Справа № 2-2028/11 Головуючий у 1 інстанції: Тімченко О.В.
Провадження № 22-ц/783/3627/17 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Струс Л.Б., Шандри М.М.,

секретар: Симець В.І.,

за участі в судовому засіданні представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 19 квітня 2012 року у справі за позовом ВАТ КБ «Надра» до ОСОБА_5, ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором,-

в с т а н о в и л а :

рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 19 квітня 2012 року позов задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_2 на користь ВАТ КБ «Надра»126 387,74 грн. заборгованості за кредитним договором №200/05-Ф від 24 березня 2005 р. Вирішено питання судових витрат.

Вказане рішення оскаржив ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_2

В своїй апеляційній скарзі просить рішення скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_2 відмовити в повному обсязі. Вважає рішення безпідставним, необґрунтованим та прийнятим з порушенням норм матеріального права. Зазначає, що зобов'язання ОСОБА_2 за договором поруки припинилися, що свідчить про безпідставність позовних вимог пред'явлених до нього як до поручителя. Вказує на те, що судом не взято до уваги той факт, що позивач своїм правом на пред'явлення позову до поручителя, в межах визначених законодавством строків не скористався, а порука припинилася.

В судове засідання окрім представника відповідача ОСОБА_2 решта учасники (їх представники) справи не з'явилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності (відсутності їх представників), зважаючи на те, що вони повідомлялися про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки (неявки представників) суду представлено не було, зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України, а також те, що інтереси одного з відповідачів в судовому засіданні захищав представник, а від представника позивача до суду надійшов лист з проханням про розгляд справи за відсутності їх представника.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача на підтримання апеляційної скарги, що аналогічні доводам апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою підлягає закриттю.

Як вбачається із матеріалів справи позивач ВАТ КБ «Надра» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_2, в якому просив з врахуванням уточнених позовних вимог стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_5, ОСОБА_2 335992,15 грн. заборгованості за кредитним договором.

Оскаржуваним рішенням від 19.04.2012 року позов задоволено частково.

Як вбачається із матеріалів справи жодних належних та допустимих доказів про те, що відповідач ОСОБА_2 був належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи та ухвалене рішення до 17.11.2015 року у матеріалах справи, - немає.

Так ні він, ні його уповноважений представник не був присутнім у жодному із судових засідань, які проводились судом першої інстанції по справі, він не отримував жодного повідомлення про судове засідання чи викликів до суду. Крім цього, відсутні будь-які докази про те, що відповідачі є чи були на час розгляду справи подружжям та відповідно у випадку якщо були до якого часу, що могло б свідчити про повідомлення відповідача ОСОБА_2 як члена сім'ї ОСОБА_5, яка брала участь у розгляді справи через представника, про розгляд справи судом першої інстанції та ухвалене судове рішення, що стосується і відповідача ОСОБА_2

Однак, як вбачається із письмової заяви ОСОБА_2 вказаний відповідач 17.11.2015 року ознайомився з матеріалами справи. З вказаного дня слід вважати йому стало відомо або безперечно могло бути відомо про ухвалене стосовно нього оскаржуване рішення. Відповідно з цього часу вказаний відповідач був вправі у розумний термін отримати його копію та, у випадку незгоди з рішенням, - оскаржити таке знову ж у розумний термін.

Як вбачається із матеріалів справи апеляційна скарга на рішення подана відповідачем 20.04.2017 року тобто по спливу більше 17 місяців з часу коли відповідачу стало відомо про оскаржуване рішення.

Вказаний термін не слід вважати розумним незважаючи, також, і на те, що судом першої інстанції обов'язок з надіслання відповідачу копії оскаржуваного рішення не був виконаний належним чином, оскільки вказане могло б мати місце у випадку подання скарги у стислі, не такі значні строки з часу ухвалення рішення (2012 рік) та ознайомлення з рішенням відповідачем (2015 рік).

Крім цього, не має значення і сам факт неотримання рішення, що є підставою початку строку на апеляційне оскарження для особи, яка не брала участі у справі (відповідно до ст. 294 ЦПК України в редакції на час відкриття провадження у справі), оскільки небажання отримання оскаржуваного рішення протягом тривалого часу з часу ознайомлення з ним (2015 рік) слід вважати упущенням (вину за яке він несе особисто) або зумисною бездіяльністю відповідача та не свідчить про поважність причин неподання скарги у розумний строк з часу коли він дізнався про його існування.

Крім цього, слід вказати, що вказаний висновок відповідає практиці Європейського суду з прав людини, а саме п.п. 46, 47 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Устименко проти України» (заява № 32053/13) від 29 жовтня 2015 року, яке набуло статусу остаточного 29 січня 2016 року, за якими Суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, пп. 51 і 52, ECHR 2003-Х). Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (див. рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року).

Також, в п. 41 рішення Європейського суду з прав людини "Пономарьов проти України» зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" ( 974_256 ) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року). У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо як у цій справі, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків.

Відповідно до ст. 358 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо:

1) апеляційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає апеляційному оскарженню;

2) є ухвала про закриття провадження у зв'язку з відмовою від раніше поданої апеляційної скарги цієї самої особи на це саме судове рішення;

3) є постанова про залишення апеляційної скарги цієї самої особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення;

4) скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків:

1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов'язки;

2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Питання про відмову у відкритті апеляційного провадження вирішується не пізніше п'яти днів з дня надходження апеляційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Копія ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження надсилається учасникам справи в порядку, визначеному статтею 272 цього Кодексу. Скаржнику надсилається копія ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження разом з апеляційною скаргою та доданими до скарги матеріалами. Копія апеляційної скарги залишається в суді апеляційної інстанції.

Також, згідно ст. 362 ЦПК України, суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо:

1) після відкриття апеляційного провадження особа, яка подала апеляційну скаргу, заявила клопотання про відмову від скарги, за винятком випадків, коли є заперечення інших осіб, які приєдналися до апеляційної скарги;

2) після відкриття апеляційного провадження виявилося, що апеляційну скаргу не підписано, подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, або підписано особою, яка не має права її підписувати;

3) після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов'язки такої особи не вирішувалося.

Про закриття апеляційного провадження суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в касаційному порядку.

Зважаючи на те, що вказані обставини виявилися після відкриття апеляційного провадження та у відкритті такого слід було б відмовити, апеляційне провадження підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 358, 362, 367, 368, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 19 квітня 2012 року у справі за позовом ВАТ КБ «Надра» до ОСОБА_5, ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором - закрити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 22 березня 2018 року.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: Л.Б. Струс

М.М. Шандра