ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2018 року м.Суми

Справа №588/1010/17

Номер провадження 22-ц/788/481/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),

суддів - Хвостика С. Г. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Сумської області в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 21 грудня 2017 року, ухваленого у складі судді Щербаченко М.В., в приміщенні Тростянецького районного суду Сумської області, повний текст судового рішення виготовлено 26 грудня 2017 року, -

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

02 серпня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю. Свої вимоги обґрунтовував тим, що йому, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на праві спільної часткової власності, по 1/4 частки кожному, належить квартира АДРЕСА_1. У даній квартирі проживає ОСОБА_2, яка чинить йому перешкоди в користуванні власністю, змінила замки від вхідних дверей. Просив суд ухвалити рішення, яким зобов'язати ОСОБА_5 передати йому комплект ключів від вхідних дверей в квартиру АДРЕСА_1 та не чинити йому перешкоди в користуванні вказаною квартирою в подальшому.

Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 21 грудня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_2 передати ОСОБА_1 ключі від вхідних дверей у квартиру АДРЕСА_1 та не чинити йому перешкод у користуванні указаною квартирою.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити. При цьому вказує на те, що з 15 грудня 2017 року набрав чинності ЦПК України в редакції ЗУ №2147 від 03 жовтня 2017 року, а тому суд мав розглянути справу за правилами Глави 3 цього кодексу. Зазначає, що її неявка в судове засідання 21 грудня 2017 року була з поважних причин, суд задовольнив клопотання її представника про виклик свідків, проте їх допит не було проведено. Окрім того, просила застосувати строки позовної давності, оскільки про порушення свого права позивач дізнався ще в 2007 році.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення відповідача та третьої особи ОСОБА_3, які підтримали апеляційну скаргу, позивача, який заперечує проти апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

У відповідності до приписів ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалюючи оскаржуване рішення та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач змінила замки від вхідних дверей спірної квартири, тим самим створює позивачу перешкоди у користуванні його власністю.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову, так як суд дійшов його правильно встановивши фактичні обставини справи, з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3(донька відповідача) та ОСОБА_4 (син сторін у справі) належить на праві спільної власності, в рівних частках, квартира АДРЕСА_1 (а. с. 10).

На даний час проживає та користується вказаною квартирою одноособово ОСОБА_2

Згідно висновку по повідомленню ОСОБА_1 від 24 липня 2017 року, інспектором СРПП №3 Тростянецького відділення поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області Слабоспицьким В.С. було встановлено, що ОСОБА_2 в 2007 році замінила замки в квартирі, так як її колишній чоловік мешкав за іншою адресою та приходив без її відома (а. с. 57).

Згідно ч. 1 - 2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Частинами 1-2 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

У пункті 33 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ « Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав » від 07 лютого 2015 року №5 роз'яснено, що застосовуючи положення статті 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого.

Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння

Відповідач під час розгляду справи в суді першої інстанції проти задоволення позовних вимог заперечувала, при цьому зазначала, що у них з позивачем неприязні відносини та вона не бажає, щоб він приходив до квартири без її відома та у її відсутності.

Тобто, з вказаного вбачається, що ОСОБА_1 позбавлений можливості користуватись належною йому на праві власності 1/4 частиною спірної квартири, в зв'язку із заміною відповідачем замків від вхідних дверей і відсутністю у нього ключів, а тому його права, як власника, порушені та підлягають захисту.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

15 грудня 2017 року набув чинності ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Пунктом 9 Перехідних положень ЦПК України встановлено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Враховуючи те, що на час набрання чинності ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, вже було розпочато розгляд справи по суті, тому посилання відповідача про необхідність проведення підготовчого провадження у справі є помилковими.

Відповідачем не було повідомлено суд про поважність причин неявки в судове засідання, яке було призначено на 21 грудня 2017 року, з клопотанням про його відкладення на іншу дату вона не зверталась. Заперечення відповідача проти задоволення позовних вимог були враховані судом. З матеріалів справи також вбачається, що клопотання представника відповідача про виклик свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 було задоволено судом першої інстанції. Свідки були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, але в судове засідання не з'явились і причини своєї неявки суду не повідомили. Крім того відповідач взагалі не зазначає яким чином їх показання можуть вплинути на висновки, викладені в оскаржуваному судовому рішенні.

Таким чином, колегією суддів не встановлено порушення судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення норм процесуального права, які в свою чергу призвели до неправильного вирішення справи.

Посилання в апеляційній скарзі на незастосування судом першої інстанції строку позовної давності, не заслуговують на увагу, оскільки, у відповідності до ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою стороною до винесення ним рішення.

Проте, з матеріалів справи вбачається, що до ухвалення судом оскаржуваного рішення відповідач та її представник письмової заяви про застосування строку позовної давності не подавали, не заявлялось таке клопотання і в судовому засіданні. Суд позбавлений права самостійно вирішувати питання про застостування строків позовної давності без відповідного клопотання сторони в справі. Крім того порушення прав позивача на користування належним йому майном є триваючим, що свідчить про відсутність пропуску строку на звернення з даним позовом до суду.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування ухваленого рішення. Правильно встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 1; 375, 381-382 ЦПК України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 21 грудня 2017 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23 березня 2018 року.

Головуючий: Т.А.Левченко

Судді: С.Г. Хвостик

О.І. Собина