ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/2257/17
Провадження №2/477/119/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2018 року Жовтневий районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Козаченка Р.В.,

із секретарем - Бітюковою С.В.,

розглянувши в м. Миколаєві без участі сторін у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Жовтневого районного суду Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Грейгівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області та до ОСОБА_2 про надання додаткового строку для прийняття спадщини та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2018 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив визнати за ним в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлого 18 лютого 2016 року, право власності на спадкове майно - земельну ділянку, площею 11,8302 га, виділену для ведення товарного сільськогосподарського товариства, розташовану в межах території Грейгівської сільської ради Вітовського (раніше Жовтневого) району Миколаївської області.

Вказував, що після смерті ОСОБА_3 він є спадкоємцем за заповітом, складеним спадкодавцем на його користь, але спадщину не прийняв, оскільки через свою юридичну неграмотність не був обізнаний про порядок її прийняття, вважаючи наявність заповіту достатнім для переходу до нього прав на спадщину. До того ж перепоною в оформленні спадщини на земельну ділянку є те, що правовстановлюючий документ має пошкодження.

Під час розгляду справи доповнив позов вимогою про надання додаткового строку для прийняття спадщини.

Посилаючись на те, що пропустив строк з поважних причин і є спадкоємцем за заповітом, тому просив свій позов задовольнити.

Ухвалою суду від 08 грудня 2017 року до участі в справі в якості співвідповідача була залучена співмешканка померлого спадкодавця ОСОБА_2.

В судове засідання позивач не зявився, про його час та місце був повідомлений належним чином, надав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, а позов задовольнити.

Представник відповідача сільської ради до судового засідання також не зявився, але надав заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, проти задоволення позову не заперечував.

Залучена відповідачка до судового засідання також не зявилася, про його час та місце була повідомлена належним чином, надала заяву, в якій позов визнала і проти задоволення позову не заперечувала.

Суд, вважаючи за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, оскільки наявних в справі доказів достатньо для її вирішення по суті, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, прийшов до висновку, позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

18 лютого 2016 року помер громадянин ОСОБА_3.

Після його смерті відкрилася спадщина на нерухоме майно, в тому числі і на земельну ділянку, площею 11,8302 га, виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах Грейгівської сільської ради Жовтневого (тепер Вітовського) району Миколаївської області, яка йому належала на праві власності відповідно до державного акту серії ЯК № 958294, виданого 08 жовтня 2012 року Жовтневою (тепер - Вітовською) районною державною адміністрацією Миколаївської області.

На час смерті спадкодавець проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із співмешканкою ОСОБА_2

Положення ч.ч.1-4 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу; право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті

(ст. 1233 ЦК України).

Відповідно до ст. 1234 та ст. 1235 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю; право на заповіт здійснюється особисто; заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Заповітом спадкодавець може охопити все своє майно чи майнові права або ж визначити конкретне майно (майнові права), які підлягають спадкуванню спадкоємцем, визначені заповітом (ст. 1236 ЦК України).

За свого життя ОСОБА_3 склав заповіт, посвідчений 13 грудня 2012 року секретарем Іванівської сільської ради Чигринського району Черкаської області, яким заповів на випадок своєї смерті належну йому земельну ділянку, площею 11,8302 га, громадянину ОСОБА_1, тобто позивачу в справі.

Позивач на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, тому повинен був в передбачений законом шестимісячний строк звернутися до нотаріальної контори/нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

В той же час, він не вчинив цього через свою юридичну необізнаність щодо порядку та дій по прийняттю спадщини, вважаючи, що наявність заповіту є достатнім для переходу прав на спадкове майно.

З цих підстав суд вважає, що він пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин і вважає можливим йому його поновити.

В той же час, відповідно до постанови державного нотаріуса Чигиринської державної нотаріальної контори Черкаської області від 27 жовтня 2017 року, якою позивачу було відмовлено в оформленні спадщини на земельну ділянку, підставами для відмови став не тільки пропуск строку для прийняття спадщини, а і неподання належним чином оформленого правовстановлюючого документу на майно.

Державним нотаріусом було рекомендовано звернутися позивачу для оформлення спадкових прав до суду.

Так, правовстановлюючий документ на земельну ділянку державний акт, був пошкоджений залитий чорнилами.

За пунктами 4.15, 4.18, 4.20 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства Юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року передбачено, що за відсутністю у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадок правовстановлюючих документів, нотаріус роз'яснює йому вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Що і стало підставою для звернення позивача до суду із даним позовом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Положення ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України вказують, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, зі збереженням її цільового призначення.

Належність земельної ділянки померлому ОСОБА_3 підтверджується самим державним актом, а також і витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, виданим 23 грудня 2016 року Вітовським районним відділом Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області.

Таким чином, дослідженими під час розгляду справи доказами підтверджено, що зазначена ділянка належала ОСОБА_3 і це майно входить до складу спадщини після його смерті, а тому в порядку спадкування повинно відійти спадкоємцю за заповітом, тобто позивачу у справі, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин.

Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, він не може захистити своє спадкове майнове право, тому відповідно до ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності на нерухомість в порядку спадкування за заповітом.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_4 ОСОБА_5 до Грейгівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області та до ОСОБА_2 про надання додаткового строку для прийняття спадщини та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом - задовольнити повністю.

ОСОБА_6 ОСОБА_5 додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3, померлого 18 лютого 2016 року, терміном у шість місяців з дня набрання законної сили цього рішення суду.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 11,8302 гектарів, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлого18 лютого 2016 року, розташовану в межах території Грейгівської сільської ради Вітовського (раніше Жовтневого) району Миколаївської області, яка йому належала відповідно до державного акту серії ЯК №958294, виданого 08 жовтня 2012 року Жовтневою (тепер Вітовською) районною державною адміністрацією Миколаївської області.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складання повного тексту рішення.

В судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частину рішення, його повний текст складений на 23 березня 2018 року.

Суддя Р.В. Козаченко