Справа № 442/5265/17 Головуючий у 1 інстанції: Крамар О.В.
Провадження № 22-ц/783/6699/17 Доповідач в 2-й інстанції: Струс Л. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого: Струс Л.Б.,

Суддів : Левика Я.А., Цяцяка Р.П.

Секретар:Бадівської О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Дрогобицького районного суду Львівської областіу складі судді Крамар О.В. від 19 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу недійсним,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 звернулася в суд із позовом, в якому просить: визнати недійсним Договору купівлі-продажу садового будинку від 26 червня 2016 року; внаслідок визнання договору купівлі-продажу садового будинку недійсним, просить застосувати норму ч.2 ст.216 Цивільного кодексу України, і стягнути з відповідача в її користь суму 686860 гривень та судові витрати.

Рішенням Дрогобицького районного суду Львівської області від 19 жовтня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання договору купівлі - продажу недійсним - залишено без задоволення.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_3 подавши апеляційну скаргу.

Вважає, що рішення не відповідає чинному законодавству і фактичним обставинам справи у зв`язку з неповним дослідженням обставин справи, недоведеністю обставин по справі, невідповідністю висновків суду обставинам справи, неправильному застосуванню норм матеріального права.

Вказує, що вартість майна значно перевищує суму боргу що було відомо судді оскільки він виносив рішення по справі яким передав майно у власність позивача, а суд порушив принцип змагальності та відмовив у призначенні експертизи, з метою винесення неправосудного рішення.

Просить задовольнити клопотання про призначення судово-будівельної, документально-оцінювальної експертиз на предмет вартості майна, скасувати рішення Дрогобицького районного суду Львівської області від 19 жовтня 2017 року та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, хоча про розгляд справи повідомлявся належним чином, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення (а.с. 81), клопотань щодо відкладення справи не подав, тому розгляд справи відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України здійснюється колегією суддів за його відсутності.

Представник ОСОБА_3- ОСОБА_5 подав заяву про відкладення розгляду справи у з`язку з перебуванням за межами м.Львова, про те не підтвердив таке належними доказами, тому колегія суддів вважає, що таке слід відхилити.

Відповідно до ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_6, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Положеннями ст.264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

За загальними положеннями ЦПК України обов`язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Відмовляючи в задоволенні позову районний суд прийшов до висновку, що так як відповідач будучи одноосібним власником садового будинку НОМЕР_2 та земельної ділянки площею 0.0922 га, кадастровий номер НОМЕР_1 в садівничому товаристві «Здоров'я» в м.Дрогобичі, Львівської області, під час укладення договору-купівлі продажу з ОСОБА_7 не був зобов»язаний узгоджувати із позивачем ціну, так як право власності на це майно він набув на підставі рішення суду, інших підстав для визнання договору купівлі-продажу недійсним позивачем не наведено та судом не встановлено.

Колегія суддів погоджується з такими висновками.

Як встановлено судом та не оспорюється сторонами, що 06 квітня 2011 року, між позивачем та відповідачем укладено договір позики та іпотечний договір. Згідно з договором позики, позивачем було отримано 398000 (триста дев'яносто вісім тисяч) гривень. Згідно договору іпотеки, позивачем було передано в заставу відповідачу нерухоме майно, а саме садовий будинок, що знаходиться під НОМЕР_2 в садівничому товаристві «Здоров'я»: що у місті Дрогобич та земельну ділянку площею 0.0922 га, кадастровий номер НОМЕР_1.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20.10.2015 року № 442/6818/14-ц, яке залишено без змін ухвалами Апеляційного суду Львівської області від 17 травня 2016 року та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 грудня 2016 року визнано за ОСОБА_4 право власності на садовий будинок, що знаходиться під НОМЕР_2 та земельну ділянку площею 0.0922 га, кадастровий номер НОМЕР_1 в садівничому товаристві «Здоров'я».

Відповідності до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справ, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Колегія суддів вважає, що клопотання ОСОБА_3 про призначення експертизи не підлягає до задоволення, оскільки таке є необґрунтоване належними доказами та спростовується рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від. 20.10.2015 року, яке набрало законної сили.

Відповідно до ст..367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Після набрання законної сили рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20.10.2015 року будучи власником садового будинку ОСОБА_4 уклав 27.06.2016 року договір купівлі-продажу з ОСОБА_7, згідно якого ОСОБА_4 передав у власність садовий будинок під НОМЕР_2 та земельну ділянку площею 0.0922 га, кадастровий номер НОМЕР_1 в садівничому товаристві «Здоров'я» а ОСОБА_7 прийняв у власність та оплатив 205070, 00 грн.

Відповідно до ст.. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.1, 2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Доводи апеляційної скарги з покликанням на ст..212 ЦПК України у редакції до 15 грудня 2017 року, колегія суддів вважає необґрунтованими, та такими , що не можуть слугувати підставою для скасування рішення суду .

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення колегія суддів не вбачає.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому доходить висновку, що підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Дрогобицького районного суду Львівської області від 19 жовтня 2017 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено 22 березня 2018 року.

Головуючий

Судді