Справа № 638/246/18
Провадження № 2/638/2191/18
12.11.2018 року Дзержинський районний суд м. Харкова
в складі: головуючого судді Хайкіна В.М.
при секретарі Скрипаченко В.Р.
з участю судового розпорядника Зміївської О. Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння,-
ОСОБА_2 у січні 2018 року поштовим засобом зв'язку звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння, а саме просить суд зобов'язати ОСОБА_3 повернути йому майно, що було передано на зберігання - компактний вирізний електроіскровий станок станок «Sodick» AQ 300 L у відповідності до договору зберігання №08/02-Хр від 02.08.2013 року. Просить позов задовольнити.
Позивач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якому зазначає, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач відзиву на позовну заяву до суду не подав, про слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином.
Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, причини неявки визнані судом неповажними, і тому неявка відповідача не може бути перешкодою для заочного розгляду судом справи, що відповідає положенням частини 1 статті 280 ЦПК України.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.
Як встановлено матеріалами справи,02.08.2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір зберігання № 08/02-Хр, згідно з яким відповідач є - зберігачем, а позивач - зберігачем (а.с. 6).
Згідно з пунктом 1.1 Договору зберігання, зберігач зобов'язався прийняти на зберігання товарно-матеріально цінності згідно акту приймання - передачі.
Відповідно до акту приймання-передачі до договору оренди № 08/02-Хр від 02.08.2013 року, позивач передав, а відповідач прийняв на зберігання товарно-матеріально цінності, а саме: компактний вирізний електроіскровий станок «Sodick» АQ 300 L, вартістю 120 000,00 грн. (сто двадцять тисяч) гривень (а.с. 7).
Право власності ОСОБА_2 на вирізний електроіскровий станок «Sodick» АQ 300 L підтверджується договором купівлі-продажу №1 від 22.02.2012 року (а.с. 8-9).
Пунктами 2.1, 2.2 Договору зберігання №08/02-Хр визначено, що зберігач, зобов'язується забезпечити схоронність товару. Зберігач відповідає за втрату, недостачу чи пошкодження товарно-матеріальних цінностей та зобов'язується повернути товарно- матеріальні цінності за першою вимогою поклажодавця.
Відповідно до пункту 4.2 договору зберігання №08/02-Хр, строк її дії встановлено до 31 грудня 2014 року.
Разом з тим, відповілач взяті на себе зобовязання щодо зберігання майна та повернення його позивачу у визначений договором строк, не виконав, майно позивачу не повернув.
15.11.2016 року позивачем на адресу ОСОБА_3 було направлено вимогу про повернення майна відповідно до Договору зберігання №08/02-Хр від 02.08.2013р., що підтверджується поштовим конвертом про відправлення на адресу Відповідача, який було повернуто без вручення (а.с. 11-12).
Таким чином, у порушення умов договору зберігання №08/02-Хр,ОСОБА_3 зобов'язання за вказаним договором не виконав.
Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
У відповідності до ч. 1 ст. 936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.
Згідно частини 1 статті 938 Цивільного кодексу України Зберігач зобов'язаний зберігати річ протягом строку, встановленого у договорі зберігання.
У відповідності до ч. 1 ст. 943 ЦК України зберігач зобов'язаний виконувати свої обов'язки за договором зберігання особисто.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 949 ЦК України зберігач зобов'язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості. Річ має бути повернена поклажрдавцю в такому стані, в якому вона була прийнята на зберігання, з урахуванням зміни її природних властивостей.
Не виконуючи належним чином зобов'язання за вказаним договором відповідач порушив зазначені вище норми законодавства та умови договору зберігання.
Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно частини 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
За положенням частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до частини 1, 6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За таких підстав суд вважає, що позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння підлягає задоволенню.
Крім того, згідно частини 2 статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Тому, у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 1200,00 грн.
Керуючись статтями 4, 5, 11-13, 81, 141, 265, 274-279, 280-284 ЦПК України, статтями 526, 527, 530, 610, 629, 936, 938, 943, 949 ЦК України суд,-
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння - задовольнити.
Зобов'язати ОСОБА_3 повернути ОСОБА_2 майно, що було передано йому на зберігання, а саме: компактний вирізний електроіскровий станок «Sodick» АQ 300 L, у відповідності до договору зберігання №08/02-Хр від 02.08.2013 року.
Стягнути з ОСОБА_3 користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору в розмірі 1200 (одна сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп.
Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до або через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: