АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 2-987/2008 Головуючий І інстанції: Калмикова Л.К.
Провадження № 22ц/790/795/18 Суддя-доповідач: Кісь П.В.
Категорія: договірні
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2018 року Апеляційний суд Харківської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кіся П.В.,

суддів: - Кружиліної О.А.,

- Хорошевського О.М.,

за участю секретаря - Пузікової Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 17 березня 2008 року (суддя Калмикова Л.К.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_4, ОСОБА_11, ОСОБА_12 про визнання договорів купівлі-продажу земельних ділянок дійсними, визнання права власності на земельні ділянки,-

встановив:

06.03.2008 року ОСОБА_6 звернувся у суд з позовом до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_4, ОСОБА_11, ОСОБА_12, в якому просив визнати договори купівлі-продажу земельних ділянок, які розташовані на території Козачо-Лопанської селищної ради Дергачівського району Харківської області, укладені між ним та ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_4, ОСОБА_13, ОСОБА_12 дійсними; визнати права власності на земельні ділянки, що розташовані на території Козачо-Лопанської селищної ради Дергачівського району Харківської області.

Позовні вимоги обґрунтовував посиланням на те, що:

10 червня 2006 року між ним та ОСОБА_10 укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 7.0586 га, що розташована на території Козачо-Лопанської селищної ради Дергачівського району Харківської області, яка належить ОСОБА_10 на праві приватної власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від10.11.2004 року, реєстраційний №141, виданого на підставі розпорядження Дергачівської райдержадміністрації. Вартість даної угоди склала 28000 грн., які ОСОБА_10 отримала від позивача повністю. ОСОБА_10 передала позивачу правовстановлюючі документи на вказану земельну ділянку. Даний договір купівлі-продажу від 10.06.2006 року сторонами нотаріально засвідчено не було.

10 червня 2006 року між ним та ОСОБА_4 укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 7.2135 га, що розташована на території Козачо- Лопанської селищної ради Дергачівського району Харківської області, яка належить ОСОБА_4 на праві приватної власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 від 30.11.2004 року, реєстраційний №230 , виданого на підставі розпорядження Дергачівської райдержадміністрації. Вартість даної угоди склала 28000 грн., які ОСОБА_4 отримав від позивача повністю. ОСОБА_4 передав позивачу правовстановлюючі документи на вказану земельну ділянку. Даний договір купівлі-продажу від 10.06.2006 року сторонами нотаріально засвідчено не було.

15 липня 2006 року між ним та ОСОБА_11 укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 7.6279 га, що розташована на території Козачо- Лопанської селищної ради Дергачівського району Харківської області, яка належить ОСОБА_11 на праві приватної власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4 від 10.11.2004 року, реєстраційний №142, виданого на підставі розпорядження Дергачівської райдержадміністрації. Вартість даної угоди склала 28000 грн., які ОСОБА_11 отримала від позивача повністю. ОСОБА_11 передала позивачу правовстановлюючі документи на вказану земельну ділянку. Даний договір купівлі-продажу від 15.07.2006 року сторонами нотаріально засвідчено не було.

09 серпня 2006 року між ним та ОСОБА_12 укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 6.5780 га, що розташована на території Козачо-Лопанської селищної ради Дергачівського району Харківської області, яка належить ОСОБА_12 на праві приватної власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_5 від 16.11.2004 року, реєстраційний №172, виданого на підставі розпорядження Дергачівської райдержадміністрації. Вартість даної угоди склала 24000 грн., які ОСОБА_12 отримала від позивача повністю про що надала позивачу розписку. ОСОБА_12 передала позивачу правовстановлюючі документи на вказану земельну ділянку. Даний договір купівлі-продажу від 09.08.2006 року сторонами нотаріально засвідчено не було.

10 липня 2006 року між ним та ОСОБА_7 укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 8.2757 га, що розташована на території Козачо- Лопанської селищної ради Дергачівського району Харківської області, яка належить ОСОБА_7 на праві приватної власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_6 від 30.10.2004 року, реєстраційний №58, виданого на підставі розпорядження Дергачівської райдержадміністрації. Вартість даної угоди склала 35000 грн., які ОСОБА_7 отримав від позивача повністю про що надав позивачу розписку. ОСОБА_7 передав позивачу правовстановлюючі документи на вказану земельну ділянку. Даний договір купівлі-продажу від 10.07.2006 року сторонами нотаріально засвідчено не було.

10 липня 2006 року між ним та ОСОБА_8 укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 7.9183 га, що розташована на території Козачо- Лопанської селищної ради Дергачівського району Харківської області, яка належить ОСОБА_8 на праві приватної власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_7 від 12.10.2004 року, реєстраційний №57, виданого на підставі розпорядження Дергачівської райдержадміністрації. Вартість даної угоди склала 35000 грн., які ОСОБА_8 отримала від позивача повністю. ОСОБА_8 передала позивачу правовстановлюючі документи на вказану земельну ділянку. Даний договір купівлі-продажу від 10.07.2006 року сторонами нотаріально засвідчено не було.

10 липня 2006 року між ним та ОСОБА_9 укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 7.8879 га, що розташована на території Козачо- Лопанської селищної ради Дергачівського району Харківської області, яка належить ОСОБА_9 на праві приватної власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_8 від 14.10.2004 року, реєстраційний №107, виданого на підставі розпорядження Дергачівської райдержадміністрації. Вартість даної угоди склала 35000 грн., які ОСОБА_9 отримав від позивача повністю про що надав позивачу розписку. ОСОБА_9 передав позивачу правовстановлюючі документи на вказану земельну ділянку. Даний договір купівлі-продажу сторонами нотаріально засвідчено не було.

Посилаючись на те, що зазначені договори купівлі-продажу у відповідності до ст. 209 ЦК України нотаріально не засвідчені і він не може оформити права власності на вказані земельні ділянки, ОСОБА_6 просив суд постановити відповідне рішення про задоволення позову.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 17 березня 2008 року позов задоволено.

Суд вирішив визнати дійсними:

договір купівлі-продажу земельної ділянки НОМЕР_11 площею 7,0586 га, що розташована на території Козачолопанської селищної Рада Дергачівського району Харківської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва укладений 10,06.2006 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_10;

договір купівлі-продажу земельної ділянки НОМЕР_12 площею 7,6279 га, що розташована, на території Козачолопанської селищної Ради Дергачівського району Харківської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва укладений 15.07.2006 року між ОСОБА_6 та. ОСОБА_11;

договір купівлі-продажу земельної ділянки НОМЕР_13 площею 6,5780 га, що розташована на території Козачолопанської селищної Ради Дергачівського району Харківської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва укладений 09.08,2006 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_12;

договір купівлі-продажу земельної ділянки НОМЕР_9 площею 7,2135 га. що розташована на території Козачолопанської селищної Рада Дергачівського району Харківської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва укладений 10.06.2006 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_4;

договір купівлі-продажу земельної ділянки НОМЕР_14 площею 8,2757 га, що розташована на території Козачолопанської селищної Ради Дергачівського району Харківської області, укладений 10,07.2006 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7;

договір купівлі-продажу земельної ділянки НОМЕР_15 площею 7,9183 га, що розташована на території Козачолопанської селищної Ради Дергачівського району Харківської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва укладений 10.07.2006 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_8;

договір купівлі-продажу земельної ділянки НОМЕР_16 площею 7,8879 га, що розташована, на території Козачололанської селищної Ради Дергачівського району Харківської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва укладений 10.07.2006 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_9.

Також суд вирішив визнати право власності у ОСОБА_6 на всі зазначені земельній ділянки.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 просить скасувати рішення суду в частині визнання дійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки НОМЕР_9 площею 7,2135 га, що розташована на території Козачолопанської селищної ради Дергачівського району Харківської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, укладеного 10.06.2006 р. між ОСОБА_6 і ОСОБА_4, а також в частині визнання за ОСОБА_6 права власності на земельну ділянку НОМЕР_9 площею 7,2135 га, що розташована на території Козачолопанської селищної ради Дергачівського району Харківської області, зареєстровану на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку НОМЕР_10 від 30 листопада 2004 року за реєстровим номером 230, вважаючи його незаконним та необґрунтованим, і ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд не надав оцінки доказам, неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, прийняв рішення з порушенням вимог п. 15 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України, спірний правочин не відповідає вимогам ч. 2 ст. 207, ст. 657 ЦК України, суд не встановив факт ухилення відповідача від нотаріального посвідчення договору як підстави для визнання договору дійсним відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову за таких підстав.

Згідно ч. 3 ст. 3 ЦПК України ( в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_4 суд першої інстанції виходив з положень статей ст. ст. 209,219,220 ч.2, ЦК України та тих обставин, що договір купівлі продажу земельної ділянки НОМЕР_9 площею 7,2135 га. що розташована на території Козачолопанської селищної Рада Дергачівського району Харківської області підписаний сторонами власноручно, що сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору і відбулося, повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення .

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, виходячи з наступного.

Виходячи з положень ст.ст. 3, 10,60, 179 ЦПК України ( в редакції, що діяла на час розгляду справи) кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів,цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, предметом доказування є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд, згідно ч.1 ст.11 ЦПК України (в редакції на час вирішення справи), розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За наслідками розгляду справи суд постановляє рішення, яке має відповідати вимогам ст.ст.213-215 ЦПК України.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам закону не відповідає, оскільки суд, обґрунтовуючи висновок про задоволення позову до ОСОБА_4 , посилався на доведеність позивачем вимог щодо укладання договору купівлі продажу.

Відповідно до частини другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

З матеріалів справи вбачається, що на договорі купівлі продажу між ОСОБА_6 та ОСОБА_14 відсутній підпис «Продавця» - ОСОБА_14

Відсутність підпису ОСОБА_4 на договорі купівлі-продажу земельної ділянки НОМЕР_17 площею 7.2135 га, що розташована на території Козачо-Лопанської селищної ради Дергачівського району Харківської області, яка належить ОСОБА_4, свідчить про те, що сторони договори не дійшли згоди щодо істотних умов договору, а тому такий договір є неукладеним і не створюють прав та обов'язків для сторін.

Отже, договір, який є неукладеним, не може бути визнано судом дійсним та не може бути підставою для визнання права власності.

Встановивши, що сторонами не було додержаного письмової форми укладення та нотаріального посвідчення договору, колегія суддів приходить до висновку про те, що такий договір не може бути визнаний дійсним на підставі частини другої статті 220 ЦК України., а за відсутності нотаріально посвідченого договору та його державної реєстрації, немає правових підстав для визнання за позивачем права власності земельну ділянку.

Таким чином, вирішуючи спір, суд першої інстанції невірно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно не дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, що є підставою для скасування судового рішення.

Частиною 4 ст. 367 ЦПК України в редакції від 15.12.2017р. передбачено, що суд апеляційної інстанції не обмежений доводами і вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Частиною 2 ст. 376 ЦПК України в редакції від 15.12.2017р. встановлено, що неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Під час розгляду справи судовою колегією встановлено:

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 17 березня 2008 року визнано дійсними договори купівлі-продажу земельних ділянок які укладено між ОСОБА_6 та ОСОБА_10; ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та визнано за ОСОБА_6 право власності на земельні ділянки, які є предметами договорів купівлі-продажу.

Судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято з неправильним застосуванням норм матеріального права, які є підставою для скасування судового рішення.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_6 суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами у простій письмовій формі були укладені договори купівлі-продажу земельних ділянок, за умовами яких ОСОБА_6 набув право власності на земельні ділянки, що належать ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_4, ОСОБА_11, ОСОБА_12 оскільки позивачем були виконані повністю всі умови договору, відповідачі ухилилися від нотаріального посвідчення договорів то є підстави для визнання за позивачем права власності на дані земельні ділянки.

Статтею 657 ЦК України в редакції, що діяла на час спірних правовідносин , встановлено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Норма частини другої статті 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210, 640 ЦК України пов'язується з їх державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 18 квітня 2011 року у справі № 6-28гс11, від 30 січня 2013 року у справі № 6-162цсцс12 та від 19 червня 2013 року у справі № 6-49цс13.

Однією з умов застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у постанові Верховного Суду України від 6 вересня 2017 року у справі № 6-1288цс17, яка розглянута ним у порядку глави 3 розділу V ЦПК України.

Суд першої інстанції не обґрунтував в чому саме полягає безповоротне ухилення відповідачів від нотаріального посвідчення правочинів та з чого вбачається втрата можливості з будь-яких причин їх посвідчити, що є обов'язковими умовами для визнання правочину дійсним згідно зі ст. 220 ЦК України.

При розгляді справи суд першої інстанції на зазначені положення закону уваги не звернув та не врахував, що договори купівлі-продажу земельних ділянок в силу ст. 657 ЦК України підлягали і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, тому не могли бути визнані судом дійсними на підставі ч. 2 ст. 220 ЦК України, і, відповідно, відсутні підстави для визнання за позивачем права власності на спірні земельні ділянки.

Відповідно до Закону України «Про угоди щодо відчуження земельної частки (паю)» від 18.01.2001 року був запроваджений мораторій на відчуження земельних часток (паїв). 25.10.2001 прийнято новий Земельний Кодекс України та мораторій не був знятий, окрім цього п.15 розділу Х «Перехідних положень» Земельного Кодексу України до набрання чинності законом про обіг земель сільськогосподарського призначення, але не раніше 1 січня 2018 року, не допускається купівля-продаж земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної та комунальної власності, крім вилучення (викупу) їх для суспільних потреб.

Таким чином при ухваленні рішення судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права , а саме ст.ст.210, 220, 640, 657 ЦК України , в редакції, що діяла на час спірних правовідносин, судом не застосовано до спірних правовідносин Закон України «Про угоди щодо відчуження земельної частки (паю)» від 18.01.2001 року та п.15 розділу Х «Перехідних положень» Земельного Кодексу України, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Судові витрати, понесені відповідачем при звернені до суду зі скаргою апеляційний суд розподіляє відповідно до вимог п. п. в п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України, стягуючи з позивача на користь відповідача ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 2 322 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 2 ч.1 ст. 374, ст. ст. 376, 381-384, 389,390 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 17 березня 2008 рокускасувати і ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_4, ОСОБА_11, ОСОБА_12 про визнання договорів купівлі-продажу земельних ділянок дійсними, визнання права власності на земельні ділянки, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_1) на користь ОСОБА_4 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 2 322 (дві тисячі триста двадцять дві) грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 03 березня 2018 року.

Головуючий: П.В. Кісь

Судді колегії: О.А. Кружиліна

О.М. Хорошевський