Справа № 663/3025/18
Провадження № 2/663/1196/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2018 року м. Скадовськ Херсонської області

Скадовський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого, судді Пухальського С. В.,

секретаря Ващук О. Ю.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості зазначаючи, що 22.05.2008 ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 3800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В результаті порушення відповідачем умов договору, станом на 31.08.2018 виникла заборгованість у розмірі 23535,36 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом 2788,42 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом 18688,11 грн., заборгованості за пенею та комісією 700 грн.; а також штрафів відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) 250 грн.; штраф (процентна складова) 1108,83 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача та сплачені судові витрати у розмірі 1762 грн.

Ухвалою Скадовського районного суду Херсонської області від 08 жовтня 2018 року по справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідно до вимог частини 5 статті 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було встановлено строк в п'ятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву.

Клопотань про виклик сторін у судове засідання не надходило.

12.10.2018 відповідачем по справі подано відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позовні вимоги не можуть бути задоволені з огляду на таке:

1. Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів в обґрунтування суми боргу в розмірі 23 535,36 грн., в тому числі і боргу за кредитом 2788,42 грн. Вказану в розрахунку суму боргу за процентами 18 688,11 грн. вважав необґрунтованою, з підстав незрозумілості порядку нарахування таких процентів.

2. Вважав неналежним доказом суми заборгованості надану суду копію заяви-анкети від 22.05.2008, яка ніби то підтверджує факт укладення кредитного договору. Відповідач стверджував, що йому фактично не надавали для ознайомлення Умови та Правила надання банківських послуг, ОСОБА_2 банку, лише пояснили, якщо він бажає, то може ознайомитись з ними на сайті ПРИВАТБАНКУ. Але, як стверджує відповідач, у нього відсутній доступ до мережі Інтернет, тому не був ознайомлений з даними Умовами та Правилами. В звязку з цим вважав, що вказані Умови та Правила не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, адже позивач зобовязаний його був з ними ознайомити під розпис. Вважав, що суд не може також прийняти в якості доказу надані витяги з Правил та Умов з підстав викладення вказаних документів на іноземній мові, і в звязку з чим він не зміг зрозуміти їх зміст, заява від 22.05.2008 також виготовлена на іноземні мові і він не до кінця розумів її зміст.

Крім того в заяві від 22.05.2008 і в позовній заяві взагалі не вказано, яку кредитну картку йому надають, адже від цього залежить сума кредитного ліміту. Тобто відповідач вважав наявним порушення позивачем статті 11 Закону України «Про захист прав споживача».

3. Позивач в порушення умов договору та прав відповідача протиправно змінював суму кредитного ліміту та процентну ставку, яка спочатку була 36%, а потім стала 43.2%, в звязку з чим розрахунок суми заборгованості наданий суду вважав таким, що не відповідає фактичним обставинам та зауважив на необхідності його ретельного дослідження.

4. Також вважав, що позивач пропустив строк звернення до суду за захистом своїх прав та стягнення суми боргу. Зазначав, що строк дії кредитної картки 12 місяців і відповідно заборгованість нараховується на кожний місячний платіж окремо. На його думку, позивач не звернувся в установлений законом 3-річний строк з позовом до суду, тому вважав, що позовна заява подана з пропуском строку позовної давності. Посилаючись на вказані обставини просив відмовити у задоволенні позову в звязку з пропуском позивачем строку позовної давності для звернення до суду за захистом своїх прав.

5. Також звернув увагу на правові висновки Верховного Суду України по справі 6-14цс14 від 19.03.2014 щодо вказівки суду, що відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою частиною кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки, а не закінченням строку дії договору.

У встановлений судом строк позивачем відповідь на відзив не подано.

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, дійшов до наступних висновків.

Статтею 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) передбачено, що цивільні права та обовязки виникають на підставі договору або правочину.

