ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2018 року м.Суми

Справа №577/1298/17

Номер провадження 22-ц/788/433/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),

суддів - Хвостика С. Г. , Ткачук С. С.

за участю секретаря судового засідання - Новікової А.С.

сторони:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»,

відповідач ОСОБА_1,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Сумської області в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 05 січня 2018 року, ухвалене у складі судді Гетьмана В.В., в приміщенні Конотопського міськрайонного суду Сумської області,-

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІ «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

27 березня 2017 року Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі АТ «Ощадбанк») звернулось до суду з даним позовом до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, який мотивує тим, що 13 березня 2008 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Конотопське відділення № 246 ВАТ «Ощадбанк» (постановою КМУ від 06 квітня 2011 року № 521 змінено тип товариства на публічне акціонерне товариство) та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 2086, згідно умов якого банк надав позичальнику грошові кошти в сумі 23 000 дол. США, а позичальник зобовязувався прийняти, належним чином використати та повернути кредит , а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 12,5% річних в порядку, на умовах та в строки, визначені кредитним договором. З метою забезпечення виконання зобовязань по кредитному договору був укладений договір іпотеки нерухомого майна з майновим поручителем ОСОБА_1, згідно умов якого предметом іпотеки виступає трикімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_1. У звязку з невиконанням ОСОБА_2 умов кредитного договору, банк двічі звертався до суду з позовами про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 заборгованості за кредитом та відсотками. Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 03 липня 2015 року позовні вимоги банку задоволено, стягнуто 11397,85 дол. США. Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумс.кої області від 31 березня 2016 року позовні вимоги банку задоволено, стягнуто 303,28 дол. США. Рішення суду на даний час не виконані. Остаточно уточнивши позовні вимоги, просить стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Ощадбанк» заборгованість шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки (з майновим поручителем) від 13 березня 2008 року, зареєстрований в реєстрі № 660, а саме на трикімнатну квартиру, загальною площею 58,8 кв. м (згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно), загальною площею 59,0 кв. м (згідно договору купівлі-продажу) площу змінено у звязку з розібранням вбудованої шафи та переплануванням площі попередньої, житловою площею 35,4 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 з метою погашення заборгованості за кредитним договором № 2086 від 13 березня 2008 року, укладеного з ОСОБА_2, розмір якої становить 11203,88 дол. США та 12085,29 грн, з яких: 9583,10 дол. США заборгованість за кредитом; 1620,78 дол. США заборгованість за відсотками; 8655,74 грн пеня; 3429,55 грн 3% річних, шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах на підставі оцінки майна субєкта оціночної діяльності 438900 грн; та стягнути судові витрати.

В подальшому позивач уточнив свої вимоги в частині стягнення заборгованості за відсотками, які були частково сплачені боржниками в сумі 469,63 дол. США.

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 05 січня 2018 року позов АТ «Ощадбанк» задоволено.

Звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки (з майновим поручителем) від 13 березня 2008 року, зареєстрований в реєстрі № 660 трикімнатну квартиру, загальною площею 58,8 кв.м (згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно), загальною площею 59 кв.м (згідно договору купівлі-продажу) площу змінено в звязку з розібранням вбудованої шафи та переплануванням площі попередньої, житловою площею 35,4 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1 на праві власності в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 перед ПАТ «Державний ощадний банк України» за кредитним договором № 2086 від 13 березня 2008 року в розмірі 10734,25 доларів США та 12085,29 грн., з них: 9583,10 доларів США заборгованість за кредитом; 1151,15 доларів США заборгованість за відсотками; 8655,74 грн - пеня; 3429,55 грн - 3% річних, шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах на підставі оцінки майна субєкта оціночної діяльності 438900 (чотириста тридцять вісім тисяч девятсот) грн, на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» 3095 грн витрат за проведення будівельно-товарознавчої експертизи та 1600 грн судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог та стягнути на її користь понесені судові витрати по сплаті судового збору. В доводах апеляційної скарги посилається на те, що звернення стягнення на квартиру порушить права малолітніх дітей, які проживають та зареєстровані в ній, оскільки позбавить їх житла. Судом невірно відкинуто аргументи відповідача про не співмірність суми, яку просить стягнути банк та вартістю квартири. Також зазначає, що судом першої інстанції було безпідставно відмовлено їй у задоволенні клопотання про витребування з Конотопського відділу державної виконавчої служби даних про суми коштів, стягнутих з неї за виконавчим листом, обмежившись витребуванням у позивача документа про надходження коштів на погашення кредиту. Вважає, що без зясування цього питання неможливо ухвалити рішення про задоволення позову по даній справі, оскільки немає обєктивних доказів, які б підтверджували розмір заборгованості за кредитом.

Від АТ «Ощадбанк України» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якій банк просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Стосовно доводів апеляційної скарги щодо незалучення органів опіки та піклування до участі у справі зазначає, що реєстрація місця проживання дитини у житловому приміщенні не є перешкодою для звернення стягнення на таке майно в судовому чи позасудовому порядку. Окрім того, на час укладення договору іпотеки в даному житловому приміщенні окрім власниці ОСОБА_1 жодної дитини зареєстровано не було. Також ОСОБА_1 має інше житлове приміщення для переселення дітей з іпотечного майна. Твердження апелянта, що судом невірно відкинуто аргументи відповідача про не співмірність суми, яку просить стягнути банк з вартістю квартири не відповідає дійсності. Щодо доводів апелянта стосовно відмови у задоволенні її клопотання про витребування з Конотопського ВДВС даних про суми коштів стягнутих за виконавчих листом з ОСОБА_2 та ОСОБА_1, вважає дану відмову правомірною, оскільки відповідно до ст. 84 ЦПК України суд витребовує відповідні докази у випадку, якщо сторона не має можливості отримати їх самостійно, тобто ОСОБА_2 та ОСОБА_1 мали можливість звернутися до Конотопського ВДВС за отриманням необхідних даних.

Заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_3, який підтримав апеляційну скаргу, представників ПАТ «Державний ощадний банк України» ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які підтримали відзив на апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 13 березня 2008 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2, майновий поручитель ОСОБА_1, укладено кредитний договір № 2086, згідно умов якого банк зобовязується надати позичальнику на умовах цього договору грошові кошти в сумі 23 000 дол. США, а позичальник зобовязується прийняти, належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 12,5% річних в порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором. Кредит надається на 120 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 12 березня 2018 року (пункти 1.1, 1.2 кредитного договору (а. с. 5-10).

В забезпечення виконання ОСОБА_2 зобовязань за кредитним договором 13 березня 2008 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» (Іпотекодержатель) та ОСОБА_1 (Іпотекодавець), яка є майновим поручителем за виконання зобовязань ОСОБА_2, укладено договір іпотеки нерухомого майна, а саме трикімнатної квартири загальною площею 58,8 кв. м (згідно витягу з реєстру права власності на нерухоме майно), загальною площею 59,0 кв. м (згідно договору купівлі-продажу) площу змінено у звязку з розібранням вбудованої шафи та перерахуванням площі передньої, житловою площею 35,47 кв. м, що знаходиться за адресою: м. Конотоп Сумської області по вул. Вирівській, буд. 54, кв . 49 (п. 1.2 договору іпотеки). Даний договір посвідчено 13 березня 2008 року приватним нотаріусом Конотопського міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстровано в реєстрі за № 660 (а. с. 12-17).

Дана квартира належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 17 березня 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Конотопського міського нотаріального округу ОСОБА_7 за р. № 298, зареєстрованого в Конотопському міжміському бюро технічної інвентаризації 21 квітня 2003 року за р. № 11083 (а. с. 18-19).

Ринкова вартість предмета іпотеки згідно висновку судової оціночно-будівельної експертизи № 1280 від 31 жовтня 2017 року становить 438900 грн. (а. с. 87-98).

В подальшому у звязку з порушенням позичальником взятих на себе зобовязань 03 липня 2012 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 була направлена вимога про усунення порушення зобовязань за кредитним договором (а. с. 24-25).

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 03 липня 2015 року позовні вимоги банку було задоволено: стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_2, ОСОБА_1 на користь банку 11397,85 дол. США та витрати по сплаті судового збору (а. с. 26).

Заочним рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 31 березня 2016 року позов банку задоволено: стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_1 в солідарному порядку на користь банку заборгованість за кредитним договором від 13 березня 2008 року № 2086 в розмірі 303 дол. США 28 центів та з кожного по 689 грн. судового збору (а. с. 27-28).

На даний час зазначені рішення суду не виконані, заборгованість по кредитному договору не погашена та на момент розгляду справи судом першої інстанції становила 10734,25 дол. США та 12085,29 грн, з яких: 9583,10 дол. США заборгованість за кредитом; 1151,15 дол. США заборгованість за відсотками; 8655,74 грн пеня; 3429,55 грн 3 % річних (а. с. 40; 117-128; 143-144).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що, враховуючи наявність непогашеної заборгованості позичальника по кредитному договору, забезпеченому договором іпотеки, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення кредитної заборгованості.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову АТ «Ощадбанк», так як суд дійшов його правильно встановивши фактичні обставини справи, з додержанням норм матеріального та процесуального права. Згідно з ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором, або законом.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена під час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Пунктом 3 договору іпотеки нерухомого майна від 13 березня 2008 року визначено термін зобовязання, що використовується в цьому договорі - зобовязання боржника, що випливають з кредитного договору, а також з цього договору, в тому числі: повернути іпотекодержателю кредит у розмірі 23000 доларів США у строк та на умовах, зазначених у кредитному договорі; сплатити іпотекодержателю проценти за користування кредитом на умовах, зазначених у кредитному договорі; сплатити іпотекодержателю комісійні винагороди у строки та на умовах, зазначених у кредитному договорі; сплатити на користь іпотекодержателя штрафні санкції у випадку неналежного виконання зобовязань за кредитним договором; відшкодувати іпотекодержателю збитки в повному обсязі, під якими розуміються витрати, зроблені іпотекодержателем, втрата ним грошових коштів, а також неодержані ним доходи.

Пунктом 3.1.4 договору іпотеки передбачено, що іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому цим договором, у випадку невиконання або неналежного виконання зобовязання за кредитним договором та або цим Договором, у тому числі при несплаті або частковій сплаті у встановлені відповідно до Кредитного договору строки суми кредиту, та/або при несплаті або частковій сплаті суми процентів, та/або при несплаті або частковій сплаті суми комісійних винагород, та/або при несплаті або частковій сплаті штрафних санкцій, та/або в разі невиконання зобовязань, що визначені цим Договором.

Згідно п. 6.4 договору іпотеки реалізація предмети іпотеки, на який звернено стягнення за рішенням суду або виконавчим написом нотаріуса, провадиться у встановленому законодавством порядку.

Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульовано статтею 39 Закону України «Про іпотеку», якою передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону. Враховуючи встановлені обставини справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, належний ОСОБА_1, в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 по кредитному договору № 2086 від 13 березня 2008 року в розмірі 10734,25 дол. США та 12085,29 грн.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо неспівмірності суми, яку просить стягнути банк та вартістю квартири, оскільки законодавством не передбачено такої підстави для відмови в задоволенні позову про звернення стягнення на предмет іпотеки як неспівмірність заборгованості за основним зобовязанням з вартістю майна, переданого в іпотеку в рахунок забезпечення належного його виконання. Зазначене може бути враховано лише у разі, якщо порушенням основного зобовязання іпотекодержателю не завдано збитків.

Щодо тверджень апеляційної скарги в частині того, що при ухваленні рішення судом першої інстанції не було враховано інтереси малолітніх дітей, які проживають та зареєстровані у квартирі, яка є предметом іпотеки, то позивачем заявлені лише вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки без вимоги про виселення мешканців, а тому в даному випадку реєстрація місця проживання дітей у житловому приміщенні не є перешкодою для звернення стягнення на іпотечне майно. Крім того згідно довідки з місця проживання, яка надавалась ОСОБА_1 для посвідчення нотаріусом договору іпотеки нерухомого майна, в квартирі за адресою: м. Конотоп Сумської області по вул. Вирівській, буд. 54, кв . 49, зареєстровані особи, в тому числі неповнолітні діти, були відсутні.

Стосовно доводів ОСОБА_1, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні її клопотання про витребування з Конотопського відділу державної виконавчої служби даних про суми коштів, стягнутих з неї за виконавчим листом на користь банку у звязку з чим, відсутні докази, які б обєктивно підтверджували розмір заборгованості за кредитом, слід зазначити, що до апеляційного суду відповідач з даним клопотанням про витребування доказів не зверталася, а збирання доказів судом за власною ініціативою чинним цивільно-процесуальним законодавством не передбачено. Крім того банком було надано суду відповідні меморіальні ордери згідно яких до банку надійшли сплачені боржниками через державну виконавчу службу кошти на виконання рішень судів, які були долучені до матеріалів справи, та відповідачка та третя особа мали можливість ознайомитись з ними та звірити їх із здійсненими ними платежами. Проте будь-яких заперечень стосовно того, що нею або ОСОБА_2, який є її сином, сплачено більшу суму коштів на погашення заборгованості, суду не надходило.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не містять підстав для скасування рішення суду першої інстанції, яке є законним і обґрунтованим, ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, у звязку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 1; 375, 381-382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 05 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 16 березня 2018 року.

Головуючий: Т.А. Левченко

Судді: С.Г. Хвостик

ОСОБА_8