Провадження № 2/520/2159/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.02.2018 року

Київський районний суд м. Одеси у складі: головуючого судді Луняченка В.О.,

за участю : секретаря судового засідання Нефедової Г.В.,

представників:

позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2;

відповідача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті ОСОБА_4 цивільну справу за позовом ОСОБА_5, яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_6 до ОСОБА_3, треті особи Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7, Орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання заповіту недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

До суду 06.102015 року звернулась ОСОБА_8, яка діє в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_6 з позовом про визнання недійсним заповіту від 18.03.2015 року, складеного від імені ОСОБА_9 на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_6.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що на думку позивача на момент складення оспорюваного правочину (заповіту) заповідач ОСОБА_9 не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними, у звязку із перебуванням у хворобливому стані та прийомом сильнодіючих ліків та препаратів, яки впливали на його психічний стан, що у відповідності до вимог ст. 225 Цивільного кодексу України є підставою для визнання такого правочину недійсним.

У судовому засіданні представники позивача підтримуючі позовні вимоги наполягали на їх задоволенні саме з підстав відсутності на час складення та посвідчення заповіту у заповідача усвідомлення своїх дій.

Відповідач та її представник надавши письмові заперечення проти позовної заяви ( згідно діючого на той час законодавства) у судовому засіданні просили відмовити у задоволенні позову, у звязку із його необґрунтованістю та безпідставністю.

По справі було проведено попереднє судове засідання у ході якого було задоволено клопотання представників позивача про витребування копії спадкової справи №9/2015 відкритої після смерті ОСОБА_9, витребування з комунальної установи « Одеський обласний центр психічного здоровя»,комунальної установи « Міська поліклініка №20 Департаменту охорони здоровя Одеської міської ради» медичної документації : медичної картки та історії хвороби ОСОБА_9. Також були задоволені клопотання про виклик свідків та призначення по справі посмертної судово-психіатричної експертизи. У судовому засіданні 23.01.2018 року представники сторін не заперечували проти того, що підготовче судове засідання, яке є обовязковим за новим Цивільним процесуальним кодексом України, по даної справі є проведеним.

У судове засідання 14.02.2018 року представники позивача та позивач не зявились, та від представника ОСОБА_1 подано клопотання про відкладення розгляду справи, у звязку із йог відрядженням. Від представник відповідача надано клопотання про розгляд справи за її відсутністю, враховуючи її позицію та матеріали справи.

Суд, з урахування тривалості розгляду справи, наявності всіх доказів які були надані сторонами та витребувані і забезпечені за їх клопотанням, проведенням підготовчого засідання та розгляду справи по суті із поясненнями учасників справи по суті позову, допитом свідків та проведенням призначено за клопотанням сторони позивача експертизи, з висновками якої був ознайомлений представник позивача, узгодженості дати судового засідання із представником позивача , та можливістю бути присутнім у судовому засіданні іншого представника або самої позивачки , приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутністю сторін на підставі даних яки містяться у матеріалах справи.

Судом встановлено, що 08 березня 2015 року помер ОСОБА_9. Після його смерті відкрилась спадщина, згідно якої за життям ОСОБА_9 зробив розпорядження у вигляді складення заповіту від 18 березня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7, та згідно якого спадкове майно, яке складається з житлового будинку, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. 3 лінія Люстдорфської дороги, буд. №6 розподіляється між спадкоємцями в наступному порядку: - ? частина онучці ОСОБА_6; - ? частини дружині ОСОБА_3.

Невістка ОСОБА_9 ОСОБА_10, яка є матірю ОСОБА_6 не погоджуючись із розміром спадкового майна, яке розподілено даним заповітом, звернулась до суду з позовом, вважаючи, що після визнання недійсним заповіту, спадкове майно буде розподілено за законом в рівних частках на спадкоємців: онучку ( у звязку із смертю сина заповідача) та дружину.

Правовідносини, стосовно спадкового права та визнання правочинів недійсним врегульовані Цивільним кодексом України.