У відповідності зі статтею 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. У статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно з пунктом 1.27 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у цьому Законі наведені нижче терміни та поняття вживаються в такому значенні, зокрема, платіжна картка електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Пунктами 14.1. та 14.8 статті 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» передбачено, що електронний платіжний засіб може існувати в будь-якій формі, на будь-якому носії, що дає змогу зберігати інформацію, необхідну для ініціювання електронного переказу. ОСОБА_2 та користувач укладають договір щодо порядку та умов використання електронного платіжного засобу. ОСОБА_2 перед укладенням договору зобов'язаний ознайомити користувача з умовами договору про використання електронного платіжного засобу (далі у цій статті договір), ознайомити з тарифами на обслуговування електронного платіжного засобу та правилами користування електронним платіжним засобом. ОСОБА_2 зобов'язаний забезпечити викладення цієї інформації в доступній формі й розмістити її в доступному для користувача місці, а також надати на його вимогу в письмовій або електронній формі.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з запропонованими банком «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами ОСОБА_2», які викладені на відповідному банківському сайті, складає між ним та ОСОБА_2 Договір, про що свідчить його підпис в копії заяви від 22.05.2008. В заяві зазначено про отримання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 9).

Таким чином, договір укладений відповідно до частини 1 статті 634 ЦК України шляхом приєднання до зазначених Умов та Правил надання банківських послуг.

Положеннями вказаної статті передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

При укладенні договору між сторонами дотримано всі передбачені законом істотні умови договору, котрі були обумовлені згодою сторін, як узгоджені сторонами, так і прийняті ними.

Укладення договору підтверджено сторонами шляхом прийняттям до виконання його умов, а саме: банк приймав і зараховував на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, надавав грошові кошти (кредит) відповідачу в межах встановлених лімітів та на умовах розташованих на сайті банку.

При укладенні вказаного договору обидві сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їхній внутрішній волі, що підтверджено власноручними підписами та печаткою банку.

За своєю правовою природою укладений між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 договір банківського обслуговування є змішаним договором банківського рахунку та кредитного договору.

Договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами (частина 1 статті 1067 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Виходячи з положень статей 6, 626-631, 526 ЦК України, укладений договір є обовязковим для належного виконання сторонами, відповідно до його умов, вимог Цивільного Кодексу та інших актів цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Своїм підписом на заяві ОСОБА_1 засвідчив факт укладення з ОСОБА_2 договору банківського обслуговування та взяв на себе зобов'язання виконувати умови зазначеного договору.

Отримання картки та користування нею відповідачем не оспорюється.

Даних, на який термін видано відповідачеві картку та чи перевидавалася вона матеріали справи не містять.

В довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду»; зазначено: Тип карти VISA Classic, Валюта: гривня, долар. Тип кредитної лінії: поновлювальна. Базова відсоткова ставка: 3 % в гривні, 2 % в долару, на місяць із розрахунку 360 днів на рік, розмір щомісячного платежу 7 % від заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості, строк внесення щомісячного платежу до 25 числа місяця, наступного за звітним (а.с. 10).

Вказана довідка підписана відповідачем, тому судом не приймаються його доводи з приводу відсутності даних щодо виду наданої йому кредитної картки.

Той факт, що ОСОБА_1 користувався кредитним лімітом підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 5-8).

У відзиві відповідач зазначив, що йому фактично не надавали для ознайомлення Умови та Правила надання банківських послуг, ОСОБА_2, лише пояснили, якщо він бажає, то може ознайомитись з ними на сайті «ПРИВАТБАНКУ» чого він не зміг зробити у звязку з відсутністю доступу до Інтернету.

Такі доводи відповідача є безпідставними, оскільки вказані твердження спростовуються його особистим підписом на заяві від 22.05.2008, яким він засвідчив своє ознайомлення з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами ОСОБА_2», які викладені на відповідному банківському сайті. При цьому особисто підписана відповідачем заява від 22.05.2008 будь-яких зауважень з цього приводу не містить.

