АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/410/18 Справа № 195/1471/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Омеко М. В. Доповідач - Єлізаренко І.А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Свистунової О.В., Лаченкової О.В.,

за участю секретаря Черкас Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Томаківської централізованої бібліотечної системи відділу культури, туризму, національностей та релігій Томаківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, третя особа відділ культури, туризму, національностей та релігій Томаківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про поновлення на роботі і стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2015 року ОСОБА_2 звернулася з позовом до Томаківської централізованої бібліотечної системи відділу культури, туризму, національностей та релігій Томаківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про поновлення на роботі і стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що з жовтня 1972 року вона працювала у Томаківському районному відділі культури, а з 1992 року у відповідача на посаді провідного бібліотекаря. Наказом №9 від 29 вересня 2015 року її звільнено з посади провідного бібліотекаря ЦБС у зв'язку зі скороченням штату працівників відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України. Своє звільнення вважає незаконним, оскільки відповідачем не було враховано її переважне право на залишення на роботі та не запропоновано іншу роботу. Тому просила суд визнати незаконним її звільнення, поновити її на роботі на посаді провідного бібліотекаря відділу комплектування Томаківської централізованої бібліотечної системи відділу культури, туризму, національностей та релігій Томаківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, стягнути з Томаківської централізованої бібліотечної системи відділу культури, туризму, національностей та релігій Томаківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 2 934 грн. 99 коп. та на відшкодування моральної шкоди 5 000 грн.

Рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2015 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Томаківської централізованої бібліотечної системи відділу культури, туризму, національностей та релігій Томаківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, третя особа відділ культури, туризму, національностей та релігій Томаківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про поновлення на роботі і стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду від 14 грудня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 квітня 2016 року рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2015 року було скасовано. Позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено (т.1 а.с.234-237).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 24 травня 2017 року рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 квітня 2016 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (т.2 а.с.38-40).

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Згідно п.9 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

В п.19 Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» №9 від 06 листопада 1992 року, зі змінами та доповненнями, роз'яснено, що розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП України, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або повноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Таким чином, звільнення з підстав, зазначених у п. 1 ст. 40 КЗпП України допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до ст.49-2 КЗпП України про наступне вивiльнення працiвникiв персонально попереджають не пiзнiше нiж за два мiсяцi. При вивiльненнi працiвникiв у випадках змiн в органiзацiї виробництва i працi враховується переважне право на залишення на роботi, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звiльнення у зв'язку iз змiнами в органiзацiї виробництва i працi власник або уповноважений ним орган пропонує працiвниковi iншу роботу на тому ж пiдприємствi, в установi, органiзацiї. При вiдсутностi роботи за вiдповiдною професiєю чи спецiальнiстю, а також у разi вiдмови працiвника вiд переведення на iншу роботу на тому ж пiдприємствi, в установi, органiзацiї працiвник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятостi або працевлаштовується самостiйно. Водночас власник або уповноважений ним орган доводить до вiдома державної служби зайнятостi про наступне вивiльнення працiвника iз зазначенням його професiї, спецiальностi, квалiфiкацiї та розмiру оплати працi. Державна служба зайнятостi пропонує працiвниковi роботу в тiй же чи iншiй мiсцевостi за його професiєю, спецiальнiстю, квалiфiкацiєю, а при її вiдсутностi - здiйснює пiдбiр iншої роботи з урахуванням iндивiдуальних побажань i суспiльних потреб. При необхiдностi працiвника може бути направлено, за його згодою, на навчання новiй професiї (спецiальностi) з наступним наданням йому роботи.

Таким чином, власник вважається таким, що належно виконав вимоги ч. 2 ст. 40, ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Відповідно до ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. У разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, зобов'язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону. Якщо неправильне формулювання причини звільнення в трудовій книжці перешкоджало працевлаштуванню працівника, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу. У разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Тобто, підставою для поновлення на роботі є саме доведення відсутності законної підстави для звільнення, а не можливі порушення під час процедури звільнення.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Судом встановлено, з 12 жовтня 1972 року позивач ОСОБА_2 працювала в Томаківському районному відділі культури на посаді завідуючого абонентом районної дитячої бібліотеки (т.1 а.с.6, 7).

Наказом № 12 від 02 січня 1992 року ОСОБА_2 переведено з посади завідуючої відділом комплектування на посаду провідного бібліотекаря ЦРБ (т.1 а.с.196).

