КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/1010/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2018 року м. Київ

колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Іванченка М.М., Музичко С.Г.,

при секретарі Щербенко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на рішення державного виконавця Шевченківського районного відділу держаної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, заінтересовані особи: ОСОБА_2,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 14 червня 2018 року, постановлену під головуванням судді Гончарука В.П., -

встановила:

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 14 червня 2018 року скаргу в частині визнання неправомірної та скасування постанови старшого державного виконавця Шевченківського районного ВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Рибчинського О.В. від 08.08.2017 року про повернення виконавчого документа в частині виділення постанови про стягнення виконавчого збору в окреме провадження ВП № 45103860 та стягнення виконавчого збору у сумі 279 937 грн. закрито.

В задоволенні скарги в частині визнання неправомірної та скасування постанови старшого державного виконавця Шевченківського районного ВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Рибчинського О.В. щодо не зняття арешту на майно, накладеного постановою від 21.11.2014 року ВП № 45103860 та зобов'язання старшого державного виконавця Шевченківського районного ВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Рибчинського О.В. зняти арешт з майна відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду в частині закриття провадження, таухвалити в цій частині нове рішення про задоволення скарги.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 вимоги апеляційної скарги підтримав.

Інші учасники справи в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника скаржника, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Закриваючи провадження у справі в частині вимог про визнання неправомірною та скасування постанови щодо виконавчого збору, суд першої інстанції виходив із того, що даний спір відноситься до юрисдикції адміністративних судів та підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду.

Ухвала суду в частині відмови у задоволенні скарги не оскаржується.

Встановлено, що 08 жовтня 2014 року Дніпровським районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 2-75/11 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 2 797 550 грн боргу, 1 700 грн судового збору, та 120 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

20 жовтня 2014 року відкрито виконавче провадження.

02 серпня 2018 року стягувачем подана заява про повернення виконавчого документа стягувачу.

Постановою від 08 серпня 2017 року виконавчий лист № 2-75/11 повернуто стягувачу. Постанови про стягнення виконавчого збору та витрат виділено в окремі виконавчі провадження.

08 серпня 2017 року державним виконавцем винесено постанову № 45103860 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 279 937 грн 00 коп.

Постановою від 14 вересня 2017 року відкрито виконавче провадження з виконання постанови № 45103860 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 279 937 грн 00 коп. та витрат на проведення виконавчих дій.

Обґрунтовуючи подану скаргу, ОСОБА_1 зазначив, що державний виконавець не вчинив жодної дії, спрямованої на примусове виконання рішення суду, фактично стягнення коштів за виконавчим листом не відбулося, а відтак постанова від 08 серпня 2017 року про стягнення виконавчого збору є неправомірною.

Згідно ст. 383 ЦПК України (у редакції, яка діяла на час подання скарги) сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно ст. 447 ЦПК України (у редакції від 03 жовтня 2017 року) сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно ч. 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Таким чином Законом України «Про виконавче провадження» передбачено спеціальний порядок оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця щодо стягнення виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій, відповідно до якого дані спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі № 921/16/14-г/15.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для закриття провадження.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду від 14 червня 2018 року в частині закриття провадження у справі постановлена з додержанням норм процесуального права, відтак підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 14 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 12 листопада 2018 року.

Головуючий Є.В. Болотов

Судді: М.М. Іванченко

С.Г. Музичко