Крім того, виконання протягом тривалого часу відповідачем умов кредитного договору, а саме зняття коштів та погашення кредитної заборгованості з 22.05.2008 по 25.02.2016, свідчить про існування кредитних відносин між сторонами.

Твердження відповідача про те, що він не володіє російською мовою, а тому йому не зрозуміло зміст Умов та Правил надання банківських послуг викладених російською мовою до уваги судом не приймаються, оскільки незважаючи на такі ОСОБА_1 підписав 22.05.2008 заяву зміст якої викладений російською мовою, отримав кредитну картку та користувався кредитним лімітом, що доведено матеріалами справи і відповідачем не спростовано.

Доказів розірвання або визнання недійсними умов договору, в тому числі Умов та Правил, викладених російською мовою, відповідачем не надано. А навпаки, як підтверджено наведеним вище, відповідач неодноразово користувався кредитним лімітом.

Крім цього, слід зазначити що кредитний договір укладений між, на той час приватною юридичною особою та фізичною, і жодна норма права не містить будь-яких застережень щодо застосування виключно української мови при укладені договору де однією із сторін є приватна структура. Закон України «Про засади державної мовної політики» вступив в силу 03.07.2012, а договір з ОСОБА_1 підписаний 22.05.2008, тобто до набрання чинності вказаного Закону. Якщо у момент укладення договору ОСОБА_1 не володів знаннями російської мови, то він не був позбавлений можливості такий договір не підписувати, і тим більше не отримувати кредитну картку для користування кредитним лімітом.

З огляду в сукупності наведеного суд вважає безпідставними доводи відповідача про порушення його прав як споживача, й порушень банком Закону України «Про захист прав споживача» судом не встановлено.

Розрахунком заборгованості за договором від 22.05.2008 також підтверджується, що у звязку з неналежним виконанням умов договору ОСОБА_1 утворилася заборгованість в сумі 23 535,36 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом 2 788,42 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом 18 688,11 грн., заборгованості за пенею та комісією 700 грн.; а також штрафів відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) 250 грн.; штраф (процентна складова) 1 108,83 грн. (а.с. 5-8).

Висловлюючи незгоду з правильністю вказаного розрахунку, відповідачем не було надано суду свого контррозрахунку та не надано суду будь-яких доказів на підтвердження невірності розрахунку заборгованості наданого банком.

Разом з тим, суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок, вважає слушними доводи відповідача щодо необґрунтованості нарахування відсотків на прострочену заборгованість, розмір якої в певний період перевищує обумовлений сторонами. При цьому суд виходить з такого.

У заяві про надання кредитної послуги оформлення кредитної картки від 22.05.2008 та у довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» 30 днів пільгового періоду від 22.05.2008, підписаних сторонами, обумовлено проценту ставку за користуванням кредитом 3% на місяць, тобто 36% річних на залишок заборгованості (а.с. 9, 10).

Із розрахунку ж заборгованості вбачається, що з 01.04.2015 процентна ставка збільшена до 43,20% (зворотна сторона а.с. 7, а.с. 8).

Так, відповідно до частини першої статті 651 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із частиною 3 статті 1056-1 ЦК України фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Позивачем не надано доказів погодження з відповідачем підвищення процентної ставки.

Суд не приймає посилання в позовній заяві на можливість односторонньої зміни тарифів та інших невідємних частин договору, визначених пунктом 5.3 Умов та правил надання банківських послуг, згідно з яким банк інформує позичальника про підвищення процентної ставки шляхом надання виписки по картковому рахунку, отримання якої відноситься до обовязків позичальника, оскільки з моменту набуття чинності Законом України від 12.12.2008 № 661-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку», а саме з 10.01.2009Цивільний кодекс України доповнено статтею 1056-1, якою визначено, що умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною.

Якщо умовами кредитного договору передбачається право банку в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання певних умов з додержанням установленої кредитним договором процедури повідомлення позичальника, то збільшення банком розміру процентної ставки за цим кредитним договором в односторонньому порядку є правомірним за умови, що рішення банку про таку зміну було прийняте до набрання чинності Законом № 661-VI. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України 16 грудня 2015 року при розгляді справи № 6-2355цс15.

Таким чином, виходячи із диспозитивності цивільного судочинства (межі заявлених позовних вимог) та беручи до уваги визначені банком періоди та суми поточної і простроченої заборгованості, розмір відсоткової ставки 36 % та надану формулу розрахунку, розмір процентів за користування кредитом за період з 01.04.2015 по 03.04.2015 розраховується наступним чином: 3407,55 грн. (заборгованість за кредитом) х 36% : 100 : 360 х 2 дні = 6,82 грн.; з 03.04.2015 по 30.04.2015 3407,55 грн. х 36% : 100 : 360 х 27 днів = 92 грн.; з 30.04.2015 по 30.05.2015 3407,55 грн. х 36% : 100 : 360 х 30 днів = 102,22 грн.; з 30.05.2015 по 31.05.2015 3407,55 грн. х 36% : 100 : 360 х 1 день = 3,41 грн.; з 31.05.2015 по 09.06.2015 3334,39 грн. х 36% : 100 : 360 х 9 днів = 30,01 грн.; з 09.06.2015 по 30.06.2015 3260,86 грн. х 36% : 100 : 360 х 21 днів = 68,48 грн.; з 30.06.2015 по 31.07.2015 3260,86 грн. х 36% : 100 : 360 х 31 день = 101,09 грн.; 31.07.2015 по 31.08.2015 3220,66 грн. х 36% : 100 : 360 х 31 день = 99,84 грн.; з 31.08.2015 по 30.09.2015 3158,23 грн. х 36% : 100 : 360 х 30 днів = 94,75 грн.; з 30.09.2015 по 29.10.2015 3158,23 грн. х 36% : 100 : 360 х 29 днів = 91,59 грн.; з 29.10.2015 по 31.10.2015 3109,35 грн. х 36% : 100 : 360 х 2 дні = 6,22 грн.; з 31.10.2015 по 30.11.2015 3109,35 грн. х 36% : 100 : 360 х 30 днів = 93,28 грн.; з 30.11.2015 по 30.12.2015 3109,35 грн. х 36% : 100 : 360 х 30 днів = 93,28 грн.; 30.12.2015 3109,35 грн. х 36% : 100 : 360 х 1 день = 3,11 грн.; з 31.12.2015 по 10.01.2016 3056,67 грн. х 36% : 100 : 360 х 10 днів = 30,57 грн.; з 10.01.2016 по 31.01.2016 3056,67 грн. х 36% : 100 : 360 х 21 день = 64,19 грн.; з 31.01.2016 по 25.02.2016 3013,83 грн. х 36% : 100 : 360 х 25 днів = 75,35 грн.; з 25.02.2016 по 29.02.2016 2788,42 грн. х 36% : 100 : 360 х 4 дні = 11,15 грн.; з 29.02.2016 по 31.03.2016 2788,42 грн. х 36% : 100 : 360 х 31 день = 86,44 грн.; з 31.03.2016 по 30.04.2016 2788,42 грн. х 36% : 100 : 360 х 30 днів = 83,65 грн.; з 30.04.2016 по 30.05.2016 2750,97 грн. х 36% : 100 : 360 х 30 днів = 82,53 грн.; 30.05.2016 2750,97 грн. х 36% : 100 : 360 х 1 день = 2,75 грн.; з 31.05.2016 по 30.06.2016 2715,71 грн. х 36% : 100 : 360 х 30 днів = 81,47 грн.; з 30.06.2016 по 30.07.2016 2715,71 грн. х 36% : 100 : 360 х 30 днів = 81,47 грн.; 30.07.2016 2715,71 грн. х 36% : 100 : 360 х 1 день = 2,72 грн. ; з 31.07.2016 по 31.08.2016 2715,71 грн. х 36% : 100 : 360 х 31 днів = 84,18 грн.; з 31.08.2016 по 30.09.2016 2715,71 грн. х 36% : 100 : 360 х 30 днів = 81,47 грн.; з 30.09.2016 по 30.10.2016 2715,71 грн. х 36% : 100 : 360 х 30 днів = 81,47 грн.; 30.10.2016 2715,71 грн. х 36% : 100 : 360 х 1 день = 2,72 грн.; з 31.10.2016 по 30.11.2016 2715,71 грн. х 36% : 100 : 360 х 30 днів = 81,47 грн.; з 30.11.2016 по 30.12.2016 2715,71 грн. х 36% : 100 : 360 х 30 днів = 81,47 грн.; 30.12.2016 2715,71 грн. х 36% : 100 : 360 х 1 день = 2,72 грн.; з 31.12.2016 по 31.01.2017 2715,71 грн. х 36% : 100 : 360 х 31 день = 84,19 грн.; з 31.01.2017 по 28.02.2017 2715,71 грн. х 36% : 100 : 360 х 28 днів = 76,04 грн.; з 28.02.2017 по 28.03.2017 2715,71 грн. х 36% : 100 : 360 х 28 днів = 76,04 грн.; з 28.03.2017 по 31.03.2017 2715,71 грн. х 36% : 100 : 360 х 3 дні = 8,15 грн.; з 31.03.2017 по 30.04.2017 2715,71 грн. х 36% : 100 : 360 х 30 днів = 81,47 грн.; з 30.04.2017 по 30.05.2017 2715,71 грн. х 36% : 100 : 360 х 30 днів = 81,47 грн.; 30.05.2017 2715,71 грн. х 36% : 100 : 360 х 1 день = 2,72 грн.; з 31.05.2017 по 30.06.2017 2715,71 грн. х 36% : 100 : 360 х 30 днів = 81,47 грн.; з 30.06.2017 по 30.07.2017 2715,71 грн. х 36% : 100 : 360 х 30 днів = 81,47 грн.; 30.07.2017 2715,71 грн. х 36% : 100 : 360 х 1 день = 2,72 грн.; з 31.07.2017 по 31.08.2017 2715,71 грн. х 36% : 100 : 360 х 31 день = 84,19 грн.; 31.08.2017 2715,71 грн. х 36% : 100 : 360 х 1 день = 2,72 грн.; з 01.09.2017 по 30.09.2017 2715,71 грн. х 36% : 100 : 360 х 29 днів = 78,76 грн.; з 30.09.2017 по 30.10.2017 2715,71 грн. х 36% : 100 : 360 х 30 днів = 81,47 грн.; 30.10.2017 2715,71 грн. х 36% : 100 : 360 х 1 день = 2,72 грн.; з 31.10.2017 по 30.11.2017 2715,71 грн. х 36% : 100 : 360 х 30 днів = 81,47 грн.; з 30.11.2017 по 30.12.2017 2715,71 грн. х 36% : 100 : 360 х 30 днів = 81,47 грн.; 30.12.2017 2715,71 грн. х 36% : 100 : 360 х 1 день = 2,72 грн.; з 31.12.2017 по 25.01.2018 2715,71 грн. х 36% : 100 : 360 х 25 днів = 67,89 грн.; з 25.01.2018 по 31.01.2017 2715,71 грн. х 36% : 100 : 360 х 6 днів = 16,29 грн.; з 31.01.2018 по 28.02.2018 2715,71 грн. х 36% : 100 : 360 х 28 день = 76,04 грн.; з 28.02.2018 по 28.03.2018 2788,42 грн. х 36% : 100 : 360 х 28 днів = 78,08 грн.; з 28.03.2018 по 30.03.2018 2788,42 грн. х 36% : 100 : 360 х 2 дні = 5,58 грн.; 30.03.2018 2788,42 грн. х 36% : 100 : 360 х 1 день = 2,79 грн.; з 31.03.2018 по 30.04.2018 2788,42 грн. х 36% : 100 : 360 х 30 днів = 83,65 грн.; з 30.04.2018 по 30.05.2018 2788,42 грн. х 36% : 100 : 360 х 30 днів = 83,65 грн.; 30.05.2018 2788,42 грн. х 36% : 100 : 360 х 1 день = 2,79 грн.; з 31.05.2018 по 29.06.2018 року 2788,42 грн. х 36% : 100 : 360 х 29 днів = 80,86 грн.; 29.06.2018 2788,42 грн. х 36% : 100 : 360 х 1 день = 2,79 грн.; з 30.06.2018 по 29.07.2018 2788,42 грн. х 36% : 100 : 360 х 29 днів = 80,86 грн.; 29.07.2018 2788,42 грн. х 36% : 100 : 360 х 1 день = 2,79 грн.; 30.07.2018 2788,42 грн. х 36% : 100 : 360 х 1 день = 2,79 грн.; з 31.07.2018 по 31.08.2018 2788,42 грн. х 36% : 100 : 360 х 31 день = 86,44 грн.,

