ПОСТАНОВА

іменем України

13 березня 2018 року м. Кропивницький

справа № 389/1393/17

провадження № 22-ц/781/442/18

Апеляційний суд Кіровоградської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_1

суддів Авраменко Т.М., Кіселика С.А.,

за участі секретаря Бодопрост М.М.,

розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 17 листопада 2017 року у складі судді Берднікової Г.В. у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення пені у звязку з простроченням сплати аліментів

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2, в якому просила стягнути пеню за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, за період з липня 2015 року по червень 2017 року в розмірі 13700 грн.

В обґрунтування вимог зазначала, що рішенням Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24 вересня 2015 року було стягнуто з ОСОБА_2 на її користь на утримання дочки ОСОБА_4 аліменти в сумі 2000 грн. щомісяця до повноліття дитини, тобто до 19 листопада 2025 року, розпочавши стягнення з 13 липня 2015 року. Посилаючись на те, що відповідач покладених на нього судовим рішення зобовязань належним чином не виконує, станом на 01 червня 2017 року має заборгованість по аліментам за розрахунками державного виконавця у розмірі 45225 грн. 81 коп., ОСОБА_3 просила стягнути на її користь з ОСОБА_2 пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 1% від їх суми за кожен день прострочення, розмір якої згідно з наданим розрахунком складає 13700 грн., а також понесені нею судові витрати.

Рішенням Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 17 листопада 2017 рокупозов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 пеню у звязку з простроченням сплати аліментів на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 2380 грн.Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_2подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, а також те, що рішення суду ґрунтується на припущеннях.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову в частині стягнення пені у звязку з простроченням сплати по аліментів, суд першої інстанції виходив з його обґрунтованості та доведеності в цій частині, з чим погоджується і колегія суддів.

Вказаний висновок відповідає обставинам справи, яким суд дав належну правову оцінку.

Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, щосторони є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5).

Заочним рішенням Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24 вересня 2015 року ухваленим у справі №2/389/534/15 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, стягнуто аліменти в сумі 2000 грн. 00 коп. щомісячно до повноліття дочки, тобто до 19 листопада 2025 року.

08 жовтня 2015 року на виконання рішення суду виданий виконавчий лист, за яким позивач предявила до відділу державної виконавчої служби Знамянського міськрайонного управління юстиції до виконання. Стягнення розпочато з 13 липня 2015 року. Судом першої інстанції було встановлено, що відповідач жодного разу судових повісток про розгляд справи не отримував. Надіслані за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання відповідача судові повістки поверталися до суду з відміткою «За закінченням терміну зберігання». Заочне рішення з цих підстав відразу ж після ухвалення також не було отримано відповідачем. У подальшому, 19 січня 2017 року до суду надійшла заява від представника ОСОБА_2 ОСОБА_5 про надіслання йому копії вказаного заочного рішення. При цьому, у заяві були зазначені номер та дата ухвалення рішення. Повноваження ОСОБА_5 на представництво ОСОБА_2 підтверджувалися укладеним ними 09 січня 2017 року договором про надання правової допомоги.

Судом першої інстанції встановлено, що 31 січня 2017 року копія відповідного рішення разом з копією позовної заяви та доданими до неї матеріалами була надіслана на адресу представника ОСОБА_2 І в цей же день від останнього до суду надійшла заява про перегляд заочного рішення, яка датована та направлена поштою 18 січня 2017 року. В заяві про перегляд заочного рішення також міститься посилання на номер справи та зміст рішення.

28 лютого 2017 року за наслідками розгляду заяви про перегляд заочного рішення судом постановлено ухвалу про залишення вказаної заяви без задоволення, з посиланням на те, що представником заявника в заяві не зазначено доказів, які б мали істотне значення для правильного вирішення справи і не були відомі суду на час розгляду справи. Копію вказаної ухвали отримано представником ОСОБА_5 17 березня 2017 року рекомендованим повідомленням. Відповідачем ухвала про відмову в задоволенні заяви про перегляд заочного рішення особисто не отримувалася. В загальному порядку, встановленому законом, заочне рішення не оскаржувалося.

Судом першої інстанції також встановлено, що виконавчий лист на виконання вказаного рішення суду про стягнення аліментів позивачу видано 08 жовтня 2015 року. До виконання у Відділ ДВС Знамянського МРУЮ виконавчий лист ОСОБА_3 предявлено 15 жовтня 2015 року. Виконавче провадження відкрито 16 жовтня 2015 року, але надіслана на адресу ОСОБА_2 ухвала про відкриття провадження останнім не отримувалась, була повернута поштою з відміткою «За закінченням терміну зберігання». За викликами державного виконавця Федоров В.М. у державну виконавчу службу також не зявлявся, у звязку з чим приймалось рішення про його привід, яке виконано не було.

02 червня 2017 року ОСОБА_2 до виконавчої служби було подано заяву, в якій він вказав, що протягом місяця намагається сплатити ОСОБА_3 аліменти на утримання дочки ОСОБА_6, але остання банківські реквізити для перерахування аліментів йому не надає, банківські реквізити отримані у виконавчій службі є недійсними, її місце проживання йому не відоме. 08 червня 2017 року відповідач подав до виконавчої служби заяву, в якій вказав, що за виконавчим провадженням №49036525 сплатив на користь ОСОБА_3 заборгованість по аліментам за період з 13 липня 2015 року по 01 червня 2017 року в сумі 45225 грн. 81 коп. а також поточні аліменти за червень 2017 року в сумі 2000 грн. На підтвердження зазначеного надав квитанції на вказані суми від 08 червня 2017 року. Даних про те, що ОСОБА_2 до цього сплачувались аліменти виконавче провадження не містить.

Як убачається з копії розрахунку заборгованості, виданого державним виконавцем Знамянського міськрайонного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_7, борг ОСОБА_2 по аліментам (стягувач ОСОБА_3А.) станом на 01 червня 2017 року за період липень 2015 року - травень 2017 року складав 45225 грн. 81 коп. (а.с.7)

Позивачем було проведено щомісячний розрахунок пені за несвоєчасну сплату відповідачем аліментів, згідно з яким загальна сума пені за період липень 2015 року - травень 2017 року, тобто за 22 місяці 5 днів прострочення сплати аліментів складає 13700 грн. (а.с.3)

Судом першої інстанції також встановлено, що відповідач зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, але за місцем реєстрації не проживає, оскільки перебуває за межами території України. Позивач також зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_3, але з 01 липня 2016 року фактично проживає за іншою адресою.

Наявні в матеріалах справи квитанції свідчать про те, що відповідачем протягом 2014 2016 років здійснювалися грошові перекази із-за кордону на користь ОСОБА_3 (а.с.40-53).

Відповідно до ч.1 ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За статтею 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Як роз'яснив пленум Верховного Суду України у п. 22 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст.196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Таким чином, для стягнення неустойки, необхідно встановити вину особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти у виникненні заборгованості.

Матеріалами справи підтверджено, що внаслідок ухилення від сплати аліментів утворилась заборгованість за період липень 2015 року - травень 2017 року в сумі 45225 грн. 81 коп.(а.с.7)

Відомостей, що вказана заборгованість сплачена відповідачем, матеріали справи не містять.

Підстави для висновку, що заборгованість виникла з незалежних від боржника причин, суду не надано.

Неустойка є видом відповідальності, яка діє до повного виконання його обов'язку. Позивач має право на стягнення неустойки з моменту виникнення заборгованості з вини відповідача до моменту повного виконання обов'язку зі сплати заборгованості за аліментами.

Оскільки неустойка у вигляді пені обчислюється у відсотках від суми невиконаних або неналежно виконаних зобов'язань, які виникають у боржника щомісяця, то й пеня має тривалий характер і обраховується за прострочення кожного зобов'язання окремо.

При стягненні неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення аліментних зобов'язань враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.

Неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Вказане узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду України викладених у постановах від 1 липня 2015 року у справі № 6-94цс15, від 16 березня 2016 року у справі №6-300цс16.

Стягнення пені за несплату аліментів як захід відповідальності спрямований насамперед на забезпечення належного виконання зобов'язання платником аліментів.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що виникнення заборгованості по аліментам за період часу з 01 лютого 2017 року по червень 2017 року відбулась з наявної вини платника аліментів, оскільки відповідач щонайменше з 31 січня 2017 року був обізнаний про свій обовязок сплачувати аліменти на утримання доньки ОСОБА_4

Підстави, які слугували утворенню заборгованості з незалежних від платника аліментів причин, судом не встановлені, а тому за вказаний період часу підлягають нарахуванню пеня за прострочення сплати аліментів.

За таких обставин, суд першої інстанції, встановивши наявність вини відповідача в утворенні заборгованості за аліментами, що є обов'язковою ознакою у розумінні ст. 196 СК України, ухвалив рішення на основі повно і всебічно з'ясованих обставин справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, та врахувавши майновий стан відповідача стягнув пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 2380 грн.

В іншій частині рішення суду не оскаржувалось.

З урахуванням викладеного колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому, відповідно до вимог ст.375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390ЦПК України

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 17 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови за наявності підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повний текст складено 15 березня 2018 року.

Головуючий суддя: О.І. Чельник

Судді: Т.М. Авраменко

ОСОБА_8