Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2018 року Новотроїцький районний суд

Херсонської області

в складі головуючого судді Тимченко О. В.

секретар судового засідання Овсяннікова Т.М.

з участю заявника ОСОБА_1, представника заявника ОСОБА_2

представника заінтересованої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_4, заінтересована особа Управління Державної міграційної служби у Херсонській області про встановлення факту, що має юридичне значення,-

ВСТАНОВИВ:

Заявитель ОСОБА_5 звернувся в вказаною вище заявою в суд.

В судовому засіданні ОСОБА_4 заявлені вимоги підтримав і пояснив, що ІНФОРМАЦІЯ_3 народився в Укзбекистані, про що свідчить копія свідоцтва про народження.

З 28.04.1886 року по теперішній час проживає у АДРЕСА_1. Має право отримати громадянство України як особа,що на час проголошення незалежності України мешкала на її території та не є громадянином іншої держави. На протязі тривалого часу звертався до працівників відділу громадянства для отримання паспорту, але в силу складних бюрократичних перепон, питання не вирішувалось. Наразі вирішив звернутися до суду за захистом свого права на громадянство України. Просив заявлені вимоги задовольнити.

Аналогічні вимоги висунула представник заявника ОСОБА_2

Представник заінтересованої особи управління Державної міграційної служби у Херсонській області ОСОБА_3 заявлені вимоги не визнала і пояснила, що ОСОБА_4 не звертався за проходження процедури набуття громадянства України та не надав суду належних,допустимих,достатніх доказів,що проживав на території України з 1986 року. Довідки сільської Ради,за якими вбачається факт проживання носять суперечливий та безпідставний характер, свідки - це особи зацікавлені, просила в задоволенні заявлених вимог відмовити.

Свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7, які не знаходяться з заявителем в родинних,дружніх або неприязних відносинах, отже не має підстав вважати їх неправдивими, суду показали,що громадянин ОСОБА_4 приїхав на територію України у 1986 році і з тих пір постійно мешкає, працює, вже досяг похилого віку на території України, є особою, яка позитивно характеризується, але не був зареєстрований в АДРЕСА_1, тому що втратив паспорт громадянина СРСР.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснив,що в зв»язку з службовими обов»язками завідуючого відділом іміграції громадян в Новотроїцькому районі, йому знайома особа ОСОБА_4, що мешкав в АДРЕСА_1 з досить давнього часу, як особа, що прибула в числі бригади, що вирощувала в колгоспі цибулю. Він звертався до відділу з питанням для встановлення громадянства, але вирішення його ускладнювалося тим,що він не мав паспорту. За вимогою ОСОБА_4 робили запит в Узбекистан чи не є він громадянином цієї держави, прийшла відповідь,яка знаходилася в його особистій справі. Також в сільській Раді витребовувалися докази з місця його проживання для підтвердження факту прописки і була отримана довідка,що він мешкає на території села з 1986 року,копія цієї довідки надала в справу. Особа за таких обставин має право на отримання громадянства України, але йому відмовлено,тому що він не мав письмових доказів ,що мешкав на території України з 1986 року, тому порадив звернутися до суду для встановлення факту, що має юридичне значення.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що співмешкає з ОСОБА_4 з 1990 років. У нього був паспорт громадянина СРСР, який він втратив внаслідок пожежі та до сих пір не може отримати паспорт громадянина України. ОСОБА_4 все свідоме життя жив і працював в Україні, наразі вже пенсійного віку. В Узбекистані в нього є донька, з якою він підтримує стосунки. Взагалі чоловік є працелюбною та законослухняною людиною.

Вислухавши пояснення заявника,його представника, представника заінтересованої особи, свідків,дослідивши письмові докази,слід прийти до висновку,що заявлені вимоги слід задовольнити повністю.

Громадянин ОСОБА_4 в установленому законом порядку підтвердив свою особу, але не має громадянства країни,де мешкає, тому позбавлений можливості вчиняти правочини, а при зверненні до міграційної служби йому відмовлено у видачі паспорта громадянина України.

Разом з тим, відповідно до ч. 1ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав, також є громадянами України.

Отже, виходячи з норм чинного законодавства, юридичне значення має саме факт постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України - 24.08.1991 року або на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» - 13.11.1991 року.

Постановою Верховного суду України від 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз'яснено, що у порядку ч.2 ст. 256, яка змінена на ст. 315 ЦПК/що діяли на час винесення постанови/, суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст. 315 ЦПК та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 р., 13 листопада 1991 року.» Тобто, для отримання паспорта громадянина України спочатку потрібно звернутися до суду із заявою про встановлення вищезазначеного факту.

Доказами у цьому випадку можуть слугувати довідки органів місцевого самоврядування, поквартирні картки та картки прописки, інші документи, в яких чітко зазначений період проживання на території України, а також показання свідків.

В обґрунтування заявлених вимог заявник ОСОБА_4 надав суду письмові докази, які суд вважає належними, допустимими і достатніми для доведення факту проживання на території України з 1986 року та представником заінтересованої особи вони не спростовані.

Так, згідно довідки посольства Республіка Узбекистан в Україні від 30.10.2014 року № ВГ-14/10/13204 заявник не являється громадянином іншої держави.

Як вбачається з довідки сільського голови Дивненської сільської Ради від 05.12.2017 року/а.с.7 та від 16.08.2018 року № 301/02-02/ а.с.49/ зі слів громадян жителів села ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 мешкав без реєстрації на території сільської ради з 1986 року і ці довідки, як письмові докази, узгоджуються з показами свідків,наведених вище. Даних про реєстрацію або зняття з реєстрації в сільській Раді стосовно особи не виявлено,що не суперечить поясненням сторін, показам свідків та поясненням представника заінтересованої особи. ОСОБА_4 тому і звертається до суду про встановлення факту проживання на території держави на момент проголошення незалежності,оскільки не має доказів офіційної реєстрації.

Враховуючи те,що заявник, народившись в Узбекистані,що вбачається з його копії свідоцтва про народження, тривалий час, майже все свідоме життя проживав на території України, в тому числі і на час проголошення незалежності,працював на території України, позитивно характеризувався свідками як працелюбна та законослухняна людина,знаходився в цивільному шлюбі з жінкою громадянкою та мешканкою України,не має іншого постійного місця проживання, слід керуючись принципом,що кожна особа має право в порядку,встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених,невизнаних або оспорюваних прав і свобод чи законних інтересів, заявлені вимоги задовольнити повністю.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 258, 259, 263-265 ,268 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_4, заінтересована особа Управління Державної міграційної служби у Херсонській області про встановлення факту,що має юридичне значення - задоволити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 на території України з 28.04.1986 року - на момент проголошення Декларації «Про державний суверенітет України» станом на 16.07.1990 року, на момент проголошення незалежності України - станом на 24.08.1991 року і на момент введення в дію Закону України «Про громадянство» станом на 13.11.1991 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Херсонського апеляційного суду.

Суддя О.В. Тимченко