що в сукупності становить 6,82 грн. + 92 грн. + 102,22 грн. + 3,41 грн. + 30,01 грн. + 68,48 грн. + 101,09 грн. + 99,84 грн. + 94,75 грн. + 91,59 грн. + 6,22 грн. + 93,28 грн. + 93,28 грн. + 3,11 грн. + 30,57 грн. + 64,19 грн. + 75,35 грн. + 11,15 грн. + 86,44 грн. + 83,65 грн. + 82,53 грн. + 2,75 грн. + 81,47 грн. + 81,47 грн. + 2,72 грн. + 84,18 грн. + 81,47 грн. + 81,47 грн. + 2,72 грн. + 81,47 грн. + 81,47 грн. + 2,72 грн. + 84,19 грн. + 76,04 грн. + 76,04 грн. + 8,15 грн. + 81,47 грн. + 81,47 грн. + 2,72 грн. + 81,47 грн. + 81,47 грн. + 2,72 грн. + 84,19 грн. + 2,72 грн. + 78,76 грн. + 81,47 грн. + 2,72 грн. + 81,47 грн. + 81,47 грн. + 2,72 грн. + 67,89 грн. + 16,29 грн. + 76,04 грн. + 78,08 грн. + 5,58 грн. + 2,79 грн. + 83,65 грн. + 83,65 грн. + 2,79 грн. + 80,86 грн. + 2,79 грн. + 80,86 грн. + 2,79 грн. + 2,79 грн. + 86,44 грн. = 3568,45 грн.

Від цієї суми слід відняти погашені проценти в червні 2015 року в сумі 393,31 грн., в жовтні 2015 року в сумі 648,49 грн. та в лютому 2016 року в сумі 679,07 грн. (3568,45 грн. 393,31 648,49 грн. 679,07 грн. = 1847,58 грн.).

До цієї суми слід додати проценти, нараховані позивачем до 01.04.2015 року у розмірі 192,06 грн. (1847,58 грн. + 192,06 = 2039,64 грн.).

Таким чином, загальний розмір заборгованості по процентам за користування кредитом складає: 2039,64 грн., який підлягає стягненню з відповідача.

Окрім цього, щодо вимог про стягнення з відповідача заборгованості за пенею та комісією в розмірі 700 грн., а також штрафів відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) 250 грн.; штраф (процентна складова) 1108,83 грн., суд зазначає наступне.

Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

За таких обставин нарахування ОСОБА_2 одночасно пені і штрафу здійснено в супереч положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної відповідальності за одне і те саме порушення.

