Справа № 338/261/17
Провадження № 22-ц/779/76/2018
Головуючий у 1 інстанції Битківський Л.М. Л. М.
Суддя-доповідач Малєєв
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2018 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів Апеляційного суду Івано-Франківської області у складі:

судді-доповідача - Малєєва А.Ю.,

суддів: Девляшевського В.А., Фединяка В.Д.,

за участю секретаря - Капущак С.В., представниці ПАТ КБ «Приватбанк» Рокетської Світлани Володимирівни, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 17 серпня 2017 року, ухвалене головуючим суддею Битківським Л.М. в м. Богородчани, дата складання повного тексту якого не відома, у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - відділ державної виконавчої служби Богуславського районного управління юстиції, про зняття арешту з майна,

в с т а н о в и л а:

1. Позов заявлено в березні 2017 (а.с. 2-4) із таким змістом.

1.1. Державним виконавцем Богуславського відділу ДВС Ульваком О.О. 11.03.2015 у межах виконавчого провадження №15251397 та 09.08.2016 у межах виконавчого провадження №51323620 при примусовому виконанні судових рішень про стягнення коштів з ОСОБА_4 накладено арешт на автомобіль «ROVER», 1994 року випуску, номер шасі VIN НОМЕР_1, реєстраційний номерний знак «НОМЕР_2», який, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3, зареєстрований у Миронівському РЕВ при УДАІ ГУ МВС України у Київській області 03 червня 2010 року за ОСОБА_4.

1.2. Цей автомобіль із 02.11.2011 належить позивачу за договором купівлі-продажу і вказана обставина підтверджена рішенням Богородчанського районного суду від 23.01.2017, яке набрало чинності. Накладенням арешту на майно порушуються його права як власника, оскільки він не може зареєструвати своє право власності.

Просив зобов'язати ВДВС Богуславського РУЮ зняти арешт з вказаного автомобіля.

1.3. Представник Богуславського РВДВС в особі начальника ОСОБА_6 04.04.17 та 04.05.2017 заперечив проти позову (а.с. 36, 38-40). Просив закрити провадження в справі, оскільки справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

1.4. Ухвалою Богородчанського суду Івано-Франківської області від 02.06.2017 в клопотанні представника Богуславського РВДВС в особі начальника ОСОБА_6 відмовлено (а.с. 64-65).

1.5. Рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 17 серпня 2017 року позов задоволено: зобов'язано Богуславський районний відділ державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Київській області зняти арешт з автомобіля «ROVER», 1994 року випуску, номер шасі VIN НОМЕР_1, реєстраційний номерний знак «НОМЕР_2», який, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3, зареєстрований у Миронівському РЕВ при УДАІ ГУ МВС України у Київській області 03 червня 2010 року за ОСОБА_4, що накладений постановою державного виконавця відділу ДВС Богуславського районного управління юстиції Ульваком О.О. 11.03.2015 у межах виконавчого провадження №15251397 та 09.08.2016 у межах виконавчого провадження №51323620.

2. Представник Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» - Сокуренко Євген Сергійович оскаржив указане рішення в апеляційному порядку.

2.1. Обґрунтування апеляційних вимог: оскаржений ОСОБА_3 арешт автомобіля, накладений постановою державного виконавця ВДВС Богуславського районного управління юстиції 11.03.2015 у межах виконавчих проваджень №15251397 та №51323620, - не порушує його права, оскільки, придбавши автомобіль у ОСОБА_8 та отримавши рішення Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 17.08.2017 про визнання права власності на нього, ОСОБА_3 не зареєстрував автомобіль на своє ім'я у встановленому законом порядку та не отримав відмову у кредиторів ОСОБА_4, чи державного органу з реєстрації транспортних засобів у зв'язку з ненаданням кредиторами згоди на державну реєстрацію права власності на арештований автомобіль за ним. Апелянт вважає, що позов передчасний, власником автомобіля досі є ОСОБА_4, відсутня відмова кредиторів останнього на державну перереєстрацію, а законодавством не передбачено заборону на перереєстрацію права власності на автомобіль, на який накладено арешт.

Просять рішення Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 17 серпня 2017 року скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, стягнути з ОСОБА_3 судові витрати по сплаті судового збору за апеляційну скаргу.

3. Фактичні обставини, встановлені судами.

3.1. Постановою державного виконавця відділу ДВС Богуславського районного управління юстиції Ульваком О.О. 11.03.2015 накладено арешт на спірний автомобіль (матеріали виконавчих проваджень на а.с. 81-106).

