригади, бригади на лісозаготівлях, вугільної і гірничодобувної промисловості та ін), а також при бригадному обслуговування апаратів і механізмів, де неможливо встановити індивідуальну вироблення кожного робітника.

Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач вказує на порушення його трудових прав у звязку з недоплаченою тарифною ставкою та у звязку з переробкою, за його думкою робочого часу.

Проте, суд зазначає, що в позовній заяві позивачем вказується на порушення його прав з боку відповідача у зв»язку з недоплатою заробітної плати при погодинній оплаті праці.

При розгляді справи судом встановлено, що позивач працював на ДП «ВК «Краснолиманська» з 15.03.2004 року по 10.04.2017 року в якості електрослюсаря підземного, гірномонтажника підземного, оплата праці яких на вказаному підприємстві здійснюється за відрядною системою оплати праці, при якій розмір заробітної плати визначається в залежності від фактичного виконаних обсягів робіт на підставі маркшейдерських замірів. ( а. с. 20)

Відповідно до наказу № 548-к від 11.05.2004 року позивача було переведено на посаду електрослюсаря підземного 4 розряду з тарифною ставкою 3,90 грн. В подальшому тарифні ставки змінювались на підставі наказів по підприємству, з якими позивач був ознайомлений з січня 2005 року - 5,94 грн.; з лютого 2005 року 6,42 , з вересня 2005 року 7,1 , з квітня 2006 року 7,6; з серпня 2006 року 8,13 ; з грудня 2006 року 10,31; з січня 2007 року 12,02; з листопада 2007 12,62; з січня 2008 13,17 ; з лютого 2008 15,48; з квітня 2008- 15,78; з вересня 2008-18,15; з жовтня 2008-21,29; з серпня 2009 року 24,61 грн., з травня 2010 року - 26,10; з жовтня 2010- - 27,25; з липня 2011 28,25; з жовтня 2011 28,80 з червня 2012- 30,15; з березня 2013 37,12 ; з серпня 2013 34,41 з липня 2014 36,57 ; з січня 2016 41,52 ; з листопада 2016 43,53 з січня 2017- 48,04 ( а. с. 81-86, 199).

Представниками відповідача надано рапорти на відрядні та почасові роботи за період 2015 2017 року із зазначенням виді виконаних робіт та коефіцієнту трудової участі ( а.с. 29-62 том 2).

Відповідно до ст. 252-7 КЗпП України колектив бригади може розподіляти колективний заробіток із застосуванням коефіцієнта трудової участі. Коефіцієнти членам бригади затверджуються колективом бригади за поданням бригадира ( ради бригади). При застосуванні коефіцієнта трудової участі заробітна плата працівника не може бути нижчою від встановленого державою мінімального розміру.

Доводи позивача про неправильне застосування КТУ по причині того, що він не був присутнім на зборах бригади по питання визначення КТУ, не приймаються судом до уваги, оскільки по-перше, позивачем не доведено в судовому засіданні неправильність застосування відповідачем КТУ, зазначених в рапортах, доданих до матеріалів справи, по-друге, позивач не є членом ради бригади, яка уповноважена розглядати ці питання .

За таких обставин , суд приходить до висновку, що позивач працював на дільниці в якості гірномонтажника , електрослюсаря підземного з відрядною системою оплати праці у залежності від обсягу та вартості виконаних робіт, тому вимоги щодо стягнення заборгованості по заробітній платі у звязку з недоплаченою тарифною ставкою є необґрунтовані.

Доказів щодо порушення прав позивача з приводу оплати праці відповідачем за відрядною системою ОСОБА_1 не надано.

Вимоги про стягнення середнього заробітку у звязку з недоплатою заробітної плати по причині недоплаченої тарифної ставки є похідними і задоволенню не підлягають.

Вимоги щодо стягнення 3% річних та інфляційних збитків , передбачені ст. 625 ЦК України, задоволенню не підлягають, оскільки не поширюються на трудові правовідносини, зокрема з приводу заборгованості із заробітної плати, відшкодування шкоди працівникові внаслідок трудового каліцтва тощо) та сімейні правовідносини.

