Справа № 654/469/18
Провадження №2/654/475/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2018 року м. Гола Пристань

Голопристанський районний суд Херсонської області

у складі: головуючого судді Ширінської О.Х.,

за участю секретаря Слюсар О.С.,

позивача ОСОБА_1,

представників позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Гола Пристань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про відшкодування майнової шкоди, -

у с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся із вище вказаним позовом, який уточнив та в якому зазначив, що йому на праві власності за договором дарування від 29.12.2011 р. належить ? частина чотирикімнатної квартири АДРЕСА_1 та ? частина земельної ділянки за тією ж адресою. Дарувальники його батьки: ОСОБА_7 та ОСОБА_3. Інша частина квартири із земельною ділянкою по ? частині кожному належить ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відповідачам по справі. Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 17.10.2012 р. йому виділено наступні приміщення у зазначеній квартирі: «1-1» частина коридору, розмірами в плані 1, 35 м., площею 2, 7 кв.м.; «1-2» житлова кімната (кухня), площею 8,1 кв.м.; «І» сіни 22, 6 кв.м.; «ІІ»- сіни 3, 9 кв.м.; «ІІІ» сіни 1, 8 кв.м.; інші приміщення виділені відповідачам по справі. З ОСОБА_5 та ОСОБА_6 склався порядок користування зазначеними приміщеннями. Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 21.12.2017 року йому були виділені в натурі всі зазначені приміщення. Починаючи з 2012 року по травень 2017 року відповідачі самоправно демонтували окремі конструкції будинку, а саме належній йому частини квартири - вікна, двері, приведено у непридатний стан стіни. Відповідно до ч. 1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Відповідачі цю норму проігнорували. Крім того, відповідачі в порушення цієї ж норми протягом усього часу перешкоджали йому користуватися квартирою і тільки за рішенням Голопристанського районного суду від 15.08.2017 року він був вселений у квартиру. За заявою його матері, ОСОБА_3, від 11.09.2014 р. Голопристанським відділом поліції внесено відомості до ЄРДР щодо самоуправства з боку відповідачів за правовою кваліфікацією дій, передбаченою ч. 1 ст. 356 КК України за № 0000054 та розпочато розслідування. Рішенням Голопристанського районного суду від 23.02.2017 року його визнано потерпілим по даній справі. В рамках кримінального провадження 10.11.2017 р. проведено судову будівельно - технічну експертизу № 17-244, відповідно до якої розмір заподіяної йому матеріальної шкоди склав 9775, 18 грн. Постановою слідчого Голопристанського відділення Новокаховського відділу поліції ГУНП у Херсонській області від 29.01.2018 р. кримінальна справа відносно відповідачів була закрита за п. 2 ч. ст. 284 КПК України через відсутність в діях відповідачів складу кримінального правопорушення, оскільки сума збитку не охоплюється поняттям значної шкоди, що є одним з основних кваліфікуючих ознак даного складу правопорушення.

Просить стягнути з відповідача завдану матеріальну шкоду у розмірі 9 775, 18 грн., судовий збір у розмірі 704, 80 грн. та витрати на юридичну допомогу у розмірі 3 500 грн.

У судовому засіданні позивач та його представники ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтримали заявлені позовні вимоги з підстав, зазначених у позові та просили їх задовольнити у повному обсязі. Зокрема представник позивача адвокат ОСОБА_2 зазначив, що доказами заподіяного матеріального збитку є: договір дарування від 29.12.2011 р., висновок експерта № 17-244, постанова про припинення кримінального провадження від 29.01.2018 р., рішення Голопристанського районного суду від 15.08.2017 р. про примусове вселення позивача в квартиру.

