Справа № 324/548/17
Провадження № 2-з/324/5/2018
УХВАЛА

про повернення заяви про забезпечення позову

23 березня 2018 року Пологівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Каретник Ю.М.,

при секретарі Савченко Н.В.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Пологівського районного суду Запорізької області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння та розподіл майна подружжя. 23.03.2018 року позивачем ОСОБА_1 було подано до суду уточнену позовну заяву, де предметом позову вона зазначає встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ спільно нажитого майна подружжя.

Судовий розгляд справи станом на 23.03.2018 року не розпочатий, триває підготовче провадження.

23 березня 2018 року із канцелярії Пологівського районного суду Запорізької області головуючому у справі судді було передано заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у даній цивільній справі.

ОСОБА_1 на підставі ст.ст.149-153 ЦПК України у заяві про забезпечення позову просить забезпечити її уточнені позовні вимоги до ОСОБА_3 шляхом накладення арешту на будинок № 45 по вул. Гоголя у м. Пологи Запорізької області, що належить ОСОБА_3

Під час розгляду вказаної заяви про забезпечення позову суд керувався положеннями ч. 1 ст. 153 ЦПК України, відповідно до яких заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Ознайомившись із заявою про забезпечення позову та доданими до неї документами, суд вважає, що її подано без додержання вимог ст. 151 ЦПК України, виходячи з наступного.

Так, відповідно до п.4 ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити, зокрема, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Згідно із розясненнями, наданими у п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв по забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Натомість, у поданій заяві про забезпечення позову на обґрунтування необхідності застосування у даному випадку саме такого заходу забезпечення позову, як накладення арешту на будинок № 45 по вул. Гоголя у м. Пологи Запорізької області, ОСОБА_1 посилається лише на той факт, що вказане майно є єдиним майном, на яке можна буде звернути стягнення у разі задоволення її позовних вимог, а також на той факт, що на даний час ніщо не перешкоджає відповідачу здійснити відчуження будинку на користь його родини, що унеможливить у подальшому стягнення коштів із відповідача.

При цьому, заявник не конкретизує, які саме конкретні факти чи обставини дають їй обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_3 вживає чи буде вживати заходи з метою відчуження будинку № 45 по вул. Гоголя у м. Пологи Запорізької області на користь родичів з метою ухилення від виконання можливого судового рішення про стягнення коштів на її користь. Окрім того, ОСОБА_1 у поданій заяві не зазначає про те, чи не будуть порушені у зв'язку із застосуванням відповідного заходу забезпечення позову права інших осіб.

Тобто, заявник не обґрунтувала існування саме реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Окрім того, жодних доказів на підтвердження викладених у заяві про забезпечення позову обставин, окрім доказів на підтвердження факту належності ОСОБА_3 будинку № 45 по вул. Гоголя у м. Пологи Запорізької області, у тому числі й щодо наявності реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, ОСОБА_1 до суду не надала.

Також судом враховано, що згідно зі ч. 3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Окрім того, право приватної власності особи захищається не лише нормами національного законодавства, але і ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У практиці ЄСПЛ напрацьовано три головні критерії, які слід оцінювати на предмет відповідності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу, а саме: (а) чи є втручання законним; (б) чи переслідує воно «суспільний інтерес»; (в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. ЄСПЛ констатує порушення державою вимог ст. 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

Тобто, зважаючи на те, що у заяві про забезпечення позову не обґрунтовано наявність реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а також на відсутність відомостей про вартість будинку, на який заявник просить накласти арешт, суд позбавлений можливості вирішити питання про співмірність обраного заявником заходу забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, а також про пропорційність втручання в право на мирне володіння майном визначеним цілям.

Окрім того, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити, зокрема, пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

У той же час, у заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 не вказує свої пропозиції щодо зустрічного забезпечення.

Відповідно до ч. 9 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Тому, зважаючи на наведені вище недоліки заяви про забезпечення позову, суд вбачає підстави для її повернення заявнику.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.149-153, 258-261, 353-354 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв по забезпечення позову», ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд

УХВАЛИВ:

Повернути ОСОБА_1 заяву про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння та розподіл майна подружжя.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Запорізької області через Пологівський районний суд Запорізької області протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала, що постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя: