Справа № 367/3252/15-ц Головуючий у І інстанції Мікулін А. В.
Провадження № 22-ц/780/183/18 Доповідач у 2 інстанції Журба С. О.
Категорія 46 01.02.2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2018 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Журби С.О.,

суддів Коцюрби О.П., Сержанюка А.С.,

за участю секретаря Вергелес О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою Гостомельської селищної ради Київської області на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 09 лютого 2016 року у справі за позовом Першого заступника прокурора Київської області в інтересах Держави, уповноваженим органом якої є Кабінет Міністрів України до Гостомелської селищної ради Київської області, ОСОБА_5, треті особи: Комунальне підприємство «Святошинське лісопаркове господарство», ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання недійсним рішення ради, державного акту на право власності на земельну ділянку та витребування земельної ділянки,

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2015 року позивач Перший заступник прокурора Київської області в інтересах Держави, уповноваженим органом якої є Кабінет Міністрів України звернувся до суду з вищезазначеним позовом, обґрунтовуючи його тим, що за результатами вивчення законності розпорядження землями лісогосподарського призначення прокуратурою області виявлено порушення вимог законодавства при відведенні Гостомельською селищною радою земельних ділянок у приватну власність громадянам для будівництва і обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд. Зокрема, рішенням Гостомельської селищної ради від 11.03.10 року № 1298-50-V «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» затверджено проект землеустрою та передано безкоштовно у приватну власність ОСОБА_6 земельну ділянку загальною площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1. Відповідно до вищезазначеного рішення на ім'я ОСОБА_6 видано державний акт серії НОМЕР_1 на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_2, площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, зареєстрований відділом Держкомзему у м. Ірпінь за № 77. В подальшому на підставі договору купівлі-продажу від 11.06.10 ОСОБА_6 відчужив зазначену земельну ділянку на користь ОСОБА_7, а остання в свою чергу, на підставі договору купівлі-продажу від 30.08.10 року - на користь ОСОБА_5 Вартість земельної ділянки становить 36 671,20 грн.

Перевіркою встановлено, що вищезазначена земельна ділянка державної власності знаходиться за межами населеного пункту селища Гостомель, що стало відомо з інформації управління Держземагенства у м. Ірпені згідно з планово-картографічними матеріалами. Відповідно до проекту землеустрою, який затверджено зазначеним вище рішенням, відведенням земельної ділянки передбачене за рахунок земель запасу, однак у період з 01.01.09 року по 01.01.11 року за формою 6-зем площа земель запасу не змінювалась. На момент відведення спірна земельна ділянка згідно з інформацією КП «Святошинське лісопаркове господарство» та ВО «Укрдержліспроект» перебувала у постійному користуванні лісгоспу та відповідно до планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування знаходилась у кварталі №12 Київського лісництва. За інформацією з Українського державного проектного лісовпорядного виробничого об'єднання «Укрдержліспроект» від 08.10.14 року, спірна територія була лісами ще з радянських часів. Так, на підставі Постанови ЦК КПУ і Ради Міністрів УРСР від 20.06.56 року № 673 та рішення виконкому Київської міської ради від 07.08.56 року № 1186 створено Святошинське лісопаркове господарство, яке ввійшло до складу управління земельної зони м. Києва. Загальна площа Святошинського лісопаркового господарства на момент створення становила 14 167 га, вказані землі передано без вилучення із Держлісфонду України. Роспорядженням Київської міської державної адміністрації № 2715 від 17.12.01 року на виконання рішення Київської міської ради від 02.10.01 року № 59/1493, Київське державне комунальне об'єднання зеленого будівництва «Київзеленбуд» перейменовано на Київське комунальне об'єднання зеленого будівництва та експлуатації «Київзеленбуд», а державне комунальне підприємство Святошинське лісопаркове господарство - на комунальне підприємство «Святошинське лісопаркове господарство». Лісовпорядні роботи проводилися в 1945-1946, 1952-1959, 1969, 1979, 1989, 1999, 2009 роках. Перевіркою також, установлено, що погодження на вилучення з постійного користування вказаної спірної ділянки КП «Святошинське лісопаркове господарство» не надавало, уповноважений орган державної влади відповідного рішення не приймав. На думку позивача, земельну ділянку у приватну власність ОСОБА_6 передано з порушенням порядку зміни цільового призначення земель. Крім того, зазначена земельна ділянка державної власності лісогосподарського призначення, що знаходилась за межами населеного пункту с.м.т. Гостомель, без вилучення у постійного користувача передано у приватну власність ОСОБА_6 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, у зв'язку з чим рішення селищної ради від 11.03.10 року № 1298-50-V є незаконним та має бути визнано недійсним. Так, прийнятим рішенням Гостомельської селищної ради Київської області від 11.03.10 року № 1298-50-V порушено право власності Держави на земельну ділянку лісогосподарського призначення, за відсутності відповідних повноважень передано у приватну власність ОСОБА_6. Оскільки право власності до ОСОБА_6 перейшло на підставі рішення, яке є протиправним, то виданий на його підставі державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 підлягає визнанню недійсним.

У зв'язку з наведеним позивач просив суд визнати недійсним рішення Гостомельської селищної ради Київської області від 11.03.2010 року №1298-50-V «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки», яким передано у власність ОСОБА_6 земельну ділянку пл. 0,1000 га, визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданий ОСОБА_6 на земельну ділянку із кадастровим номером НОМЕР_2 пл. 0,1000 га з відміткою про перехід права власності до ОСОБА_5, витребувати із володіння ОСОБА_5 на користь Держави в особі Кабінету міністрів України земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_2 пл. 0,1000 га вартістю 36671,20 грн.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 09 лютого 2016 року позов задоволено.