Відповідно до ст. 106 КЗпП України за відрядною системою оплати праці за роботою в надурочний час виплачується доплата у розмірі 100 відсотків тарифної ставки працівника відповідної кваліфікації. Виконання таких робіт оформлюється наказом по підприємству.

Докази, на які посилається позивач в своєму позові - табелі обліку робочого часу свідчать час перебування працівника на території підприємства, без фактичного виконання своїх трудових обовязків. Вказані докази не є первісними документами для нарахування заробітної плати при відрядній системі, тому до уваги судом не приймаються. Окрім того, позивачем не надано доказів щодо наявності відповідних наказів про залучення працівників для виконання за оспорюваний час надурочних робіт, тобто щодо зміни умов праці.

За таких підстав , вимоги про стягнення заробітної плати у звязку з переробкою робочого часу, середнього заробітку у звязку з недоплатою заробітної плати у звязку з виконанням надурочних робіт є необґрунтовані, не доведені позивачем в судовому засіданні, тому задоволенню не підлягають.

Що стосується позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, то суд виходить з наступного.

Відповідно до положень ст. 115 КЗпП України, ст. 24 Закону України "Про оплату праці" заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Статтею 117 КЗпП України встановлено обовязок власника або уповноваженого ним органу виплатити працівникові у разі затримки розрахунку при звільненні його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, при цьому визначальним є такі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку .

Підставою відповідальності власника відповідно до ст.. 117 КЗпП, на яку посилається позивач, обґрунтовував свої вимоги, є склад правопорушення, який включає два юридичних факти: порушення власником строків розрахунку при звільненні та вина власника.

Оскільки відповідач не виплатив позивачу вчасно суми, що належать йому у звязку із звільненням, згідно ст.. 117 КЗпП України відповідач має виплатити середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку з 10.04.2017 року по 22.05.2017 року.

Доводи представника відповідача про те, що позивач 10.04.2017 року перебував у відпустці, тому відповідачем були сплачені розрахункові суми 22.05.2017 року, суд не приймає до уваги, оскільки самим представником відповідача підтверджено в судовому засіданні факт видачі позивачу трудової книжки в день звільнення - 10.04.2017 року, та не спростовано доводів останнього про предявлення ним в цей день усної вимоги про проведення з ним повного розрахунку.

Середньоденна заробітна плата позивача становить 304,52 грн. ( а. с. 5 том 2).

Заробітна плата остаточно була перерахована позивачу 22.05.2017 року ( а. с. 6).

Середній заробіток за час затримки розрахунку становить 5481,36 грн. ( 30-4,52 х 18=5481,36 грн.).

Враховуючи вищезазначені норми права, обставини справи, суд приходить до висновку про наявність підстав задоволення позовних вимог в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 5481,36 грн.

Що стосується позовних вимог в частині зобовязання Пенсійний Фонд України в м. Покровську Донецької області здійснити перерахунок розміру пенсії за віком, то провадження в цій частині позовних вимог підлягає закриттю у звязку з тим, що підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, що відповідає нормам ст. 255 ЦПК України.

Враховуючи вищезазначені норми права, обставини справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, зокрема в частині стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні у розмірі 5481,36 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 54,81 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст..ст. 97, 115,116,117 КЗпП , ст.ст. 3,5,12,13,18, 255, 258,260,265,268, 273 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Стягнути з Державного Підприємства « Вугільна Компанія « Краснолиманська», місце знаходження: Донецька область, м. Родинське, вул. Перемоги,9 , на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, який проживає за адресою: м. Покровськ, мкр-н Лазурний, 46/50, середній заробіток за час розрахунку при звільненні у розмірі 5481,36 грн.

Стягнути з Державного Підприємства « Вугільна Компанія « Краснолиманська», місце знаходження: Донецька область, м. Родинське, вул. Перемоги,9 на користь держави судовий збір у розмірі 54,81 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Провадження по справі в частині зобовязання Пенсійний Фонд України в м. Покровську Донецької області здійснити ОСОБА_1 перерахунок розміру пенсії за віком закрити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст виготовлено 20.02.2018 року.

Суддя: