Справа № 664/2393/18
Провадження № 2/664/1330/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2018 року Цюрупинський районний суд

Херсонської області

в складі: судді Яценка О.М.,

за участі секретаря судового засідання Брустман О.М.,

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в м. Олешки Херсонської області цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем ОСОБА_2, в якому зазначено, що 29.08.1997 року вона з відповідачем зареєструвала шлюб у Цюрупинському відділі реєстрації актів громадського стану Херсонської області, про що було зроблено актовий запис № 105. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сімейні відносини припинені з травня 2018 року через несумісність характерів та різні погляди на життя. Майновий спір вирішується в окремому провадженні, спільне господарство не ведеться. На розірванні шлюбу наполягає, на примирення не згодна. Просила вирішити питання щодо стягнення з відповідача судових витрат та залишити їй чинне прізвище. Крім того, позивач клопотала про розгляд справи за її відсутності.

Відповідачем ОСОБА_2 до суду подано заяву, в якій він позовні вимоги визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує, просив справу розглянути за його відсутності.

Відповідно до ч. 1 ст. 198 ЦПК України, підготовче засідання проводиться за правилами, встановленими главою 6 цього розділу, з урахуванням особливостей підготовчого засідання, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Враховуючи вказане, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у звязку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Розглянувши матеріали справи, беручи до уваги заяви позивача та відповідача, суд вважає, що позов обґрунтований і на підставі ст. 110 СК України підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 29 серпня 1997 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено шлюб, зареєстрований Цюрупинським відділом реєстрації актів громадянського стану Херсонської області, про що було зроблено актовий запис № 105, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-КГ № 002521 (а.с.4). Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Майновий спір вирішується в іншому позовному провадженні.

Відповідно до положень ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя, що передбачено ст. 110 СК України. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України.

Згідно зі ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення, тому шлюб слід розірвати.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, оскільки позивач наполягає на його розірванні, а відповідач проти його розірвання не заперечує, шлюб тривалий час існує формально, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін, тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

Суд, вирішуючи питання про розірвання шлюбу вважає за необхідне зясувати прізвище позивача після розірвання шлюбу.

Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Згідно із положеннями ч.8 ст.294 ЦПК України, які на підставі ч.9 ст.10 ЦПК України, застосовуються і до позовного цивільного судочинства, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається.

Враховуючи те, що позивач ОСОБА_1 у позовній заяві зазначила про те, що вона бажає надалі іменуватися прізвищем «Філіпенко», суд приходить висновку про необхідність залишення їй чинного прізвища.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи те, що відповідачем у підготовчому судовому засіданні, тобто до початку розгляду справи по суті, визнано позовні вимоги про розірвання шлюбу, на примирення сторони не згодні, тому суд приходить висновку, що 50% судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме в сумі 352,40 грн. необхідно повернути позивачу з державного бюджету, а решту стягнути з відповідача на користь позивача.

На пiдставi викладеного, керуючись ст.ст. 10, 141, 142, 200, 259, 265, 294, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 105, 110, 112, 113 Сiмейного кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 29 серпня 1997 року Цюрупинським відділом реєстрації актів громадянського стану Херсонської області, актовий запис № 105, розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити її чинне прізвище «Філіпенко».

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 352,40 гривень.

Повернути позивачеві ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову відповідно до квитанції № 55 від 15.08.2018 року до АТ «Ощадбанк», в сумі 352,40 гривень.

Виконання рішення в частині повернення судового збору з державного бюджету покласти на Управління Державної казначейської служби України в Олешківському районі Херсонської області.

На рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Херсонського апеляційного суду через Цюрупинський районний суд.

Позивач ОСОБА_1, проживаюча за адресою: Херсонська обл.., м. Олешки, вул.. Літвінова, буд. 85, РНОКПП: НОМЕР_1.

Відповідач ОСОБА_2, проживаючий за адресою: Херсонська обл.., м. Олешки, вул.. Літвінова, буд. 85.

Суддя підпис ОСОБА_3

Згідно з оригіналом.

Суддя Яценко О.М.