Справа №204/5658/17
Провадження №2/204/171/18
РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

05 березня 2018 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Книш А.В.,

при секретарі Подвижній О.О.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріального збитку, заподіяного внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь матеріальний збиток у розмірі 135676,06 грн., витрати на проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 1500 грн., а разом 137176,06 грн.; а також стягнути з відповідача судові витрати по справі. В підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що 15 травня 2017 року близько 09 год. 45 хв. на а/д Алушта-Ялта 728 км + 990 метрів відповідач порушив Правила дорожнього руху України, допустив скоєння дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок чого пошкодив автомобіль «Мерседес Бенц», реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить позивачу на праві приватної власності. Позивач зазначає, що внаслідок вищезазначеної ДТП автомобіль «Мерседес Бенц», реєстраційний номер НОМЕР_1, зазнав механічних ушкоджень, а позивач матеріального збитку. Факт спричинення збитків відповідачем підтверджується довідкою про дорожньо-транспортну пригоду від 15 травня 2017 року, яка видана на тимчасово окупованій території, та оскільки іншого доказу, який підтверджує факт спричинення шкоди позивач не має, він вважає, що зазначений документ може бути визнаний належним доказом з огляду на положення ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України та на загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про заподіяння шкоди майну, виданих установами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки можливості збору доказів спричинення матеріального збитку на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, а встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право власності, право на повагу до приватного та сімейного життя тощо. Позивач вказує, що вартісне значення матеріального збитку, заподіяного позивачу внаслідок пошкодження автомобіля складає 135676,06 грн. Огляд пошкодженого автомобіля та складання протоколу огляду пошкоджень оцінювачем відбувався безпосередньо за участі позивача та відповідача. Позивач зауважує, що оскільки саме відповідач пошкодив належний позивачу транспортний засіб - автомобіль «Мерседес Бенц», реєстраційний номер НОМЕР_1, то саме на нього покладається обовязок відшкодувати спричинену майнову шкоду у розмірі 135676,06 грн. Враховуючи викладене, позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позов.

Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відзив не подавав, про причини не явки суд не повідомив, у звязку із чим, суд, враховуючи згоду позивача, ухвалив відповідно до ст. 280 ЦПК України проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду.

Вислухавши пояснення позивача, свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, дослідивши докази в їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу СХХ421680 від 27 вересня 2014 року, автомобіль «MERCEDES-BENZ», реєстраційний номер НОМЕР_1, 1998 року випуску, належить позивачу (а.с.5).

Довіреністю від 03 березня 2017 року позивач уповноважив відповідача представляти його інтереси в органах ДАІ, на станціях, підприємствах технічного обслуговування та ремонту, а також у будь-яких інших установах, підприємствах і організаціях, незалежно від їх підпорядкування і форм власності з питань ремонту, проходження технічного огляду та управління автомобілем марки MERCEDES-BENZ, випуску 1998 року, шасі (кузов, рама) № WDB2020181A606718, державний реєстраційний номер НОМЕР_1. Для чого надається право, зокрема, поїздок за кордон в порядку, встановленому чинним законодавством (з правом участі в міжнародному русі) (а.с.7).

Відповідно до копії довідки про дорожньо-транспортну пригоду від 15 травня 2017 року, виданої відділом державної інспекції безпеки дорожнього руху УМВС Росії по м. Ялта, що розташований на окупованій території, вбачається, що 15 травня 2017 року о 09 год. 45 хв. на а/д кордон з Україною Сімферополь - Алушта-Ялта 728 км + 990 м, відповідач порушив правила дорожнього руху та допустив скоєння дорожньо-транспортної пригоди. В результаті ДТП автомобіль Мерседес С-180, реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням відповідача отримав пошкодження (а.с.5).

Даючи оцінку допустимості даної копії довідки про дорожньо-транспортну пригоду від 15 травня 2017 року як доказу, судом враховується, що при допустимості такого доказу, як документу, що виданий органами та установами на тимчасово окупованій території Україні, слід керуватися положеннями частини другої статті 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», норми якого стосуються тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Однак, разом з цим судом враховується, що обставини вказані в довідці про дорожньо-транспортну пригоду від 15 травня 2017 року знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, зокрема підтверджуються показами допитаних свідків та дослідженими письмовими доказами.

Так, допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_3 зазначив, що у травні 2017 року він був на стоянці, на якій позивач також залишає свій автомобіль, яка знаходяться за адресою: м.Дніпро, вул. Челюскіна, 2а, на парковці ТРЦ «Grand Plaza». На вказаному місці був також присутній експерт, який здійснював фотозйомку пошкодженого транспортного засобу автомобіля позивача, після чого він дав свідку на підпис документи. Свідку відомо, що відповідач працював водієм у позивача та в травні 2017 року він поїхав за межі міста Дніпро на належному позивачу автомобілі, після чого сталася дорожньо-транспортна пригода з вини відповідача. Зі слів відповідача свідку також відомо, що відповідач рухався зі швидкістю 40-60 км/год по слизькій дорозі після дощу через що і сталося ДТП, про інші дорожньо-транспортні пригоди за участі автомобіля позивача свідку нічого невідомо.

Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив, що він є оцінщиком та в червні 2017 року він оцінював автомобіль «MERCEDES-BENZ», реєстраційний номер НОМЕР_1, після дорожньо-транспортної пригоди. Вказав, що йому зі слів відповідача відомо, що винуватцем даної дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася в травні 2017 року, був саме відповідач. Під час оцінки транспортного засобу позивач з відповідачем вказували механізм дорожньо-транспортної пригоди, відповідач все детально розповідав та транспортного як учасник ДТП погодився зі всіма обставинами вказаними в акті огляду.

З акту огляду транспортного засобу від 16 травня 2017 року в судовому засіданні встановлено, що відповідач був присутній під час огляду автомобіля «MERCEDES-BENZ», реєстраційний номер НОМЕР_1, 1998 року випуску, підписав даний акт в якості учасника ДТП та будь-які зауваження з даного приводу в акті огляду транспортного засобу не вказав (а.с.12).

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що 15 травня 2017 року о 09 год. 45 хв. на а/д Сімферополь - Алушта-Ялта 728 км + 990 м, відповідач порушив правила дорожнього руху та допустив скоєння дорожньо-транспортної пригоди, в результаті чого автомобіль Мерседес С-180, реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням відповідача отримав пошкодження

Звітом про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 72/05/17 від 07 червня 2017 року встановлено, що розмір матеріальної шкоди, завданої власнику транспортного засобу «MERCEDES-BENZ», реєстраційний номер НОМЕР_1, складає 135676,06 грн. (а.с.9-11).

Станом на час розгляду справи відповідачем не відшкодовано позивачу матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, яка сталася 15 травня 2017 року з його вини.

Пунктом 1 ч.1 ст. 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно 2 ст. 22 ЦК України збитками є витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Частиною 2 ст. 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Пунктом 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з питань розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року за №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз'яснено, що особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Також з відповідача, як з особи, що винна у спричиненні шкоди позивачу, підлягають стягненню витрати на проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 1500 грн. (а.с.13).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про доведеність вимог позивача про стягнення з відповідача на його користь матеріальної шкоди, спричиненої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 137176,06 грн. (135676,06+1500).

Згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України судові витрати у справі покладаються на відповідача, а тому з останнього на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1371,76 грн.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 141, 264, 280-282 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_2) до ОСОБА_2 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_3) про стягнення матеріального збитку, заподіяного внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 137176 (сто тридцять сім тисяч сто сімдесят шість) грн. 06 (шість) коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1371 (одна тисяча триста сімдесят одна) грн. 76 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий: