Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

спр. № 336/7251/17

пр. № 2/336/3376/17

м. Запоріжжя 19 березня 2018 року

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя

у складі: головуючого судді Зарютіна П.В.,

при секретарі Чернишовій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району (представники ОСОБА_1, ОСОБА_2О.) до ОСОБА_3, третя особа: Управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області, про стягнення виплачених коштів щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, -

В С Т А Н О В И В:

Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району звернулося до суду із вищевказаними позовом, за яким вказало, що на користь ОСОБА_3, як внутрішньо переміщеній особі, була виплачена адресна допомога для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, за період з 19.11.2014 року по 30.06.2016 року в розмірі 42588,84 гривень, але відповідач не повідомила, що мала на депозитному банківському рахунку кошти у розмірі, що перевищував 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, тобто звертаючись до позивача, вона умисно приховала факт відкриття депозитного рахунку.

На підставі викладеного позивач просить суд стягнути на його користь з відповідача виплачені кошти щомісячної адресної допомоги в розмірі 42588,84 гривень.

У судовому засіданні сторона позивача наполягла на позові за вищевказаними підставами, а відповідач заперечила на заявлені вимоги.

Третя особа просила позов задовольнити, розглянувши справу без її участі.

Всебічно зясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.

Так, відповідач перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» та Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 №509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб» (далі Порядок) Міністерство соціальної політики України відповідає за забезпечення формування та ведення Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб.

Порядок регулює механізм видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Довідка є документом, який підтверджує факт внутрішнього переміщення і взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Згідно з п. 2 Порядку для отримання довідки повнолітня внутрішньо переміщена особа звертається особисто, із заявою про взяття на облік, форму якої затверджує Мінсоцполітики, до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення виконавчих органів міських рад (управління).

Згідно особистої заяви громадянка ОСОБА_3 19.11.2014 року взята на облік в управлінні як внутрішньо переміщена особа, про що їй видано довідку встановленого зразка. На даний час довідка не скасована і є дійсною.

ОСОБА_3, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, фактично проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, корп. Б, кв. 5.

Таким чином, адреса фактичного проживання відповідача, вказана в довідці від 19.11.2014 № відповідає даним Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» (далі-Порядок) та на підставі заяви для призначення адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, ОСОБА_3 в період з 19.11.2014 року по 30.06.2016 року було призначено та виплачено допомогу як внутрішньо переміщеній особі у розмірі 42 588,84 грн. щомісячно (442 грн. гр.. ОСОБА_3 та 1768 грн. на двох дітей: ОСОБА_4, ОСОБА_5С.). Згідно з довідками за зазначений період часу виплачено 42 588,84 грн.

Відповідно до п. 2 Порядку грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням та виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців.

Відповідно до п. 3 Порядку грошова допомога особам, які переміщуються, призначається на сім'ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди довільної форми про виплату грошової допомоги цій особі від інших членів сім'ї у таких розмірах:

для непрацездатних осіб (пенсіонери, діти) 884 гривні на одну особу (члена сім'ї)

для інвалідів прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність;

для працездатних осіб 442 гривні на одну особу (члена сімї).

Відповідно до п. 5 Порядку для отримання грошової допомоги уповноважений представник сім'ї звертається за фактичним місцем проживання (перебування) сім'ї до установи уповноваженого банку для відкриття в установленому порядку поточного рахунка, та подає на адресу уповноваженого органу відповідну заяву про надання грошової допомоги (для призначення грошової допомоги вперше) або заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги (у разі призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк, якщо її виплата раніше не здійснювалася через установи уповноваженого банку).

У заяві зазначаються відомості про всіх членів сім'ї, які претендують на отримання грошової допомоги згідно із цим пунктом постанови, в тому числі і про наявність у будь-кого з членів сімї на депозитному рахунку коштів у розмірі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначав, що звертаючись до управління із заявою в період з листопада 2014 року по червень 2016 року, а саме: з листопада 2014 року, коли відповідачем заповнено власноруч заяви, ОСОБА_3 не вказано, що у неї або членів її сімї було відкрито депозитний рахунок у розмірі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановлений для працездатних громадян.

Так, на підставі п. 6 Порядку «Грошова допомога не призначається у разі, коли: будь-хто з членів сімї має на депозитному банківському рахунку кошти у розмірі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Відповідно до п. 11 Порядку «У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку».

На думку позивача, звертаючись до управління відповідачка умисно приховала факт відкриття депозитного рахунку, а тому у звязку з наданням неповної та недостовірної інформації, яка впливає на призначення і виплату щомісячної адресної допомоги внутрішньо перемішеним особам, а саме про той факт, що у ОСОБА_3 наявний депозитний банківський рахунок, відповідач не мала права на призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. У звязку з чим ОСОБА_3 отримала надміру нараховані грошові кошти за період часу відкриття рахунку та у подальшому з 19.11.2014 по 30.06.2016 року в розмірі 42 588,84 гривні, які позивач і просить стягнути.

За положеннями ч.1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.3 ст. 12 ЦПК України).

Вказане узгоджується із положеннями ч.1 ст. 81 ЦПК України, згідно яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до ч.5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України).

Відповідач позовну заяву не визнала, вважаючи її необґрунтованою, безпідставною, оскільки в позові викладено лише цитування норм нормативного-правових актів України та загальна відома довідкова інформація, посилання та інформація про суму «надмірної» виплати. При цьому, позивачем у підтвердження своїх висновків стосовно «надмірно» не надано ні розрахунків суми, ні доказів надання відповідачем недостовірної інформації. Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог надав до суду довідки та копії документів, які носять лише довідкову інформацію, не можуть бути доказами вини відповідача з питання надання неповної та недостовірної інформації.

При цьому, за вимогами ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст. 78 ЦПК України).

Звертаючись до суду з позовом позивач не надав суду належних та допустимих доказів того, що позивач мала на депозитному банківському рахунку кошти у розмірі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, а саме: з листопада 2014 року, коли відповідачем заповнено власноруч відповідні заяви.

Посилання позивача на акт Державної фінансової інспекції в Запорізькій області від 08.09.2016 року № 04-21/5 щодо планової виїзної ревізії використання коштів, виділених з державного бюджету на компенсацію підприємствам, установам, організаціям у межах середнього заробітку працівників, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період та надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, а також законності призначення, нарахування та виплати усіх видів соціальної допомоги, пільг, субсидій та інших виплат, що здійснюються за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів в Управлінні праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району за період з 01.01.2014 по 01.07.2016 р.р., не впливають на вказаний висновок суду, оскільки зі змісту вказаного акту та доданого до нього Додатку лише слідує, що відповідач мала депозитний рахунок у ПАТ «ОСОБА_6 та Кредит» у період з 01.10.2014 року по 17.09.2015 року.

Інших даних щодо наявності відкритого на імя відповідача, депозитного банківського рахунку у розмірі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, суду надано не було.

Отже, зважаючи на зазначені вище положення закону та обставини справи, надаючи їм належну оцінку, слід дійти висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача виплачені кошти щомісячної адресної допомоги в розмірі 42588,84 гривень.

На підставі вищевикладеного, керуючись Конституцією України, ч. 1 ст. 257 ЦК України, ст. ст. 3, 27, 31, 45, 80, 88, 107, 109, 118-120, 122-125, 208 ЦПК України, п. 6, 11, Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 505, ст.ст. 1-4, 5, 12, 13, 76-81 89, 133, 141, 258, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району (місцезнаходження: м. Запоріжжя, вул. Чарівна, 16; ) до ОСОБА_3 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1), третя особа: Управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області (місцезнаходження: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 129; ), про стягнення виплачених коштів щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Розяснити учасникам справи, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається до суду апеляційної інстанції через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частину другій статті 358 ЦПК України.

Суддя П.В. Зарютін