У апеляційній скарзі відповідач Гостомельська селищна рада просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на його необґрунтованість, незаконність, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вважає, що прокурор пропустив строк для звернення до суду та звернувся в інтересах не належного позивача. Вказує, що відсутні межі національного природного парку «Голосіївський» та підстави про розпорядження землями державної власності. Крім того зазначає, що відсутні підстави витребування з володіння ОСОБА_5 земельної ділянки на користь держави в особі Кабінету Міністрів України. Вважає висновки суду такими, що не ґрунтуються на положеннях закону.

Рішенням апеляційного суду від 28 липня 2016 року рішення Ірпінського міського суду Київської області від 09 лютого 2016 року було скасовано та ухвалено рішення про відмову у задоволенні позову прокурора.

18 жовтня 2017 року касаційну скаргу прокурора було задоволено частково, рішення апеляційного суду від 28 липня 2016 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У відповідності до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку про те, що оскаржуване рішення не в повній мірі відповідає наведеним вимогам.

За результатами розгляду справи суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що при вирішенні питання Гостомельською селищною радою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки у приватну власність ОСОБА_6 було допущено ряд порушень вимог чинного на той час законодавства України. Зокрема, судом було встановлено, що спірна земельна ділянка розташована на землях, що перебувають у постійному користуванні комунального підприємства «Святошинське лісопаркове господарство», відтак селищна рада не мала прав на її передачу у власність громадянам. Детальна оцінка таких порушень наведена в оскаржуваному рішенні, з якою погоджується й колегія суддів апеляційного суду, вважаючи її обґрунтованою.

В ході розгляду справи представник відповідача Гостомельської селищної ради Київської області заявив клопотання про застосування до позовних вимог прокурора строку позовної давності та відмову у задоволенні позову на цій підставі. При вирішенні справи суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність пропуску позивачем строку позовної давності, оскільки такий строк має відраховуватися лише з часу, коли про порушення порядку передачі землі стало відомо безпосередньо прокурору, який пред'явив позов. Так, прокурор свою позицію щодо даного питання (з якою погодився й суд першої інстанції) обґрунтовував тим, що про порушення права Держави на спірну земельну ділянку прокуратура дізналася лише після перевірки додержання вимог земельного законодавства, проведеної на підставі відповідної постанови від 16 травня 2014 року № 51. Саме від цієї дати й треба відраховувати початок перебігу позовної давності у даних правовідносинах.

З даною позицією колегія суддів апеляційного суду погодитися не може.

У відповідності до положень ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 256 ЦК України).

Відповідно вимог ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. При цьому на позови прокурора, які пред`являються від імені Держави і направлені на захист права державної власності, порушеного незаконними правовими актами органу державної влади чи органу місцевого самоврядування, поширюється положення ст.257 ЦК України щодо загальної позовної давності, а на підставі ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли Держава в особі її органів як суб'єкт владних повноважень довідалася або могла довідатися про порушення прав і законних інтересів.

Оскільки у даній справі позов було пред'явлено на захист інтересів Держави, а не прокуратури чи Кабінету Міністрів України як окремих юридичних осіб, саме з часу, коли про передачу спірної землі у власність громадянина «стало відомо» Державі, а не окремим її установам - органам прокуратури чи Кабінету Міністрів України, й має відраховуватися встановлений законом строк звернення до суду для відновлення порушеного права.

Про те, що спірна земельна ділянка відносилася до земель лісового фонду ще з «радянських часів» прокурор прямо зазначав у своєму позові. Зважаючи на те, що набуте ОСОБА_6 право власності на спірну земельну ділянку пройшло державну реєстрацію, на підставі оскаржуваного рішення органу місцевого самоврядування йому було видано державний акт на право власності на вказану земельну ділянку, який у травні 2010 року був зареєстрований спеціальним уповноваженим на це державним органом - відділом Держкомзему у м. Ірпінь, саме з вказаного часу Державі в особі її відповідного органу стало відомо про факт передачі земельної ділянки у власність ОСОБА_6, відтак саме з цього часу й має відраховуватися встановлений законом строк для звернення до суду з метою захисту інтересів Держави у даних правовідносинах. В той же час до суду даний позов було подано лише в травні 2015 року, відтак строк позовної давності в даному випадку було пропущено.

Як встановлено положеннями ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. При цьому сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи відповідну заяву відповідача Гостомелської селищної ради Київської області та зважаючи на пропуск позивачем встановленого законом строку позовної давності, суд першої інстанції мав прийти до висновку про відмову на цій підставі у задоволенні як первісної вимоги про визнання недійсним оскаржуваного рішення Гостомельської селищної ради, так і похідних від неї вимог, чого, однак, ним зроблено не було.

У відповідності до положень ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині зокрема є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, а також порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Гостомельської селищної ради Київської області задовольнити.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 09 лютого 2016 року скасувати та ухвалити нове судове рішення. У задоволенні позову Першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави, уповноваженим органом якої є Кабінет Міністрів України до Гостомелської селищної ради Київської області, ОСОБА_5, треті особи: Комунальне підприємство «Святошинське лісопаркове господарство», ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання недійсним рішення ради, державного акту на право власності на земельну ділянку та витребування земельної ділянки відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді: О.П. Коцюрба

А.С. Сержанюк