Справа № 463/781/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Шеремета Г.І.
Провадження № 22-ц/783/6162/17 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2018 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Левика Я.А., Савуляка Р.В.,

секретаря: Цапа П.М.,

за участю: представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

представника відповідача ГРА ЛМР - Мартин О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою Галицької районної адміністрації Львівської міської ради на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 22 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Львівського міського комунального підприємства «Львівводоканал», Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, Львівського комунального підприємства «Шляхове - ремонтне підприємство Галицького району», третьої особи: ОСОБА_5 про стягнення матеріальної та моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а:

В лютому 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ЛМКП «Львівводоканал», Галицької районної адміністрації ЛМР, ЛКП «Шляхово-ремонтне підприємство Галицького району» з позовом, який в подальшому неодноразово уточнювала, остаточно просила стягнути з відповідачів на її користь матеріальну шкоду в розмірі 42516,96 грн., моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн., а також судові витрати в розмірі 3893,60 грн., з яких 3000,00 грн. витрати на оплату правової допомоги, 243,60 грн. - судового збору, 650,00 грн. - експертизи.

В обгрунтування позову зазначала, що 23.08.2014 року по вул. Опришківська-Замкова у м. Львові сталась дорожньо-транспортна пригода за участю належного позивачу автомобіля «Рено Трафік» р.н. НОМЕР_1, який отримав значні механічні пошкодження внаслідок наїзду на люк оглядового колодязя. Згідно з висновком експертного авто-товарознавчого дослідження №0382 від 24.11.2014 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Рено Трафік» р.н. НОМЕР_1 складає 85137,32 грн. Вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «Рено Трафік» р.н. НОМЕР_1 (відновлювальний ремонт з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу), складає 42516,96 грн. У відповідності до листа Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради від 15.09.2014 року, - межа території по осі вулиці Опришківської зі сторони перетину з вулицею Замковою перебуває на балансі Галицької районної адміністрації. Згідно з листом Галицької районної адміністрації Львівської міської ради від 11.11.2014 року, власником та експлуатуючою організацією люку оглядового колодязя є ЛМКП «Львівводоканал», а відповідальною особою за його утримання на момент ДТП був інженер-технолог РЕД-1 ЛМКП «Львіводоканал» - ОСОБА_5, якого постановою Галицького районного суду м. Львова від 04.12.2014 року було визнаного винним у невжитті заходів щодо належного утримання люку оглядового колодязя по вул. Опришківська-Замкова у м. Львові, що призвело до події, яка мала місце 23.08.2014 року. Крім того, у відповідності до положень пункту 2 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, правил користування ними та охорони від 30.03.1994 року передбачено, що ремонт та утримання дорожніх об'єктів, які перебувають у комунальній власності, здійснюється відповідними комунальними дорожньо-експлуатаційними організаціями. А тому позивач вважає, що відповідачі ЛМКП «Львівводоканал», Галицька районна адміністрація ЛМР, ЛКП «Шляхово-ремонтне підприємство Галицького району» є належними відповідачами, які повинні нести відповідальність за спричинену їй шкоду. У зв'язку із пошкодженням належного позивачу майна, небажанням відповідачів відшкодувати заподіяну шкоду в добровільному порядку, остання зазнала ще й глибоких душевних страждань та емоційного дискомфорту, а тому просить стягнути з відповідачів на її користь моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн.

Рішенням Личаківського районного суду від 30.04.2015 року вищевказаний позов задоволено частково.

Стягнуто з ЛМКП «Львівводоканал» на користь ОСОБА_2 43 166 грн. 96 коп. завданої матеріальної шкоди та 1000 грн. компенсації за заподіяну моральну шкоду. Вирішено питання судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 10.08.2015 року рішення Личаківського районного суду від 30.04.2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким ОСОБА_2 відмовлено в задоволенні позову, оскільки ЛМКП «Львівводоканал» не є належним відповідачем у справі.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.02.2016 року рішення Личаківського районного суду від 30.04.2015 року та рішення Апеляційного суду Львівської області від 10.08.2015 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Оскаржуваним рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 22 серпня 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з Галицької районної адміністрації Львівської міської ради () на користь ОСОБА_2 (ІПН: НОМЕР_2) матеріальну шкоду в розмірі 42516 (сорок дві тисячі п'ятсот шістнадцять) грн. 96 (дев'яносто шість) коп.

Стягнуто з Галицької районної адміністрації Львівської міської ради () на користь ОСОБА_2 (ІПН: НОМЕР_2) 3000 ( три тисячі) грн.. 00 коп. витрат, здійснених на оплату правової допомоги.

Стягнуто з Галицької районної адміністрації Львівської міської ради () на користь ОСОБА_2 (ІПН: НОМЕР_2) 243 (двісті сорок три) грн.. 60 (шістдесят) коп. витрат, здійснених на оплату судового збору.

Стягнуто з Галицької районної адміністрації Львівської міської ради () на користь ОСОБА_2 (ІПН: НОМЕР_2) 650 (шістсот п'ятдесят) грн.. 00 коп. витрат, здійснених на оплату експертизи.

У відшкодуванні моральної шкоди - відмовлено.

Дане рішення оскаржила відповідач ОСОБА_6 районна адміністрація Львівської міської ради.

