РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 700/52/18

Провадження № 2/700/132/18

09 лютого 2018 рокуЛисянський районний суд Черкаської області

у складі: головуючого судді Бесараб Н.В.,

за участю секретаря Мельніченко Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Лисянка цивільну справу №700/52/18 провадження №2/700/132/18 за позовом ОСОБА_1 до Семенівської сільської ради Лисянського району Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Семенівської сільської ради Лисянського району Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 04 березня 2017 року в с. Семенівка Лисянського району Черкаської області померла ОСОБА_2. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається із житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться по вул. Лошицьких, 27 в с. Семенівка Лисянського району та присадибної земельної ділянки, площею 0,60 га. Все майно померла заповіла на його користь, згідно із заповітом від 25.08.2009 року, зареєстровано у реєстрі за № 10. Звернувшись до Лисянської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок. За таких обставин позивач змушений звернутися до суду та просить визнати право власності на спадщину, яка залишилася після смерті ОСОБА_2

Позивач у підготовче судове засідання не з'явився, просив суд розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить винести рішення по суті позовних вимог.

Представник відповідача у підготовче судове засідання не з'явився, звернувся до суду із заявою, в якій просить розглянути справу без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Судом на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, у звязку із неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо винести при проведенні підготовчого судового засідання.

Відповідно до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 206 цього ж Кодексу.

Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Матеріалами справи встановлено, що 04 березня 2017 року в с. Семенівка Лисянського району Черкаської області померла ОСОБА_2, про що свідчить свідоцтво про смерть серії І-СР № 304546 від 28.11.2017 року. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається із житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться по вул. Лошицьких, 27 в с. Семенівка Лисянського району Черкаської області та присадибної земельної ділянки, площею 0,60 га. За життя ОСОБА_2 залишила заповіт, посвідчений Семенівською сільською радою 25.08.2010 року та зареєстрованого в реєстрі за № 10, згідно з яким все своє майно заповіла ОСОБА_1 Позивач як спадкоємець за заповітом бажає оформити спадщину, однак позбавлений такої можливості через відсутність документів на житловий будинок, хоча належним чином прийняв спадщину, оскільки проживав на момент смерті спадкодавця разом з ним.

Згідно з довідкою Семенівської сільської ради Черкаської області від 22.12.2017 року № 274, за померлою ОСОБА_2 рахується житловий будинок з надвірними спорудами в с. Семенівка Лисянського району Черкаської області по вул. Лошицьких, 27, який розташований на присадибній земельній ділянці площею 0,60 га. Документи на право власності на будинок та земельну ділянку не видавалися.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно зі ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно зі ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Статтею 1218, ч.1 ст.1225, ст.1233 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

За вимогами ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обовязковим, коли обєктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обовязковій державній реєстрації.

В свою чергу право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч.2 ст.1299 ЦК України).

Згідно зі с. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання права власності на майно, у разі коли це право оспорюється або не визнається, а також у разі втрати документів на право власності на майно.

З огляду на викладене, визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на спадкове майно унеможливлює оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Судом встановлено, що визнання позову відповідачем, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

За таких обставин, беручи до уваги наявність у позивача дійсного заповіту, визнання позову відповідачем, відсутність інших спадкоємців, які б претендували на спадщину, необхідно визнати за позивачем ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті ОСОБА_2, яка померла 04 березня 2017 року.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1218, 1235, 1236, 1269, 1270 ЦК України, ст.ст.4,5,12,13, 19, 81, 82, 200,206, 259, 263, 265, 315 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Семенівської сільської ради Лисянського району Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2 в порядку спадкування за заповітом право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться по вул. Лошицьких, 27 в с. Семенівка Лисянського району Черкаської області, який залишився після смерті ОСОБА_2, яка померла 04.03.2017 року.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2 в порядку спадкування за заповітом право користування присадибною земельною ділянкою, площею 0,60 га., яка залишилася після смерті ОСОБА_2, яка померла 04.03.2017 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.В. Бесараб