У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

справа № 312/339/18

провадження № 2/312/154/2018

13 листопада 2018 року с. Велика Білозерка

Суддя Великобілозерського районного суду Запорізької області Яцун О.О., в стадії вирішення питання про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження в справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Великобілозерської сільської ради Запорізької області, треті особи: Міжрайонне управління Держгеокадастру в Камянсько-Дніпровському районі та м. Енергодар Головного управління Держгеокадастру Запорізької області, Енергодарська міська державна нотаріальна контора Запорізької області, про встановлення факту спільного проживання та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Великобілозерської сільської ради Запорізької області про встановлення факту спільного проживання та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, в якій просить суд встановити факт її постійного проживання разом з матірю ОСОБА_2, яка померла 27.07.2013 року, на час відкриття спадщини та визнати за позивачкою право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом площею 8,00 га, яка знаходиться на території Великобілозерської сільської ради Запорізької області.

Ухвалою судді Великобілозерського районного суду Запорізької області від 02 листопада 2018 року зазначену позовну заяву було залишено без руху з наступних підстав.

Вказану позовну заяву подано до суду без дотримання вимог пунктів 2), 8), 9) частини 3 статті 175 ЦПК України.

Положеннями пункту 2) частини 3 статті 175 ЦПК України передбачено, що позовна заява повинна містити, зокрема ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб громадян України, офіційні електроні адреси та адреси електронної пошти. ОСОБА_2, в змісті позовної заяви зазначені дані відсутні.

Пункт 8) частини 3 статті 175 ЦПК України передбачає, що позовна заява повинна містити, зокрема відомості щодо зазначення наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до заяви. ОСОБА_2, в змісті позовної заяви зазначені відомості відсутні.

Крім того, в порушення пункту 9) частини 3 статті 175 ЦПК України позовна заява не містила даних щодо попереднього розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у звязку з розглядом справи.

Крім того, позовна заява містить вимоги щодо встановлення факту, що має юридичне значення, які розглядаються в порядку Розділу IV ЦПК України - окремого провадження.

Положеннями п. 2) ч. 1 ст. 318 ЦПК України передбачено, що у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення повинно бути зазначено причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт.

Частиною другою зазначеної статті ЦПК України встановлена вимога, згідно якої до заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Так, в змісті позовної заяви позивачка вказує, що станом на момент смерті матері вона проживала разом з нею, при цьому на підтвердження цього факту посилається на довідку Великобілозерської сільської ради Запорізької області, яка долучена позивачем до позовної заяви. В той же час, позовна заява не містить відомостей про неможливість одержання позивачем документа, який посвідчує факт, що має юридичне значення, та не надала докази з приводу того, що до звернення до суду, позивачка зверталася до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено, із зазначенням причин відмови.

Отже, в порушення вимог статті 318 ЦПК України, заявник в заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, не зазначила причину неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт та не додала до заяви довідку або інший документ, який би підтверджував неможливість одержання або відновлення втрачених документів.

Для усунення зазначених вище недоліків ухвалою судді від 02 листопада 2018 року позивачу було надано строк, який не може перевищувати пяти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Між тим, в визначений термін та на момент постанови цієї ухвали позивачем було лише частково виконано вимоги, які зазначені в ухвалі судді від 02 листопада 2018 року.

Так, 08 листопада 2018 року позивачем, на виконання ухвали судді від 02 листопада 2018 року, було надано суду виправлену позовну заяву, із змісту якої вбачається, що позивач частково усунула недоліки позовної заяви лише щодо дотримання вимог, передбачених п.п. 2), 8), 9) частини 3 статті 175 ЦПК України.

ОСОБА_2, в порушення положеньстатті 318 ЦПК України, позивач у виправленій позовній заяві щодо встановлення факту, що має юридичне значення, не зазначила причину неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт та не додала до заяви довідку або інший документ, який би підтверджував неможливість одержання або відновлення втрачених документів.

Відповідно до розяснень, які містяться в пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, у разі якщо в заяві не зазначено, який конкретно факт просить встановити заявник, з яких причин неможливо одержати або відновити документ, що посвідчує даний факт, якими доказами цей факт підтверджується або до заяви не приєднано довідки про неможливість одержання чи відновлення необхідних документів, суддя, відповідно до ст. 139 ЦПК України, постановляє ухвалу про залишення заяви без руху і надає заявникові строк для виправлення недоліків.

Згідно пункту 3 листа Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за умовою, що заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її предявлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо).

До позовної заяви позивач надав довідку Великобілозерської сільської ради Запорізької області, зі змісту якої вбачається, що позивач, постійно без реєстрації, з травня 2013 року проживає за адресою місця реєстрації спадкодавця, тобто на час відкриття спадщини позивач постійно проживала разом зі спадкодавцем. Отже, сільською радою не було відмовлено позивачу в одержані документу, що посвідчую факт постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Крім того, як вбачається з змісту позовної заяви та доданого до неї листа Енергодарської державної нотаріальної контори Запорізької області, позивачу було розяснено, що оскільки він пропустив встановлений строк для прийняття спадщини та не підтвердив факт постійного проживання з померлою на час відкриття спадщини, зокрема довідкою сільської ради, позивачу було рекомендовано звернутися до суду з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини. Отже, лист державного нотаріуса має розяснювальний та інформаційний характер та не містить відмови у вчиненні нотаріальних дій та з його змісту не вбачається, що державним нотаріусом було відмовлено позивачу в прийнятті вищезгаданої довідки сільської ради про постійне проживання спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Будь-які докази на підтвердження того, що до звернення до суду з вказаним позовом, позивач звертався до державного нотаріуса з вищевказаною довідкою сільської ради, та державним нотаріусом йому було відмовлено в її прийняті з зазначенням причин такої відмови, матеріали позовної заяви не містять.

До того ж, звертаю увагу на те, що згідно ст. 49 Закону України «Про нотаріат», про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову, з викладенням причин відмови та розяснює порядок її оскарження.

Отже, необхідно констатувати, що позивач не виконала в повному обсязі вимоги, які зазначені в ухвалі судді від 02 листопада 2018 року, в частині виконання положеньстатті 318 ЦПК України.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах: «ОСОБА_2 проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

За правилами частини 3 статті 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Аналізуючи вищезазначене, слід прийти до висновку, що повернення позовної заяви відповідно до частини 3 статті 185 ЦПК України, не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На підставі викладеного та керуючись статтями 175, 185 ЦПК України, постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Великобілозерської сільської ради Запорізької області, треті особи: Міжрайонне управління Держгеокадастру в Камянсько-Дніпровському районі та м. Енергодар Головного управління Держгеокадастру Запорізької області, Енергодарська міська державна нотаріальна контора Запорізької області, про встановлення факту спільного проживання та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом визнати неподаною і повернути позивачеві.

Розяснити позивачеві, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Розяснити позивачеві зміст положень п. 2) ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» щодо повернення сплаченої суми судового збору, яка повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду, зокрема в разі повернення заяви або скарги.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

У відповідності до п.п. 15.5 п.15 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя О.О. Яцун