Наказом № 29 від 29 грудня 2008 року ОСОБА_2, відповідно до займаної посади - провідний бібліотекар по комплектуванню, присвоєно 12 тарифний розряд (т.1 а.с.194).

У карточці-довідці за 1992 рік зазначено, що ОСОБА_2 займає посаду провідного бібліотекаря відділу комплектування (т.1 а. с. 172),

З довідки про доходи №465 від 26 жовтня 2015 року, пояснювальної записки, заяви від 29 липня 2013 року, автобіографії ОСОБА_2, посадовій інструкції, протоколу засідання атестаційної комісії вбачається, що позивач працювала на посаді бібліотекаря відділу комплектування (т.1 а.с.14, 69, 185, 186, 188, 189-192, 222).

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 65 від 01 березня 2014 року «Про економію державних бюджетних коштів та недопущення втрат бюджету», рішення сесії Томаківської районної ради Дніпропетровської області № 362-31/VІІ від 28 січня 2015 року «Про районний бюджет на 2015 рік» з метою посилення фінансово-бюджетної дисципліни, забезпечення упорядкування структури ЦБС та штатної чисельності їх працівників у межах затверджених бюджетних асигнувань на оплату праці, директором ЦБС було прийнято рішення щодо скорочення посади провідного бібліотекаря відділу комплектування (т.1 а.с.32).

Наказом № 17 від 29 вересня 2015 року «Про закриття відділу комплектування та зміну структури Томаківської ЦБС» відповідно до Закону України «Про бібліотеки і бібліотечну справу», Положення про Томаківську ЦБС, на виконання наказу відділу культури, туризму, національностей та релігій Томаківської державної районної адміністрації № 3 від 03 лютого 2015 року «Про посилення фінансово-бюджетної дисципліни у 2015 році» у зв'язку з незначною кількістю надходжень літератури та неефективністю відділу комплектування, останній було закрито (т.1 а.с.50-52).

Отже, позивач працювала саме на посаді провідного бібліотекаря відділу комплектування централізованої бібліотечної системи і вказану посаду було скорочено відповідачем.

Відповідно до наказу №13 від 09 липня 2015 року «Про попередження працівників Томаківської централізованої бібліотечної системи про скорочення штатного розпису та виплат надбавок» попереджено бібліотекарів Томакіської централізованої бібліотечної системи про скорочення штатної одиниці провідного бібліотекаря відділу комплектування з 01 вересня 2015 року (т.1 а.с.179).

29 липня 2015 року ОСОБА_2 було попереджено про майбутнє звільнення із займаної посади за п.1 ст.40 КЗпП України у зв'язку зі скороченням чисельності працівників 29 вересня 2015 року (а.с.178).

Наказом № 9-к від 29 вересня 2015 року ОСОБА_2 було звільнено з роботи у зв'язку із скороченням штату працівників на підставі п. 1 ч. 1ст. 40 КЗпП України (т.1 а.с.8).

Згідно трудової книжки ОСОБА_2 29 вересня 2015 року останню звільнено з посади провідного бібліотекаря ЦБС у зв'язку зі скороченням штату працівників на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України відповідно до наказу № 9-к від 29 вересня 2015 року (т.1 а.с.6, 7).

Звернувшись до суду зі вказаними позовними вимогами, ОСОБА_2 просила її поновити її на роботі саме на посаді провідного бібліотекаря відділу комплектування Томаківської централізованої бібліотечної системи відділу культури, туризму, національностей та релігій Томаківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області (т.1 а.с.1-4).

Однак, слід зазначити зі штатного розпису станом на 01 жовтня 2015 року вбачається, що у відповідача відбулося скорочення штатної одиниці - провідного бібліотекаря відділу комплектування Томаківської централізованої бібліотечної системи (т.1 а.с.37, т.2 а.с.120).

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, у Томаківській централізованій бібліотечній системі відбулося скорочення штату працівників та власник не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу у зв'язку з відсутністю інших вакантних посад, та власником додержано норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, який попереджався за два місяці про наступне вивільнення.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

Доводи апеляційної скарги про неврахування судом першої інстанції доводів позивача щодо її переважного право на залишення на роботі та не запропонування їй іншої роботи є безпідставними та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Твердження заявника про незаконність скорочення відповідачем штатної одиниці провідного бібліотекаря відділу комплектування Томаківської централізованої бібліотечної системи, яку займала позивач належними доказами по справі не підтверджуються.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду підлягає залишенню без змін, а апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2015 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді