Справа № 136/1392/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2018 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Стадника С.І.

за участю секретаря судового засідання Белінської С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець цивільну справу за заявою ОСОБА_1, за участю заінтересованої особи Липовецька міська рада Липовецького району Вінницької області, про встановлення факту прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернулась до суду із заявою про встановлення факту прийняття спадщини, яку мотивувала тим, що 09.06.1980 року померла її баба ОСОБА_2. Після її смерті відкрилась спадщина за законом, до складу якої увійшов житловий будинок за адресою м. Липовець, вул. Лермонтова, 15 (далі домоволодіння).

Після смерті ОСОБА_2 спадщину в порядку визначеному статтею 549 ч.1 п.1 ЦК УРСР прийняла її донька (мати заявниці) ОСОБА_3, яка 17.12.1995 року померла. За життя ОСОБА_3 не отримала в нотаріуса свідоцтво про право на спадщину на домоволодіння.

Після смерті матері заявник фактично вступила в управління спадковим майном, в тому числі домоволодінням, яке залишилось після смерті ОСОБА_2 Для оформлення спадщини на домоволодіння, заявнику слід встановити факт прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3, а також ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_2

В судовому засіданні заявник свої вимоги за заявою про встановлення факту підтримала.

Голова Липовецької міської ради Липовецького району Вінницької області подав до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника органу місцевого самоврядування в якій також вказав на обґрунтованість заявлених вимог.

Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд встановив, що 09.06.1980 року померла ОСОБА_2 (а.с. 7). Після її смерті відкрилась спадщина за законом, оскільки особистого розпорядження на випадок своєї смерті вона не зробила.

До складу спадщини увійшло домоволодіння за адресою: Вінницька область, Липовецький район, м. Липовець, вул. Лермонтова, 15 (раніше "вул. Тутківського, 14"), яке за даними погосподарських книг належало ОСОБА_2 (а.с. 18).

Після смерті ОСОБА_2 спадщину в порядку визначеному статтею 549 ч.1 п.1 ЦК УРСР прийняла її донька (а.с. 15) ОСОБА_3, що в судовому засіданні підтвердила свідок ОСОБА_4, крім цього дана обставина підтверджується записами в домовій книзі (а.с. 22-23).

17.12.1995 року померла ОСОБА_3 (а.с. 8). Після її смерті відкрилась спадщина за законом, оскільки особистого розпорядження на випадок своєї смерті вона не зробила. За життя ОСОБА_3 не отримала в нотаріуса свідоцтво про право на спадщину на домоволодіння, що залишилось після смерті матері.

Після смерті ОСОБА_3 спадщину в порядку визначеному статтею 549 ч.1 п.1 ЦК УРСР прийняли - чоловік ОСОБА_5 (24.10.1997 року помер, а.с. 9, 20), син ОСОБА_6 (18.09.2008 року помер, а.с. 10, 20), донька ОСОБА_1 (а.с. 11), що в судовому засіданні підтвердили свідки - ОСОБА_7 та ОСОБА_4.

Відповідно до частини 2 статті 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Встановлення факту, про який просить заявник має для неї юридичне значення, оскільки дає право на оформлення спадщини після смерті спадкодавця, іншого порядку чи можливості встановити зазначений факт заявник не має.

Суду надано достатньо доказів, які підтверджують факти про які просить заявник, з огляду на що заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 2, 12, 13, 76, 259, 263, 268, 273, 293, 354 ЦПК, суд

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити юридичний факт, що ОСОБА_3, яка померла 17.12.1995 року, фактично вступила в управління і володіння спадковим майном, яке залишилось після смерті матері ОСОБА_2, яка померла 09.06.1980 року.

Встановити юридичний факт, що ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1) фактично вступила в управління і володіння спадковим майном, яке залишилось після смерті матері ОСОБА_3, яка померла 17.12.1995.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні скарги подаються учасниками справи через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя С.І. Стадник