Справа № 202/5279/18
Провадження № 2/202/2120/2018
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

07 листопада 2018 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого судді Зосименко С.Г.

при секретарі Герасименко В.А.,

за участю позивачки - ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років. Вимоги позовної заяви обґрунтовані наступним. 20 травня 2016 року між сторонами у справі укладено шлюб. Від цього шлюбу позивач та відповідач мають дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. З лютого 2017 року сторони спільне господарство не ведуть та проживають окремо. Дитина проживає разом із позивачем та знаходиться на повному її утриманні. У зв'язку із чим просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на своє утримання у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку, але не менше ? частини прожиткового мінімуму на працездатну особу.

Позивач в судовому засіданні вимоги своєї позовної заяви підтримала в повному обсязі, наполягала на їх задоволенні. Просила стягнути на її користь аліменти в у розмірі ? частини з усіх видів заробітку відповідача.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Зазначив, що з позивачем проживають окремо. Матеріальну допомогу на утримання дружини надає, однак в межах своєї можливості.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши учасників процесу, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Відповідно до ч.4 ст.84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч.6 ст.84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Судом встановлено, що в даний час спільна дитина сторін у справі ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешкає разом з матір'ю, та сторонами цей факт не заперечувався.

Відповідно до ч.1 ст.79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Відповідно до ч.1 ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 20 травня 2016 року перебувають у шлюбі, що зареєстрований в Індустріальному районному у місті Дніпропетровську відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис - 221, що підтверджується свідоцтвом про шлюб НОМЕР_3 виданого 20 травня 2016 року.

Від зазначеного шлюбу сторони мають дочку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_4, виданого 23 серпня 2016 року.

Вирішуючи спір про розмір аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина, суд виходить з положень ч.1 ст.80 СК України, які передбачають можливість присудження за рішенням аліментів одному з подружжя у частці від заробітку другого з подружжя та враховує матеріальне становище платника аліментів, відсутність інших непрацездатних осіб на утриманні відповідача окрім дітей та дружини, матеріальне становище одержувача аліментів (позивача), яка не працює у зв'язку з доглядом за дитиною і власних доходів не має а, відтак, на переконання суду, відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до моменту досягнення їх дочкою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5, що буде справедливим та співмірним.

Згідно п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, зазначене рішення суду підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому судовий збір необхідно стягнути з відповідача в дохід держави.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 79, 80, 84 СК України, ст. ст. 10, 12, 13, 15, 141, 263-265, 430 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІПН НОМЕР_1), який проживає за адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 (ІПН НОМЕР_2), яка проживає за адресою: АДРЕСА_2, аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до моменту досягнення їх дочкою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІПН НОМЕР_1), який проживає за адресою: АДРЕСА_1, на користь держави судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подана апеляційна скарга або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя С.Г. Зосименко