Справа № 618/150/18
Провадження № 2/618/63/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2018 року Дворічанський районний суд Харківської області у складі: головуючого - судді Рябоконь Є. А., за участю секретаря судового засідання - Козирєвої О. Ю., представника позивача - ОСОБА_1, розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в смт Дворічна цивільну справу № 618/150/18, провадження № 2/618/63/18 за позовом ОСОБА_2, який зареєстрований за адресою: 62732, Харківська область, Дворічанський район, с. Вільшана, вул. Миру, буд. 341, до Вільшанської сільської ради Дворічанського району Харківської області, юридична адреса: 62732, Харківська область, Дворічанський район, с. Вільшана, вул. Миру, буд. 89, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за заповітом, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Вільшанської сільської ради Дворічанського району Харківської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за заповітом після смерті своєї матері ОСОБА_3, яка померла 01 квітня 2005 року, обґрунтовуючи свої вимоги наступним. По день смерті ОСОБА_3 мешкала в с. Вільшана Дворічанського району Харківської області. За місцем її проживання відкрилася спадщина за заповітом, яку позивач має намір прийняти. 30 бересня 2005 року померла залишила заповіт, яким заповіла позивачу земельну ділянку згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0141591. Позивач вважав, що прийняв спадщину фактично, оскільки проживав разом з матір»ю ОСОБА_3 по день її смерті за однією адресою, доглядав її, поховав за власні кошти. Після візиту до державного нотаріуса виявилося, що проживання за однією адресою довгий час із спадкодавцем, поховання його за власні кошти не достатньо для фактичного прийняття спадщини, обов»язковою умовою є реєстрація за однією адресою зі спадкодавцем на день його смерті. На момент смерті матері позивач ОСОБА_2 був зареєстрований за іншою адресою, хоча фактично проживав разом з нею. Вважає причину пропуску поважною і просить цей строк продовжити, визначивши додатковий строк для прийняття спадщини строком 2 місяці.

Представник позивача ОСОБА_1 в підготовчому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представник відповідача Вільшанський сільський голова ОСОБА_4 в підготовче засідання не зявився, надавши заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю, просив справу розглянути за відсутності представника сільської ради.

За результатами підготовчого провадження на підставі повідомлених позивачем обставин справи, наданих ним доказів встановлені такі фактичні обставини та спірні правовідносини.

Матеріалами справи встановлено, що згідно повторного свідоцтва про народження серії І-ВЛ № 449165 від 17.06.2016, батьками позивача ОСОБА_2 є батько ОСОБА_5 та мати ОСОБА_3 (а. с. 7).

Згідно повторного свідоцтва про смерть серії І-ВЛ № 587545 від 19 травня 2017 року, ОСОБА_3 померла 01 квітня 2005 року (а. с. 6).

Згідно довідки Вільшанської сільської ради Дворічанського району Харківської області № 02-10/139 від 14.02.2018, ОСОБА_2 на момент смерті своєї матері ОСОБА_3 проживав разом з нею, брав участь у її похованні (а. с. 9).

Згідно довідки Вільшанської сільської ради Дворічанського району Харківської області № 02-30/43 від 19.01.2018, ОСОБА_3 постійно проживала та була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1 по день своєї смерті 01.05.2005. Спадкоємцями за заповітом є: син ОСОБА_2 та дочка ОСОБА_6, яка померла 14.06.2014. Спадкоємці на обов»язкову частку спадщини відсутні, спадкоємцем першої черги є її син ОСОБА_2 позивач по справі (а. с. 8).

Постановою державного нотаріуса Дворічанської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 № 1424/02-31 від 19.12.2017 року позивачу ОСОБА_2 було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті його матері ОСОБА_3, в звязку з пропуском 6-ти місячного строку для прийняття спадщини.

Спадкова справа після смерті ОСОБА_3 в Дворічанській державній нотаріальній конторі Харківської області не заводилася.

Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Згідно з п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 Про судову практику у справах про спадкування, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Враховуючи доводи позивача про те, що в зв»язку з правовою необізнаностю він вважав, що прийняв спадщину фактично, оскільки проживав з спадкодавцем на день його смерті за однією адресою, через що пропустив строк для прийняття спадщини, суд визнає поважними причини пропуску останнім цього строку.

При цьому суд враховує, що згідно з ч. 1 ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і дії принцип верховенства права.

У ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших.

Згідно ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до ч. 3 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справ керується принципом верховенства права.

Згідно з ч. ч. 1 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов»язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За таких обставин, згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

При цьому, згідно вимог ч. 2 ст. 206 ЦПК України суд роз»яснює представнику відповідача наслідки визнання позову, передбачені ч. 4 цієї статті.

Судом також встановлено, що визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

За таких обставин справи, всебічно та повно з»ясувавши обставини, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Суд вважає, що два місяці буде достатньо для подання позивачем заяви про прийняття спадщини.

Керуючись ч. 1 ст. 8, ст. 41, ч. 3 ст. 129 Конституції України, ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 1272 ЦК України, п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 Про судову практику у справах про спадкування, ст. ст. 2, 4, 5, 10, 11, 12, 13, 81, 89, 200, 206, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, п. 15.5) розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визначити ОСОБА_2, який зареєстрований за адресою: 62732, Харківська область, Дворічанський район, с. Вільшана, вул. Миру, буд. 34, додатковий строк для прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 два місяці від дня набрання чинності цим рішенням суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Харківської області через Дворічанський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Суддя Є. А. Рябоконь