Відповідачі у судове засідання не зявились. Відповідач ОСОБА_6 надала до суду заяву, в якій зазначила, що заявлені позовні вимоги не визнає, підтримує аргументи, висловлені у відзиві її брата ОСОБА_5, просила відмовити у задоволенні позовних вимог, справу розглядати за її відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 заявлені позовні вимоги не визнала та зазначила, що дійсно відповідач ОСОБА_5 є разом із позивачем співвласником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2. Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 17.10.2012 р. у справі за позовом батьків позивача ОСОБА_3 та ОСОБА_7, йому із сестрою ОСОБА_7 (після шлюбу ОСОБА_6) ОСОБА_8 на праві спільної часткової власності було виділено в зазначеній квартирі приміщення: «1-1» - частина коридору, «1-3» - житлова кімната, «1-6» - житлова кімната, «1-7» - житлова кімната та зобовязано встановити перегородки в приміщенні «1-1», провести демонтаж дверного блоку в приміщенні «1-2», закласти дверний отвір в приміщення «1-2», облаштувати вхід у виділену їм частину квартири, облаштувати кухню, душову, туалет, зовнішні інженерні комунікації. Вони почали, але не встигли завершити зазначене в судовому рішенні переобладнання, оскільки, почекавши мало не рік після набрання рішення чинності, позивач вирішив оскаржити його в апеляційному порядку, «пригадавши», що не батьки є співвласниками зазначеної квартири, а він, оскільки ще до звернення у 2012 році до суду, 29.12.2011 року свої частки вони подарували йому. Зазначене судове рішення апеляційним судом було скасовано, а позивач, з березня 2014 року розпочав самовільне перепланування та переобладнання квартири, зокрема руйнування стін, що підтверджується постановою слідчого СВ Голопристанського РВ УМВС України в Херсонській області ОСОБА_9 від 19.05.2014 року про закриття кримінального провадження до ЄРДР за його завою. В подальшому, незважаючи на те, що між ними вже склався порядок користування приміщеннями, визначеними рішенням суду від 17.10.2012, про що зазначено позивачем і в даному його позові, у 2015 році позивач звернувся до суду із позовом до нього із сестрою про виділ своєї частки в натурі. Рішенням Голопристанського районного суду від 17.08.2015 р. частка була виділена. На даний час справа знаходиться на розгляді у Верховному Суді. На час перегляду оскаржуваних рішень їх виконання зупинялось. Проте позивач продовжував здійснювати бажані йому переобладнання квартири. Під час нового розгляду справи у 2016-2017 роках апеляційним судом призначалась додаткова будівельно технічна експертиза щодо можливих варіантів виділу приміщень, однак позивач не чекаючи висновків, в процесі зупинення справи здійснив переобладнання, приєднавши до своїх приміщень кімнату «1-7», здійснивши при цьому втручання у несучу стіну. Зазначене підтверджується копіями висновків експертиз, де відображено зміни в плані квартири у справі № 654/5434/14-ц. таким чином, позивач, не чекаючи остаточного судового рішення, періодично здійснює руйнування стін спільної квартири. Додані позивачем копії документів не є належними, допустити, достовірними та достатніми доказами на підтвердження заявлених позовних вимог, оскільки не підтверджують факту заподіяння йому шкоди, ні вини відповідача ОСОБА_5, просить відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши думку сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, для стягнення спричиненої майнової шкоди необхідна наявність відповідних складових, а саме: наявна шкода, завдана неправомірними діями (бездіяльністю) особи, доведеність вини даної особи та причинно-наслідковий звязок між неправомірними діями особи та наслідками у вигляді спричиненої шкоди.

Як слідує з досліджених матеріалів справи, позивачем на підтвердження спричиненої йому майнової шкоди надано висновок судової будівельно - технічної експертизи № 17-244, який проведено в рамках кримінального провадження 10.11.2017 р. Постановою слідчого Голопристанського відділення Новокаховського відділу поліції ГУНП у Херсонській області від 29.01.2018 р. вказане кримінальне провадження було закрито на підставі п. 2 ч. ст. 284 КПК через відсутність в діях відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, обовязковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, є ухвала суду (а не постанова слідчого) про закриття кримінального провадження, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездільяність) та чи вчинені вони цією особою.

Наразі, постанова слідчого від 29.01.2018 року про закриття провадження у справі, не є належним та допустимим доказом у розумінні вище наведеної норми та не містить доказів неправомірності дій з боку відповідачів у спричиненні майнової шкоди позивачу, тому не приймається судом до уваги.

Експертний висновок № 17-244, який проведено в рамках кримінального провадження, містить лише розмір матеріальної шкоди в результаті проведених демонтажних робіт, станом на липень 2014 року і не доводить факту неправомірності дій відповідачів та причинно-наслідкового звязку між ймовірними неправомірними діями відповідачів та наставшими наслідками.

Крім того, на час розгляду справи минув тривалий час, за який з боку позивача, як стверджує представник відповідача, також були здійснені у спірному будинку деякі перепланування та реконструкції. Зазначені обставини не були спростовані позивачем та його представниками.

В свою чергу відповідач ОСОБА_5 не спростовує того факту, що відповідно до рішення суду по поділу спірного майна, також здійснював дії по переплануванню належної йому частини вказаної квартири, облаштував вхід у приміщення, закладав дверний отвір між приміщеннями, облаштував вхід у виділену йому і сестрі частину квартири, облаштовував зовнішні інженерні комунікації та інше.

З огляду на вище наведене, суд вважає, що заявлені позовні вимоги не доведені, тому задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263, 265, 267 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про відшкодування майнової шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Херсонського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до 15.12.2017 (дати набрання чинності новою редакцією ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Суддя О.Х. Ширінська