Заповіт - це особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт здійснюється особисто фізичною особою з повною цивільною дієздатністю ( ст.1233,1234 ЦК).

Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин ( ст.1235 ЦК).

Цивільним кодексом України передбачено певні вимоги щодо складання та посвідчення заповіту. Заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення та має бути особисто підписаний заповідачем. Нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Можливий варіант, коли нотаріус на прохання особи записує заповіт з його слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем та підписаний ним, про що зазначається ним перед його підписом. Якщо особа, яка бажає укласти заповіт, за станом здоровя не в змозі зявитися до нотаріальної контори, вона має право запросити нотаріуса додому, де, з врахуванням вимог законодавства про нотаріат, буде посвідчено заповіт (вимоги ст.ст. 1247,1248,1253 ЦК).

Відповідно до вимог частин першої та третьої статті 225 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені ( ч.1 ст. 225 ЦК ).

Підставою для визнання правочину недійсним за ст. 225 ЦК України може бути лише абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними. Висновок про тимчасову недієздатність учасника такого правочину слід робити перш за все на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в момент вчинення правочину. Хоча висновок експертизи в такій справі є лише одним із доказів у справі і йому слід давати належну оцінку в сукупності з іншими доказами, будь-які зовнішні обставини (показання свідків про поведінку особи тощо) мають лише побічне значення для встановлення того, чи була здатною особа в конкретний момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними. Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України № 6-1531цс16 від 28 вересня 2016 року, № 6-9цс12 від 29 лютого 2012 року.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, з наступних мотивів:

Суд, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, тільки в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених кодексом випадках ( ч. 1ст. 13 ЦПК України).

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України обовязок доведеності обставин, на які посилається сторона як на підставі своїх вимог, покладається саме на сторону, та у відповідності до частини сьомої зазначеної статті визначено, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Заповіт від 18.03.2013 року було складено нотаріусом за місцем мешкання заповідача за адресою: м. Одеса, вул. 3 лінія Люстдорфської дороги, буд. №6, у звязку із хворобою ОСОБА_9, про що у заповіті зроблено відповідний запис нотаріусом. Заповіт складений і посвідчений у відповідності до вимог ЦК, та підписано власноруч заповідачем, який зазначив, що заповіт складено з його слів, їм прочитаний в голос, його текст і зміст зрозумілі ( а/с 92).

Допитані у судовому засіданні 07.07.2016 року ( а/с 130) у якості свідків ОСОБА_11, ОСОБА_4, ОСОБА_12 та відповідач ОСОБА_13 пояснили, що на момент складення заповіту ОСОБА_9 після перенесеного інсульту та пошкодження ноги не міг самостійно пересуватись, але продовжував спілкуватись зі всіма.

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 455 від 30.10.2017 року ( а/с 176) ОСОБА_9, ознак будь-якого хронічного стійкого психічного розладу, функціональних розладів психічної діяльності не виявляв, в будь-якому стані, при якому він абсолютно при знаків будь-якого хронічного стійкого психічного розладу, функціональних розладів не виявляв , на час складення заповіту від 18.03.2013 року був здатен усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Таким чином при розгляді справи суду з боку позивача, та його представника не надано належних та допустимим доказів того, що ОСОБА_9 під час складення заповіту не міг усвідомлювати значення своїх дій та (або) не міг керувати ними, та відповідно не доведено наявність підстав для визнання заповіту від 18.03.2013 року недійсним на підставі вимог ст. 225 ЦК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 258,259, 263-265,268,273,353,354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_5, яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_6 до ОСОБА_3, треті особи Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7, Орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання недійсним заповіту від 18.03.2015 року, складеного від імені ОСОБА_9 на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_6.

Повне судове рішення буде складено протягом десяти днів з дня оголошення вступної та резолютивної частини.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом тридцяті днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Луняченко В. О.

Повне рішення виготовлено 16.02.2018 року.