Отже вимога ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за пенею задоволенню не підлягає.

В довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» визначено розмір штрафу в сумі 250 грн. + 5% при порушенні строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 120 днів (а.с. 10).

Судом визначено, що сума невиконаного зобовязання становить 2788,42 грн. заборгованість за кредитом та 2039,64 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом, а тому процентна складова штрафу повинна обчислюватись від даної суми, та складає 241,40 грн. (2788,42 + 2039,64 Х 5% : 100 = 241,40 грн.).

Отже суд вважає позов обґрунтованим в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором від 22.05.2008 в загальній сумі 5319,46 грн., яка складається з: 2788,42 грн. заборгованість за кредитом; 2039,64 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом; 250 грн. штраф (фіксована частина); 241,40 грн. штраф (процентна складова).

Судом не приймаються доводи відповідача про протиправність зміни суми кредитного ліміту, оскільки в пунктах 3.2, 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг зазначено, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням ОСОБА_2 і Клієнт дає право ОСОБА_2 в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Отже підписання вказаного Договору є прямою та безумовною згодою відповідача як позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого ОСОБА_2.

Перевіривши доводи відповідача з приводу пропуску позивачем строку позовної давності з урахуванням правових висновків Верховного Суду України по справі 6-14цс14 від 19.03.2014 щодо початку перебігу позовної давності щодо щомісячних платежів та повернення кредиту, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно зі статтею 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу строку давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому поряду через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язання за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку, в силу частини третьої цієї статті після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

При цьому якщо виконання зобов'язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

Вчинення боржником дій з виконання зобов'язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності, лише за умови, якщо такі дії вчинено уповноваженою на це особою, яка представляє боржника у відносинах з кредитором у силу закону, на підставі установчих документів або довіреності.

Із розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачем 25.02.2016 здійснено погашення за наданим кредитом на суму 1000 грн. (а.с. 8), тому саме з вказаної дати необхідно рахувати початок строку позовної давності, який закінчується 25.02.2019 року. Позивач звернувся із позовом до суду 04.10.2018, тобто в межах строку позовної давності й у звязку з цим доводи відповідача в цій частині судом не приймаються.

Підсумовуючи встановлені по справі фактичні обставини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог в межах встановленого судом розміру заборгованості, а саме з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в розмірі 5319,46 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом в розмірі 2788,42 грн.; заборгованості за процентами за користування кредитом в розмірі 2039,64 грн., а також штрафів відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг 250 грн. штраф (фіксована частина); 241,40 грн. штраф (процентна складова).

Також, приймаючи до уваги положення статті 141 ЦПК України та часткове задоволення позовних вимог, суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 398,21 грн. (розрахунок: 1762 х 22,60 % (задоволена частина позову 5319,46 х 100 : 23535,36 (ціна позову) = 22,60 %) = 398,21 грн.).

На підставі статті 61 Конституції України, статей 253, 256, 258, 261, 264, 267, 526, 527, 530, 549, 611, 625-631, 629, 634, 651, 1054, 1056-1, 1067 ЦК України, керуючись статтями 12, 13, 81, 141, 258, 263-265, 268, 273, 279, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» (, рахунок № 3111, МФО № 305299) заборгованість станом на 31.08.2018 за кредитним договором від 22.05.2008 в розмірі 5319,46 грн. (пять тисяч триста девятнадцять гривень 46 коп.), яка складається з: 2788,42 грн. заборгованість за кредитом; 2039,64 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом; 250 грн. штраф (фіксована частина); 241,40 грн. штраф (процентна складова).

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» (, рахунок № 3111, МФО № 305299) судовий збір в розмірі 398,21 грн. (триста девяносто вісім гривень 21 коп.).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Херсонського апеляційного суду безпосередньо або через Скадовський районний суд Херсонської області з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст судового рішення виготовлений 14.11.2018.

Суддя С. В. Пухальський