Справа № 382/348/18
Провадження №6/382/13/18
У Х В А Л А

Іменем України

15.03.2018 року Яготинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кисіль О. А.

при секретарі Твердохліб Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Яготин подання Яготинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про тимчасове обмеження виїзду за кордон ОСОБА_1,

ВСТАНОВИВ:

Представник Яготинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області звернувся до суду з поданням про обмеження виїзду за кордон ОСОБА_1, в котрому зазначено, що у них на виконанні знаходиться виконавче провадження № 53378402 з виконання виконавчого листа № 382/2120/15/к, виданого 04.03.2016 р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 124777,66 грн. за завдання моральної та матеріальної шкоди, завданої злочином. Так як рішення на даний час боржником не виконано, боржником не вчинено дій, спрямованих на виконання рішення суду, то просили встановити тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон.

В судове засідання представник відділу ДВС Яготинського РУЮ не з'явився, звернувся з заявою про розгляд подання без його участi.

Боржник та стягувач в судове засідання не зявилися, відповідно до ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України повідомлення та явка сторін та інших заінтересованих осіб є не обов'язковою.

Перевіривши матеріали, суд вважає, що подання до задоволення не підлягає.

Згідно ст. 6 Закону України Про порядок виїзду з України та вїзд в Україну громадян України встановлено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежене у випадках коли він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням до виконання зобов'язань.

В силу ст. 377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до виконавчого листа № 382/2120/15/к від 04.03.2016 року із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягута заборгованості у розмірі 124777,66 грн. за завдання моральної та матеріальної шкоди, завданої злочином. На даний час рішення боржником не виконано. 10.02.2017 р. державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 24.03.2017 року за вих. № 2244 боржнику направлено виклик із зобов"язанням з"явитися до відділу ДВС 29.03.2017 року о 10 год. 28.03.2017 р. виконавець отримав рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення із відміткою "вручено особисто". 31.02.2017 р. державним виконавцем складено акт про неявку боржника на виклик без повідомлення причин. Направлено відповідні запити щодо майнового стану боржника та його зайнятості. 26.12.2017 року головним державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у зв"язку із відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення. 16.02.2018 року стягувач повторно пред"явив виконавчий документ до виконання. 16.02.2018 р. державний виконавець виніс постанову про відкриття виконавчого провадження. Направлено відповідні запити щодо майнового стану боржника та його зайнятості. Підтвердження щодо вручення постанови про відкриття виконавчого провадження відсутнє.

Так, відповідно до ч.5 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обовязок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Крім цього, згідно ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобовязаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом, ) розяснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обовязки…

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку …

У разі якщо боржник без поважних причин не зявився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу .

У разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обовязковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

Стаття 36 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування боржника - фізичної особи, а також дитини за виконавчими документами про відібрання дитини виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини.

У матеріалах виконавчого провадження містяться дані про те, що боржник закордонного паспорту не отримував, не працює та не значиться як безробітний, не має будь-яких інших доходів, майно для стягнення у ОСОБА_1 відсутнє, будинок та речі у ньому належать батьку дружини ОСОБА_1. 11.05.2017 року боржник з"явився до ВДВС та надав пояснення по факту несплати боргу, декларацію про доходи та майно боржника-фізичної особи та був ознайомлений з правами та обовязками сторін виконавчого провадження. 20.06.2017 року до відділу ДВС надійшов лист-відповідь на повідомлення про вчинення кримінального правопорушення за ч.1 ст. 382 КК України відносно боржника ОСОБА_1 від Яготинського РВГУ МВС України в Київській області, в якому зазначено про відсутність в діях гр. ОСОБА_1 кримінального правопорушення. 26.12.2017 року головним державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у зв"язку із відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення. 16.02.2018 року стягувач повторно пред"явив виконавчий документ до виконання. 16.02.2018 р. державний виконавець виніс постанову про відкриття виконавчого провадження. Направлено відповідні запити щодо майнового стану боржника та його зайнятості. Підтвердження щодо вручення постанови про відкриття виконавчого провадження відсутнє.

В матеріалах виконавчого провадження присутні також докази про виклик боржника, який не з'явився на виклик державного виконавця, проте державним виконавцем не здійснено заходів щодо встановлення місця фактичного проживання боржника та в разі його відсутності не тільки за місцем реєстрації, а й фактичним місцем проживання, здійснюються заходи визначені ст.36 Закону України «Про виконавче провадження». Також, в матеріалах виконавчого провадження відсутні обгрунтування тих обставин та докази, що боржник ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням суду та йому відома сума заборгованості.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Громадянин України не може бути позбавлений права в будь-який час повернутися в Україну.

Так, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини "Хлюстов проти Росії" від 11 липня 2013 року, суд визнав порушення п. 2 та 3 ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції по захисту прав людини та основоположних свобод, в зв'язку з необґрунтованим втручанням в право заявника на виїзд з країни. Оскільки в якості обґрунтування обмеження права заявника на виїзд з країни, служба судових виконань посилалась на несплату заборгованості по судовому рішенню добровільно, не зазначивши ніяких інших причин для застосування даної міри, не пояснивши, як обмеження на виїзд може допомогти меті стягнення заборгованості і не вивчивши особистого становища заявника та інші відповідні обставини справи. З врахуванням викладеного суд дійшов висновку, що національна влада не виконала своїх обовязків по забезпеченню того, що будь-яке втручання в право особи на виїзд з країни, виправдано і співрозмірно на протязі всього терміну його дії у відповідних обставинах справи. Таким чином, втручання не було необхідним в демократичному суспільстві.

Отже, враховуючи викладене та обставини справи, суд вважає, що подання до задоволення не підлягає.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 33 Конституції України, ст. ст. 18, 26, 36 Закону України Про виконавче провадження ст. 6 Закону України Про порядок виїзду з України та вїзд в Україну громадян України, ст. 377-1 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Подання відділу державної виконавчої служби Яготинського районного управління юстиції Київської області щодо встановлення тимчасового обмеження виїзду за кордон ОСОБА_1, залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області шляхом подання до суду апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя Кисіль О.А.