Справа № 364/168/18
Провадження № 2/364/104/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.18 р. Володарський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Макаренко Л.А.,

при секретарі судового засідання Кулинич Г.І.,

за участю:

сторони не зявилися,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні Володарського районного суду Київської області в смт Володарка Київської області цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2,

до ОСОБА_3,

про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

До Володарського районного суду Київської області 07.02.2018 р. надійшла позовна заява ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, в якій Позивачі (з урахуванням уточнення позовних вимог) просять суд визнати за ними право власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, який помер 03.09.2016 р., а саме: на земельну ділянку, площею 3,73 га, кадастровий номер :04:003:0014, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Косівської сільської ради Володарського району Київської області та посвідчена державним атом на право приватної власності на землю серії Р 1 № 234999.

На обґрунтування таких позовних вимог Позивачі зазначили, що 03.09.2016 р. помер їх батько ОСОБА_4 (спадкодавець). До складу спадщини померлого входить, зокрема, згадана земельна ділянка, площею 3,73 га, з кадастровим номером :04:003:0014. За життя ОСОБА_4 13.01.2015 р. у с. Косівка Володарського району Київської області склав заповіт, яким заповів цю земельну ділянку своїм дітям Позивачам у справі. Позивачі звернулися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини і видачу свідоцтва про право на спадщину в порядку спадкування за заповітом, Відповідач (дружина спадкодавця, мати Позивачів) подала заяву про відмову від прийняття спадщини. Однак, нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті спадкодавця у звязку з тим, що правовстановлюючі документи на спадкове майно не відповідають вимогам законодавства.

Ухвалою Володарського районного суду Київської області від 15.02.2018 р. відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 20.03.2018 р.

У підготовче судове засідання 20.03.2018 р. Позивачі та їх представник ОСОБА_5 (договір про надання послуг адвоката від 06.02.2018 р., ордер серії КС № 203358 від 06.02.2018 р., а.с. 28, 29) не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи належно повідомлені, до суду 13.03.2018 р. від представника Позивачів надійшла заява про розгляд справи за відсутності його та Позивачів, позовні вимоги підтримують у повному обсязі (а.с. 65).

Відповідач у судове засідання не зявилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена, до суду 02.03.2018 р. подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі, просить позов задовольнити (а.с. 42-43).

За загальним правилом частини першої статті 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності; якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів (частина третя статті 211 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутністю учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи та оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, виходить з такого.

Відповідно до частини четвертої статті 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі, зокрема, визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 ЦПК України.

Згідно з частинами першою, четвертою статті 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві; у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову; якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

За розясненнями Верховного Суду України, викладеними у пункті 24 Постанови Пленуму від 12.06.2009 р. № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», пункті 11 Постанови Пленуму від 18.12.2009 р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», у разі визнання відповідачем позову, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом; визнання відповідачем позову має бути безумовним, не суперечити закону й не порушувати права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), у такому разі суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для прийняття визнання Відповідачем позову та задоволення позовних вимог, суд виходить з такого.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (пункт 1 частини другої статті 16, частина перша статті 328 Цивільного кодексу України, далі ЦК України).

За положеннями статті 328, частини другої статті 373 ЦК України, частини другої статті 78 Земельного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом; право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Громадяни набувають право власності на земельні ділянки, зокрема, на підставі прийняття спадщини (пункт «г» частини першої статті 81 Земельного кодексу України). Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення (частина перша статті 1225 ЦК України).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (статті 1217, 1220 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Судом встановлено, що земельна ділянка,кадастровий номер :04:003:0014, площею 3,73 га, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Косівської сільської ради Володарського району Київської області, посвідчена державним атом на право приватної власності на землю серії Р 1 № 234999, виданим 27.03.2001 р. Косівською сільською радою на підставі рішення цієї сільради від 28.02.2001 р. № 51, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №170 (а.с. 18-19),належала ОСОБА_4, який помер 03.09.2016 р., що підтверджено копією свідоцтва про смерть серії І-ОК № 374332, виданого 05.09.2016 р. Виконавчим комітетом Косівської сільської ради Володарського району Київської області, актовий запис № 12 (а.с. 7, 49).

Позивачі ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, є дітьми померлого спадкодавця, що підтверджується копіями відповідних свідоцтв про народження серії V-УР № 0425036, виданого 29.12.1964 р. Косівською сільською радою Володарського району Київської області, актовий запис № 27 (а.с. 11, 54) та серії І-АГ № 391157, виданого 15.06.1969 р. Косівською сільською радою Володарського району Київської області, актовий запис № 6 (а.с. 15, 55).

Позивачі прийняли спадщину після померлого ОСОБА_4, що підтверджується копіями їх заяв про прийняття спадщини від 09.12.2016 р. (а.с. 47,48), надісланими нотаріусом на запит суду від 15.02.2018 р. (а.с. 37) разом з відповідною спадковою справою (а.с. 44).

З матеріалів справи, зокрема відповіді державного нотаріуса Позивачеві ОСОБА_1 від 06.02.2018 р. (а.с. 27) та копії зазначеної спадкової справи, надісланої нотаріусом на запит суду (а.с. 44-63), вбачається, що за життя спадкодавець ОСОБА_4 13.01.2015 р. у с. Косівка Володарського району Київської області склав заповіт, яким заповів своїм дітям ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (Позивачі у справі) земельну ділянку, площею 3,73 га, посвідчену згаданим вище державним актом серії Р 1 № 234999.

Відповідач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, є дружиною померлого, на спадщину не претендує, від належної їй обовязкової частки відмовилась, про що 15.12.2016 р. подала відповідну заяву до нотаріальної контори про відмову від прийняття спадщини (а.с. 50).

За частинами першою, третьою статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину; відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно з пунктом 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є правом, а не обовязком спадкоємця.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, зокрема відповіді державного нотаріуса Позивачеві ОСОБА_1 від 06.02.2018 р. (а.с. 27) та копії спадкової справи, надісланої на запит суду (а.с. 44-63), оформити спадщину шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину для Позивачів виявилось неможливим через невідповідність правовстановлюючих документів на спадкове майно вимогам законодавства, а саме: в державному акті серії Р 1 № 234999, виданого на імя спадкодавця Косівською сільською радою Володарського району Київської області 27.03.2001 р. змінене цільове направлення земельної ділянки (з ведення особистого підсобного господарства на товарне сільськогосподарське виробництво). Згідно пункту 22 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» (затвердженого наказом Міністерства юстиції України 03.03.2004 р. № 20/5) нотаріуси не приймають для вчинення нотаріальних дій документи, які не відповідають вимогам законодавства.

Разом з тим, за відкритими даними Публічної кадастрової карти України, розміщеної на офіційному веб-сайті Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру (http://map.land.gov.ua/kadastrova-karta), вбачається, що спірна земельна ділянкаплощею 3,73 га, кадастровий номер :04:003:0014, має цільове призначення «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва» (а.с. 67).

За таких встановлених обставин суд вважає, що Позивачі правомірно звернулися до суду за захистом своїх прав та мають право на зазначене спадкове майно, а саме: наземельну ділянку,площею 3,73 га, з кадастровим номером :04:003:0014, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Косівської сільської ради Володарського району Київської області, посвідчену державним атом на право приватної власності на землю серії Р 1 № 234999, виданим 27.03.2001 р. Косівською сільською радою, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №170, що належала померлому 03.09.2016 р. ОСОБА_4 на праві приватної власності.

Таким чином, визнання Відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, вимоги Позивачів є обґрунтованими і відповідають закону, а тому суд має законні підстави для прийняття визнання Відповідачем позову та ухвалення рішення про задоволення позову.

Разом з тим, судом не вирішується питання щодо стягнення з Відповідача на користь Позивачів сплаченого судового збору із застосуванням положенням частини першої статті 142 ЦПК України, частини третьої статті 7 Закону України «Про судовий збір» щодо повернення Позивачам з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, у разі визнання позову Відповідачем до початку розгляду справи по суті, оскільки під час подання даного позову до суду Позивачами не було дотримано вимог частини сьомої статті 6 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою у разі якщо позов подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір повинен сплачуватися кожним позивачем пропорційно долі поданих кожним з них вимог окремим платіжним документом.

На підставі наведеного та керуючись статтями 78, 81 Земельного кодексу України, статтями 16, 316, 328, 373, 1216-1218, 1220-1223,1225, 1233-1235, 1268, 1296 Цивільного кодексу України, статтями 2, 3, 12, 13, 76, 81, 89, 197, 200, 206, 211, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 351, 352, 354, 355, підпунктами 8, 15.5 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, (проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_4, який помер 03.09.2016 р., право власності на земельну ділянкуплощею 3,73 га, кадастровий номер :04:003:0014, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Косівської сільської ради Володарського району Київської області, посвідчена державним атом на право приватної власності на землю серії Р 1 № 234999, виданим 27.03.2001 р. Косівською сільською радою, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №170.

Розяснити Позивачам, що питання про судові витрати може бути вирішено судом шляхом ухвалення додаткового рішення за їх обґрунтованою заявою, подано в порядку і в строки, визначені статтею 270 ЦПК України.

Копії рішення суду направити учасникам справи.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Володарський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, обчислюючи цей строк з дня складення повного судового рішення (частина перша статті 354, підпункти 8, 15.5 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано; в разі подання такої скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.А. Макаренко