3.2. Рішенням Богородчанського районного суду від 23.01.2017, яке набрало законної сили 10.02.2017, за ОСОБА_3 визнано право власності на спірний автомобіль, оскільки встановлено, що ОСОБА_4 02.11.2011 відчужив його ОСОБА_3 (а.с. 111-112, рішення).

3.3. Ухвалою суду першої інстанції від 14.06.2017 постановлено роз'яснити ПАТ «КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_9 право вступити у розгляд даної справи (а.с. 76-77).

З клопотанням від 15.06.2017 з приводу необхідності залучення до розгляду справи ПАТ «КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_9 до суду звернувся і представник Богуславського РВДВС в особі начальника ОСОБА_6 (а.с. 107).

Згідно рекомендованого повідомлення про вручення 03.07.2017 поштового відправлення ПАТ «КБ «ПриватБанк» отримав ухвалу суду, якою роз'яснено ПАТ «КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_9 про їх право вступити у розгляд даної справи (а.с. 123).

Згідно матеріалів справи, в т.ч. оскаржуваного рішення (ост. абз. а.с. 127), ні ПАТ «КБ «ПриватБанк», ні ОСОБА_9 заяв про намір взяти участь у судовому розгляді та заявити свою позицію з приводу предмету спору до суду не подали.

3.4. В судовому засіданні апеляційного суду представниця апелянта скаргу підтримала, просила її задовольнити, пославшись на те, що позивач право власності в установленому законом порядку не набув - транспортний засіб до сих пір зареєстрований за іншою особою.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про причини суд не повідомили.

4. Оцінки апеляційного суду.

4.1. Суд першої інстанції виходив із того, що позивач є власником спірного автомобіля, а тому відповідно до приписів ст. 391 ЦК України має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном через зобов`язання відповідача зняти арешт на спірний автомобіль.

4.2. Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

4.2.1. Судовим рішенням констатовано право власності позивача на спірний автомобіль. Це право захищено нормами ст. 41 Конституції України, є непорушним і водночас не може завдавати шкоди правам інших осіб. Обмеження цього права будь-ким є втручанням у нього. За захистом цього права позивач звернувся до суду і суд це право захистив.

4.2.2. Апеляційний суд вважає, що при цьому було порушено умови передбачені законом для контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів (ч.2 ст. 1 Додаткового протоколу до Конвенції), а також права третіх осіб.

По-перше. За змістом ст. 34 Закону України від 30.06.93 р. №3353-XII "Про дорожній рух" автомобілі підлягають державній реєстрації. У Постанові ВСУ від 16.12.2015 (6-688цс15) зазначено зокрема, що продаж транспортного засобу передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобі, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Спірний автомобіль зареєстрований за ОСОБА_4 і арештований за його зобов`язаннями перед третіми особами. У матеріалах справи відсутні дані про те, що позивачеві чиняться перешкоди у користуванні його майном - жодних відмов жодних органів чи осіб у реєстрації автомобіля за позивачем нема. Позивач дійсно не може реалізувати своє право власності, але через те, що сам не завершив процедуру оформлення майна, використання якого контролюється державою, а не через те, що його право власності не визнано чи йому чиняться перешкоди в реалізації. Спосіб захисту права власності, обраний позивачем, не ґрунтується на обставинах, за яких цей спосіб відповідав би вимогам закону (ст. 391 ЦК України), він є передчасним. Гіпотетичні перешкоди не можуть бути обґрунтуванням невиконання процедури реєстрації майна, визначеної законом. Тому рішення суду належить скасувати.

По-друге. Щодо порушень прав апелянта. До тих пір, поки автомобіль не буде зареєстровано і не отримано Свідоцтво про право власності за позивачем підстав для зняття арешту з цього автомобіля у цьому провадженні немає. Тому зняття арешту з майна є також і втручанням у забезпечені спірним автомобілем права третіх осіб. В силу того, що позивачем не виконано вимогу про реєстрацію автомобіля, зняття з останнього арешту всупереч визначеній у законі процедурі було б необґрунтованим порушенням прав апелянта.

Отже, процедура оформлення автомобіля за новим власником (позивачем) не завершена, наявність перешкод доказами, відповідно до приписів ст. 76 - 81 ЦПК України, не підтверджена, а реалізація прав власника поза процедурою, визначеною законом, може призвести до необґрунтованого втручання у майнові права апелянта.

4.3. З урахуванням викладеного апеляційний суд вважає необхідним апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції - скасувати і прийняти нове - про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. 374, 375, 381, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити.

Рішення Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 17 серпня 2017 року скасувати, в позові відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 08.02.2018.

Головуючий А.Ю. Малєєв

Судді: В.А Девляшевський

В.Д. Фединяк