Справа № 344/7892/17
Провадження № 22-ц/779/148/2018
Головуючий у 1 інстанції Антоняк Т. М.
Суддя-доповідач Томин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2018 року м. Івано-Франківськ

Апеляційний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої Томин О.О.

суддів: Пнівчук О.В., Максюти І.О.

за участю секретаря Турів О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Івано-Франківського міського суду, ухвалене суддею Антоняком Т.М. 24 жовтня 2017 року в м. Івано-Франківськ, повний текст рішення складено 25 жовтня 2017 року, -

в с т а н о в и в:

У червні 2017 року ОСОБА_2 звернулася в суд із вказаним позовом.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 08.09.2005 року. У шлюбі у сторін народився син - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 06 серпня 2014 року шлюб між ними розірвано, сина залишено проживати з матір'ю.

Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Незважаючи на її неодноразові звернення до відповідача, жодної домовленості не досягнуто. З огляду на те, що відповідач працює неофіційно, їздить на роботу за кордон, просила стягувати з нього аліменти на утримання сина ОСОБА_5 в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 24 жовтня 2017 року позов задоволено частково.

Ухвалено стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі, в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень щомісячно, починаючи стягнення з 21 червня 2017 року, до досягнення дитиною повноліття. Вирішено питання судових витрат.

На дане рішення суду представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

На його думку, позивач не надала суду жодних доказів щодо розміру потреб дитини в грошових коштах. Вважає, що син сторін здоровий, розвивається відповідно до свого віку, а тому значних коштів на своє утримання не потребує.

Відповідач на даний час не працевлаштований, рухомого та нерухомого майна, грошових коштів немає, проживає разом з непрацездатною матір'ю, яка потребує його допомоги.

Зазначає, що згідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто 888,50 грн.

У зв'язку з наведеним, відповідач визнає позов частково, просить змінити рішення Івано-Франківського міського суду від 24.10.2017 року, стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 в розмірі 900 грн. щомісячно.

15.12.2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України. Відповідно до п. 9 ст. 1 Розділу XIII «Перехідні положення» вказаного Кодексу справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до п. 8 ст. 1 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції, чинній з 15.12.2017 року) до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримав.

Позивач проти задоволення апеляційної скарги заперечила, просила рішення суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз'яснює, у випадку необхідності, учасникам судового процесу їх процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судовому процесу їх правами та вживає заходів для виконання ними їх обов'язків.

Статтею ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих сторонами та іншими учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, сторони по справі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з 08.09.2005 року по 06.08.2014 року перебували у зареєстрованому шлюбі.

В шлюбі у сторін народився син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією Свідоцтва про народження НОМЕР_1 від 27.06.2006 року (а.с. 4).

Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду від 06.08.2014 року шлюб між сторонами розірвано, неповнолітнього сина ОСОБА_5 залишено проживати з матір'ю (а.с. 5-6).

Відповідно до копії трудової книжки ОСОБА_6 17.03.2011 року звільнений з останнього місця роботи та на даний час офіційно не працевлаштований (а.с. 25-30).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, врахувавши, що відповідач офіційно не працевлаштований, його вік та вік дитини, матеріальне становище сторін, дійшов висновку, що ОСОБА_6 може сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 2000 грн.

З таким висновком погоджується і апеляційний суд, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Як зазначено у ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно вимог ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч. 1 ст. 184 СК України).

Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» №1801-VIII від 21.12.2016 року, ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» №2246-VIII від 07.12.2017 року встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень; з 1 січня 2018 року - 1860 гривень.

Відповідно до ст.ст. 78, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Переглядаючи справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, та перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до положень ч. 1 ст. 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції на підставі належним чином оцінених доказів дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог та визначив розмір аліментів в розмірі 2000 грн. щомісячно.

При визначенні розміру аліментів судом враховано, що відповідач є працездатним (періодично здійснює ремонтні будівельні роботи), будь-яких застережень щодо стану його здоров'я в ході розгляду справи не встановлено. Доказів наявності на його утриманні інших дітей представлено не було. Відсутність постійного заробітку, в даному випадку, не може бути підставою для звільнення від сплати аліментів чи їх зменшення, з огляду на законодавчо встановлений обов'язок батьків утримувати дітей до повноліття.

Крім того, із пояснень ОСОБА_2, наданих в засіданні апеляційного суду, встановлено що вона працює продавцем, однак, за станом здоров'я тимчасово непрацездатна, а тому потребує матеріальної допомоги для утримання дитини.

Вказані обставини відповідачем не спростовано.

Доводи апелянта про те, що він матеріально допомагає своїй непрацездатній матері апеляційний суд відхиляє, оскільки така обставина не підтверджена належними та допустимими доказами, які б слугували підставою для зменшення розміру аліментів.

Що стосується інших доводів, наведених в апеляційній скарзі, то такі не спростовують висновків суду першої інстанції, а фактично зводяться до переоцінки доказів, досліджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що місцевим судом правильно встановлені фактичні обставини справи, надана належна оцінка доказам у справі. Оскаржуване рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його зміни чи скасування судом не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 24 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 08 лютого 2018 року.

Головуюча: Томин О.О.

Судді: Пнівчук О.В.

Максюта І.О.