ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2018 року м. Київ

справа № 755/16854/16

провадження № 22-ц/824/1009/18

Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Іванової І.В. (суддя-доповідач)

суддів - Матвієнко Ю.О., Мельника Я.С.

при секретарі - Тимошевській С.І.

сторони :

позивач та відповідач за зустрічним позовом - Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк»

відповідачі - ОСОБА_1 (позивач за зустрічним позовом), ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 24 травня 2018 року у складі судді Катющенко В.П., повний текст складений 01.06.2018 року,

встановив:

У листопаді 2016 року ПАТ «ОТП Банк» звернувся суду з позовом, у якому просив стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ТОВ «Ілта» суму заборгованості за кредитним договором № ML-001/042/2008 від 03 квітня 2008 року в розмірі 2 230 120 грн. 86 коп., стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ТОВ «Ілта» суму сплаченого судового збору в розмірі 33 451,81 грн.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 03 квітня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № ML-001/042/2008, згідно з умовами якого Банк надав Позичальнику кредит в розмірі 96 017 доларів США на придбання нерухомого майна строком до 03.04.2023 року зі сплатою плаваючої процентної ставки, що складається з фіксованого відсотка в розмірі 2.99 % річних та FIDR (процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб в валюті тотожній валюті кредиту, що розміщені в Банку на строк в 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору).

03 квітня 2008 року, з метою повного та своєчасного виконання позичальником його зобов'язань за кредитним договором були укладені договори поруки: між ЗАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_2 було договір поруки № SR-001/042/2008/1, між ЗАТ «ОТП Банк» та ТОВ «Ілта» договір поруки № SR-001/042/2008.

Крім того, 03 квітня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 був укладений Додатковий договір до кредитного договору № ML-001/042/2008, згідно з умовами якого сторони домовилися внести зміни та доповнення до кредитного договору, а саме п. 1.4. Частини 2 кредитного договору було доповнено п.п. 1.4.1.6., відповідно до якого у випадку розірвання позичальником трудових відносин з поручителем за кредитним договором в особі ТОВ «Ілта» (незалежно від ініціативи: за ініціативою організації чи позичальника), фіксована процентна ставка чи фіксований відсоток (в залежності від виду встановленої відсоткової ставки, що застосовується за кредитним договором (плаваюча чи фіксована) підвищується до рівня, що діятиме на момент звільнення позичальника.

17 лютого 2012 року між ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_1 був укладений Додатковий договір № 3 до кредитного договору № ML-001/042/2008, яким, зокрема, з 17 лютого 2012 року до повного виконання Боргових зобов'язань за Кредитним договором для розрахунку процентів за користування кредитом була встановлена плаваюча процентна ставка у розмірі 6,26%+UIRD. Також було підписано Графік платежів в новій редакції.

17 лютого 2012 року між ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_1 був укладений Додатковий договір № 4 до кредитного договору № ML-001/042/2008, згідно з умовами якого сторони домовилися внести зміни та доповнення до Кредитного договору, зокрема було підписано Графік платежів у новій редакції.

Далі, Банк, посилаючись на те, що Позичальник вказані зобов'язання належним чином не виконав, внаслідок чого утворилась прострочена до повернення заборгованість зі сплати кредиту та процентів за користування кредитом, просив позов задовольнити.

Не погоджуючись із заявленими позовними вимогами, у лютому 2017 року відповідач ОСОБА_1 подала до суду зустрічну позовну заяву до ПАТ «ОТП Банк» про захист прав споживача, визнання кредитного договору про надання споживчого кредиту недійсним.

Свої зустрічні позовні вимоги обґрунтовувала тим, що з Кредитного Договору № ML-001/042/2008 від 03 квітня 2008 року вбачається, що в його змісті відсутні встановлені ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» обов'язкові умови, які необхідні для укладення договору. Зазначила, що Банк під час укладення Кредитного договору приховав від неї повну та об'єктивну інформацію щодо кінцевої сукупної вартості кредиту та вказав в угоді занижені значення показників суттєвих умов договору, чим фактично ввів її в оману щодо реальної відсоткової ставки та кінцевої загальної суми кредиту, яку сплатив би позичальник банку, погашаючи кредит у порядку, визначеному графіком погашення заборгованості. Вищенаведене приховування важливої, об'єктивної та необхідної інформації від неї перед підписанням договору та невідповідність встановлених між сторонами у договорі умов до фактично встановлених з метою встановлення завищених процентів за користування кредитом та отримання прихованого прибутку, може свідчити про наявність умислу в діях банка.

Таким чином ОСОБА_1, посилаючись на те, що при укладенні кредитного договору її було введено в оману щодо фактичних істотних умов кредитного договору (зокрема, щодо його ціни), а тому Кредитний договір є недійсним. Відповідно до заявлених зустрічних позовних вимог, позивач за зустрічним позовом ОСОБА_1 просила суд визнати недійсним кредитний договір № ML-001/042/2008 від 03 квітня 2008 року, укладений між ПАТ «ОТП Банк» та нею, визнати порушеним її право, як споживача фінансових послуг банку відшкодувати з відповідача за зустрічним позовом на її користь судові витрати.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 24 травня 2018 року у задоволенні первісного та зустрічного позовів відмовлено.

Не погоджуючись з рішення в частині відмови у задоволенні первісного позову, ПрАТ «ОТП Банк» подав апеляційну скаргу, в якій просить у зв'язку з порушенням норм матеріального та процесуального права судове рішення в цій частині скасувати та прийняти постанову про задоволення первісного позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що судом першої інстанції допущено неповне з'ясування всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення справи по суті, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушено норми процесуального права.

Зазначив, що судом першої інстанції помилково зроблено висновок про те, що позивач безпідставно звернувся до суду з даним позовом, з посиланням не дотримання положень ч.2 ст.1050 ЦК України та виконання вимог п.1.9.2. частини 2 кредитного договору.

Так, апелянт вказує, що 02.03.2015 року на адресу позичальника було направлено досудову вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором, проте, станом на дату подання позовної заяви дана вимога виконана не була.

Невиконання позичальником умов кредитного договору дає право банку достроково вимагати виконання боргових зобов'язань.

Апелянт зазначає, що судом необґрунтовано відхилено розрахунок заборгованості, як доказу, оскільки відповідач не спростував розмір заборгованості та не надав доказів про погашення заборгованості повністю або частково, проведення контр-розрахунку чи економічної експертизи або висновку спеціаліста. Банк зазначив, що відсутні письмові докази на підтвердження позиції відповідача, а всі висновки судом першої інстанції прийняті на підставі письмових пояснень відповідача, тому просить рішення суду у частині відмови у задоволенні первісного позову скасувати та прийняти постанову про задоволення позову.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зазначають, що апеляційна скарга є необґрунтованою, вимоги, викладені в ній не відповідають чинному законодавству, а тому не підлягає задоволенню.

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_3 заперечувала проти апеляційної скарги, просила залишити рішення без змін.

Інші учасники справи в судове засідання до суду апеляційної інстанції не з'явились, були належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду апеляційної скарги, тому колегія суддів вирішила за можливе провести судове засідання у їх відсутність, згідно ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Зазначеним вимогам закону, рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині відповідає не в повному обсязі.

Так, судом встановлено, що 03 квітня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (правонаступником всіх прав та обов'язків якого є ПАТ «ОТП БАНК») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № ML - 001/042/2008, відповідно до умов якого ЗАТ "ОТП Банк", надав Позичальнику, ОСОБА_1, кредит у розмірі 96 017 доларів США, з цільовим використанням - на купівлю нерухомого майна, зі строком повернення кредиту до 03 квітня 2023 року (а.с.10-13, Том 1).

Відповідно до п.п. 1.5.1. кредитного договору, повернення відповідної частини Кредиту здійснюється Позичальником щомісяця у розмірі та строки, визначені у Графіку Платежів, шляхом внесення готівки в касу Банку або безготівковим перерахуванням на Поточний рахунок, якщо інше не передбачено цим договором.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № ML - 001/042/2008, 03 квітня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником всіх прав та обов'язків є ПАТ «ОТП БАНК») та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № SR - 001/042/2008/1 (а.с.28, Том 1).

Крім того, 03 квітня 2008 року ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником всіх прав та обов'язків є ПАТ «ОТП БАНК») та ТОВ «Ілта» було укладено договір поруки № SR - 001/042/2008 (а.с.29, Том 1)

Також, 03 квітня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено Додатковий договір № 1 до кредитного договору № ML - 001/042/2008 від 03 квітня 2008 року, яким було, зокрема, врегульовано питання щодо зміни фіксованої процентної ставки у випадку розірвання позичальником трудових відносин із ТОВ «Ілта» (а.с.14, Том 1).

13 квітня 2011 року між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено Додатковий договір № 2 до кредитного договору № ML - 001/042/2008 від 03 квітня 2008 року, за яким сторонами було обумовлено, зокрема, зміну на період з 13 квітня 2011 року до 04 травня 2011 року процентну ставку у вигляді плаваючої процентної ставки на рівні 6,49% річних, на період з 04 травня 2011 року по 03 жовтня 2011 року розмір фіксованої процентної ставки на рівні 6,50% річних, на період з 03 жовтня 2011 року до повного виконання боргових зобов'язань за кредитним договором для розрахунку процентів за користування кредитом плаваючої процентної ставки - 7,70% річних. Крім того, Графік платежів було викладено у новій редакції, сторонами були обумовлені питання щодо сплати процентів, дострокового виконання боргових зобов'язань за ініціативою банку, за ініціативою позичальника, а також питання вирішення спорів, вимог щодо укладання (пролонгації) договорів страхування, договірного списання (а.с.132-133, Том 1).

17 лютого 2012 року між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено Додатковий договір № 3 до кредитного договору № ML - 001/042/2008 від 03 квітня 2008 року, за яким сторонами було обумовлено, зокрема, зміну на період з 17 лютого 2012 року до повного виконання боргових зобов'язань за кредитним договором для розрахунку процентів за користування кредитом плаваючої процентної ставки - 6,26% річних. Крім того, Графік платежів було викладено у новій редакції, сторонами були обумовлені питання щодо сплати процентів, дострокового виконання боргових зобов'язань за ініціативою банку, за ініціативою позичальника, а також питання вирішення спорів, вимог щодо укладання (пролонгації) договорів страхування, договірного списання (а.с.15-17, Том 1).

В подальшому, також 17 лютого 2012 року між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено Додатковий договір № 4 до кредитного договору № ML - 001/042/2008 від 03 квітня 2008 року, за яким сторонами було обумовлено питання сплати процентів, дострокового виконання боргових зобов'язань за ініціативою банку, вирішення спорів, вимог щодо укладання (пролонгації) договорів страхування, договірного списання (а.с.18-19, Том 1).

ПАТ «ОТП Банк» посилається на порушення позичальником ОСОБА_1 умов кредитного договору, у зв'язку з чим, станом на 21 вересня 2016 року виникла заборгованість у розмірі 86 420,37 доларів США, з яких: 65 551,64 доларів США - заборгованість по кредиту; 20 868,73 доларів США - заборгованість по відсоткам, яку банк просив стягнути солідарно з відповідачів.

Зазначені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Відмовляючи у задоволенні позову щодо стягнення коштів з поручителя ОСОБА_2, суд першої інстанції, виходив із того, що відповідно до положень ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється, оскільки основне зобов'язання змінено без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності поручителя.

З таким висновком суду погоджується і судова колегія, оскільки він відповідає вимогам закону і вищевказаним матеріалам справи.

Разом з тим, відмовляючи у задоволенні позову Банку стосовно позичальника ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з безпідставності звернення до суду з позовом про дострокове стягнення заборгованості, з посиланням що позивачем не надано суду доказів дотримання останнім положень ч.2 ст.1050 ЦПК України та виконання вимог п.1.9.2. частини 2 кредитного договору від 03.04.2008р.

Проте, судова колегія не може погодитись з таким висновком суду, з наступних підстав.

Згідно положень статей 526, 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір було укладено на строк до 03.04.2023 року.

Відповідно до п.1.9.2. кредитного договору, у випадку невиконання або неналежного виконання умов кредитного договору Банк має право дострокового виконання зобов'язань в цілому або, у визначеній банком частині, при цьому виконання зобов'язань повинно бути проведено позичальником протягом 30 днів з дня одержання відповідної вимоги (т.1 а.с.12).

З матеріалів справи вбачається, що 02.03.2015 року на адресу позичальника було направлено Досудову вимогу від 25.02.2015 року про погашення заборгованості за кредитним договором (т.1 а.с.30).

Крім того, до суду з даним позовом Банк звернувся у листопаді 2016 року, проте відповідач ОСОБА_1, отримавши позовні вимоги не виконала свої зобов'язання, що свідчить про те, що Банк має право дострокового виконання зобов'язань, у визначеній банком частині залишку заборгованості за кредитом, згідно вимог апеляційної скарги.

Судова колегія вважає, що пред'явленням вимоги про дострокове стягнення боргу до ОСОБА_1 в даному випадку, окрім направлення вимоги про погашення боргу є пред'явлення до неї даного позову.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 не отримувала досудову вимогу, тому відсутні підстави для стягнення суми заборгованості, спростовуються матеріалами справи, оскільки як вбачається із справи, останній направлялась досудова вимога, крім того ОСОБА_1 був вручений позов банку, вона приймала участь у судових засіданнях через свого представника, при цьому остання не спростувала розмір залишку заборгованості за кредитом.

Таким чином враховуючи, що матеріалами справи доведено, що відповідачка отримала кредитні кошти, але неналежним чином не виконувала грошові зобов'язання, внаслідок чого виникла заборгованість, що підтверджуються відповідним розрахунком та не спростовано відповідачкою, колегія суддів вважає що позов підлягає частковому задоволенню в межах вимог апеляційної скарги Банку, підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОТП Банк» сума заборгованості за тілом кредиту в розмірі 65 551,64 доларів США, що за курсом НБУ на дату проведення розрахунку заборгованості еквівалентно 1 691 592 грн. 85 коп.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням в частині відмови у задоволенні позову ПАТ «ОТП Банк» про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 нового рішення, про задоволення позову в цій частині частково, відповідно до вимог ст.376 ЦПК України.

Відповідно до ч.13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення, відповідно змінює розподіл судових витрат.

Так, на користь Банку з відповідачки підлягає стягненню сума сплаченого Банком судового збору в розмірі 42288 грн. (16915+25373).

В частині відмови у задоволенні зустрічного позову рішення суду не оскаржується стронами, тому підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381 ЦПК України, Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

постановив :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 24 травня 2018 року скасувати в частині відмови у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства«ОТП Банк» про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов в цій частині задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» суму заборгованості тіла кредиту за кредитним договором № ML-001/042/2008 від 03 квітня 2008 року в розмірі 65 551,64 доларів США, що за курсом НБУ на дату проведення розрахунку заборгованості еквівалентно 1 691 592 грн. 85 коп.

В решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» суму сплаченого судового збору в розмірі 42288 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді :