АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/880/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Мирошниченко О.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2018 року Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів:

головуючого - Немировської О.В.

суддів - Соколової В.В., Чобіток А.О.

при секретарі -Шепель К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - Сокуренка Євгена Сергійовича на рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 08 листопада 2017 року,

встановив:

у серпні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 56 597 грн. 99 коп., посилаючись на те, що 03 липня 2012 року між ним та відповідачем було укладено кредитний договір шляхом встановлення кредитного ліміту на кредитну картку зі сплатою відсотків за користування грошовими коштами, однак відповідач взяті на себе зобов'язання не виконала, у зв'язку з чим утворилась заборгованість

Рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 08 листопада 2017 року у задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п 8 розділу ХIII Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 року, ч. 6 ст. 147 та абз. 3 п. 3 розділу ХII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII Апеляційний суд м. Києва діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Київського апеляційного суду в апеляційному окрузі.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення відповідача ОСОБА_3, представника позивача ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилався на те, що 03 липня 2012 року між сторонами було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі 2 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 20,4% річних з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивач зазначав, що відповідач свої зобов'язання за кредитним договором позичальник не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 56 597 грн. 99 коп., яка складається з 2 402 грн. 51 коп. тіла кредиту, 46 944 грн 15 коп. відсотків за користування кредитом, 4 080 грн. пені та комісії, а також штрафу у розмірі 500 грн. та 2 671 грн. 33 коп.

Рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 08 листопада 2017 року у задоволенні позову було відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач звернувся до суду з пропуском строку позовної давності, що є підставою для відмови у позові. Такий висновок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, відповідає встановленим у справі обставинам.

Суд першої інстанції правильно застосував норми процесуального права та послався на положення ст..257, 266, 267 ЦК України.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 03 липня 2012 року мі ПАТ «КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого позичальнику було надано кредитні кошти в розмірі 2 300 грн. у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку.

У своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не було враховано те, що строк позовної давності перервався, оскільки 25 липня 2014 року відповідачем було зроблено платіж на погашення заборгованості, що свідчить про визнання нею свого боргу. Однак такі доводи апелянта є необґрунтованими та не можуть бути підставою для скасування рішення суду.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України визначено трирічний строк загальної позовної давності.

Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Оскільки останній платіж на погашення кредиту згідно наданого позивачем до суду розрахунку було здійснено боржником 25 липня 2014 року а до суду позивач звернувся лише в серпні 2017 р., є вірним висновок суду першої інстанції про пропуск ним строку позовної давності, про що було заявлено відповідачем та є підставою для відмови у задоволенні позову.

Таким чином, судом першої інстанції було повно та всебічно встановлено обставини справи, перевірено їх доказами, правильно застосовано норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

постановив:

апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - СокуренкаЄвгена Сергійовича залишити без задоволення, а рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 08 листопада 2017 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 13 лютого 2018 року.

Головуючий

Судді