Справа №489/6638/15-ц 12.02.2018
Провадження №22-ц/784/200/18
Справа № 489/6638/15-ц Доповідач в апеляційної інстанції Лисенко П.П.
Провадження № 22-ц/784/200/18
П О С Т А Н О В А

іменемУкраїни

12 лютого 2018 року м. Миколаїв

Апеляційний суду Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Лисенка П.П.,

суддів: Самчишиної Н.В., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання - Богуславською О.М.,

з участю:

позивача - ОСОБА_2,

представника позивача - ОСОБА_3,

відповідача - ОСОБА_4,

представника відповідача - ОСОБА_5,

переглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_4, подану її представником ОСОБА_5 рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва, яке ухвалене під головуванням судді Тихонової Н.С. 12 грудня 2017 року о 12 годині 25 хвилин у приміщенні Ленінського районного суду м. Миколаєва, у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди внаслідок залиття квартири,

у с т а н о в и л а :

07 жовтня 2015 року ОСОБА_2 пред'явила до ОСОБА_4 зазначений позов, який обґрунтовувала наступним.

На підставі договору купівлі-продажу від 04 липня 2006 року, вона є власницею квартири АДРЕСА_1.

Законним користувачем квартири № 43, яка розташована поверхом вище, є відповідач.

02 червня 2015 року, з вини відповідача, відбулося залиття її квартири. Вода з квартири № 43, через міжповерхове перекриття проникла у належну їй квартиру, внаслідок чого прийшла у непридатний для використання стан та потребувала відновлювального ремонту дитяча кімната, про що працівниками ЖЕК-7, в присутності сусідів, складено акт від 17 серпня 2015 року.

Відповідно до зведеного кошторисного рахунку вартість ремонтних робіт у квартирі позивача склала 5 923 гривні.

Оскільки відповідач у добровільному порядку компенсувати завдану матеріальну шкоду відмовляється, ОСОБА_2 просила стягнути з відповідача на свою користь вартість відновлювального ремонту, витрати по складенню кошторису у розмірі 900 гривень та судовий збір.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12 грудня 2017 року позов задоволено в повному обсязі.

29 серпня 2016 року ОСОБА_4 подала заяву про перегляд заочного рішення, оскільки про існування заочного рішення дізналася від Інгульского ВДВС ММУЮ.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва заяву задоволено, скасовано заочне рішення, а справу призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні у суді першої інстанції відповідач факт залиття квартири ОСОБА_2 заперечувала та надала до суду акт ЖЕК № 7 від 01 вересня 2015 року, в якому зазначено що кран та трубопровід в її квартирі знаходяться у задовільному стані.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12 грудня 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено. З відповідача на користь позивача стягнуто 6 823 гривні на відшкодування майнової шкоди, 900 гривень - на відшкодування витрат з проведення оцінки збитків, та судовий збір.

ОСОБА_4, діючи через свого представника ОСОБА_5, подала на це рішення апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову, якою відмовити у задоволенні позову.

Скаргу обґрунтували невідповідністю висновків суду дійсним обставинам справи і положенням чинного цивільного законодавства.

Апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржуване рішення змінити, зменшивши розмір відшкодування збитків, з наступних підстав.

Задовольняючи позов ОСОБА_2, районний суд виходив з того, що позивач надала належні та допустимі докази тому, що залиття її квартири № 2 відбулося з вини відповідача, та підтвердила суму збитків, надавши кошторис та чек на підтвердження оплати замовлення виготовлення кошторису.

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області погоджується з встановленими судом обставинами та правовідносинами, висновки суду 1 інстанції щодо них і результату вирішення справи, крім висновку про розмір збитків, належних до стягнення, вважає вірними, обґрунтованими й законними.

Що ж до розміру збитків, то районний суд помилково двічі стягнув з відповідача витрати на проведення оцінки пошкодження, що не є правильним і підлягає виправленню постановою суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п.2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 76 від 17.05.2005 року, у разі залиття, аварії складається відповідний акт, типова форма якого міститься у додатку № 4 до зазначених Правил.

Згідно додатку № 4 до зазначених Правил, у акті, зокрема, зазначається що трапилось, причини та наслідки залиття, акт складається комісією у складі головного інженера виконавця послуг - голови комісії, майстра технічної дільниці, слюсаря-сантехніка (слюсаря-електрика), представників організації, яка відповідно до укладеної угоди обслуговує внутрішньо будинкові системи опалення та гарячого водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету.

Частиною 3 статті 386 ЦК України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України - майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором, або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Згідно з пунктом 9 вищезазначеної Постанови відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов'язку надати річ того ж роду і якості, налагодити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі, застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб полагодити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди.

Згідно ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на встановлені в судовому засіданні обставини та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов'язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.

Виходячи із зазначених положень закону, взявши до уваги відсутність належних та допустимих доказів відсутності вини ОСОБА_4 у заподіянні майнової шкоди позивачу, та наявності належних та допустимих доказів протилежному, наданих ОСОБА_2 - позов слід було задовольнити.

Так, з акту обстеження квартири №2, складеного комісією у складі майстра та сантехніка ЖЕК № 7 (а.с. - 6), зведеного кошторису по ремонтним роботам квартири (а.с.7-20), наданих фото таблиць (а.с. 38-42, 156-100), вбачається, що залиття квартири позивача сталося в результаті халатного відношення до стану сантехніки власника квартири № 43 та особи, яка в квартирі фактично проживала, зі слів відповідача - її племінника, внаслідок витікання води з названої квартири в дитячу кімнату квартири №2.

Оскільки будинок двоповерховий, то витоку з інших квартир бути не могло, як не могло бути витоку з даху будинку, який за словами відповідача знаходиться в належному технічному стані.

За такого, відповідач зобов'язана відшкодувати завдані збитки у повному, доведеному позивачем розмірі.

Вартість робіт відповідно до кошторису складає 5 923 гривень, які відповідач відмовляється відшкодувати у добровільному порядку і їх слід було стягнути за судовим рішенням.

Відшкодуванню підлягали і витрати на складення кошторису у сумі 900 гривень.

Оскільки цього ж, з таких же мотивів дійшов і суд 1 інстанції, то підстав для скасування оскарженого рішення в названій частині немає.

В той же час, районний суд помилково двічі стягнув відшкодування витрат на складення зведеного кошторису. Один раз - додавши до суми відновлювального ремонту ще й суму на виготовлення кошторису, а потім, ще й окремо стягнув ці ж витрати.

Тому, в названій частині рішення слід змінити, зменшивши суму відшкодування, належну до стягнення, відновлювального ремонту з 6 823 гривні до 5 923 гривень.

В іншій частині рішення залишити без змін, оскільки районний суд ухвалив його з дотриманням вимог законодавства.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а зводяться до переоцінки наданих доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, тому підстав для скасування рішення суду у повному обсязі та ухвалення постанови про відому у позові немає.

Стосовно ж тверджень особи, яка подала апеляційну скаргу про наявність процесуальних порушень при розгляді судом 1 інстанції позову, то вони не можуть слугувати скасуванню оскарженого рішення, оскільки більша частина з них не має підтвердження, а ті ж, що мають місце, носять формальний характер і не вплинули на результат вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-382 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, подану її представником ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12 грудня 2017 року, в частині стягнення матеріальної шкоди змінити, зменшивши розмір відшкодування збитків, належного до стягнення з ОСОБА_4на користь ОСОБА_2 з 6 823 гривень до 5 923 гривень.

В іншій частині рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий П.П. Лисенко

Судді: Н.В. Самчишина

Т.В. Серебрякова

Повний текст постанови складено 13 лютого 2018 року