В апеляційній скарзі зазначає, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи. Зокрема покликається на те, що Галицькою районною адміністрацією ЛМР було проведено обстеження за участю працівників ВАТ «Львівгаз» і ЛМКП «Львівводоканал» на перехресті вул. Опришківська - Замкова, де відбулася дорожньо-транспортна пригода та виявлено, що власником та експлуатуючою організацією даного люку є ЛМКП «Львівводоканал», що підтверджується копією листа Галицької районної адміністрації ЛМР. Відповідальною особою за утримання люку оглядового колодязя на перехресті вулиць Опришківська - Замкова у м. Львові на момент ДТП, яка відбулася 23.08.2014р. був інженер-технолог РЕД 1 ЛМКП «Львівводоканал» ОСОБА_7, що підтверджується копією листа Відділу ДАІ з обслуговування м. Львова від 24.11.2014р. Відповідно до п.п.1. 9. Правил технічної експлуатації систем водопостачання та каналізації населених пунктів України, затверджених Наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 5 липня 1995 року №30, ці Правила встановлюють порядок технічної експлуатації систем і споруд водопостачання і каналізації міст та інших населених пунктів України. Правила є обов'язковими для всіх виробничих підприємств водопровідно-каналізаційного господарства (надалі виробник), комбінатів комунальних підприємств або інших організацій, що експлуатують системи водопостачання та каналізації населених пунктів України, незалежно від їх відомчої належності та форми власності. Виробники та інші організації, що експлуатують системи водопостачання та каналізації населених пунктів України, несуть відповідальність за невиконання вимог цих Правил і чинного законодавства України. Зовнішні системи подачі і розподілу води повинні забезпечувати безперебійне і надійне постачання споживачам питної води, якість якої відповідає санітарним нормам і вимогам чинного державного стандарту «Вода питна». Головними завданнями технічної експлуатації систем подачі і розподілу води є, зокрема, нагляд за станом водопровідної мережі, споруд, пристроїв і обладнання на ній, технічне утримання мережі, усунення засмічень, промерзання тощо. Нагляд за станом мережі повинен здійснюватися в процесі обходу трас трубопроводів шляхом огляду та перевірки дії споруд і обладнання мережі. Зовнішній обхід та огляд трас водопровідної мережі роблять не рідше одного разу на 2 місяці, перевіряючи, зокрема, зовнішній стан колодязів, наявність і щільність прилягання кришок, цілість люків, кришок, горловин, скоб, драбин. Також зазначає, що ОСОБА_5 вина і склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.4 ст. 140 КУпАП якого визнана, не є посадовою особою ГРА ЛМР, а відтак ГРА ЛМР є неналежним відповідачем у даній справі. Враховуючи вищевикладене просить суд рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове, яким позов ОСОБА_2 - відхилити.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника відповідача ГРА ЛМР - Мартин О.В. на підтримання доводів апеляційної скарги, представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 щодо заперечення доводів, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду відповідає зазначеним вимогам.

Положеннями частини 1 статті 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.3 та ч.4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Як вбачається з матеріалів справи, 23.08.2014 року по вул. Опришківська-Замкова у м. Львові сталась дорожньо-транспортна пригода за участю належного позивачу ОСОБА_2 автомобіля «Рено Трафік» р.н. НОМЕР_1, який отримав значні механічні пошкодження внаслідок наїзду на люк оглядового колодязя.

Згідно з висновком експертного авто-товарознавчого дослідження №0382 від 24.11.2014 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Рено Трафік» р.н. НОМЕР_1 складає 85137,32 грн. Вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «Рено Трафік» р.н. НОМЕР_1 (відновлювальний ремонт з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу), складає 42516,96 грн. (т.1, а.с.13-18).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1166, ч. 1 ст. 1167 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Отже, для застосування положень ст. ст. 1166, 1167 ЦК України необхідно довести, що шкоду позивачу завдано саме неправомірними діями чи бездіяльністю особи, на яку покладається відповідальність відшкодувати шкоду, а саме необхідна наявність таких складових елементів як: а) протиправна поведінка; б) настання шкоди; в) прямий причинний зв'язок між першим та другим елементами та г) вина завдавача шкоди.

Так, рішенням Львівської міської ради №304 від 18.09.2002 «Про передачу об'єктів зовнішнього благоустрою на баланс районних адміністрацій» вулично-шляхове господарство, штучні споруди та всі об'єкти благоустрою, які розташовані у межах червоних ліній передані на баланс комунального господарства районних адміністрацій.

Як вбачається з листа-відповіді Департаменту житлового господарства та інфраструктури ЛМР №2502-вих-1168 від 15.09.2014 року (т.1, а.с.9), встановлено, що балансоутримувачем межі території, що проходить по осі вулиці Опришківської, зі сторони перетину з вулицею Замковою є Галицька районна адміністрація Львівської міської ради.

Автомобільна дорога, відповідно до ст.1 Закону України «Про автомобільні дороги» - це лінійний комплекс інженерних споруд, призначений для безпечного, безперервного та зручного руху транспортних засобів.

Відповідно до ст. ст. 16, 17 Закону України «Про автомобільні дороги» вулиці і дороги міст та інших населених пунктів знаходяться у віданні органів місцевого самоврядування і є комунальною власністю. Управління функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів здійснюється відповідними органами місцевого самоврядування, у віданні яких вони знаходяться.

Органи місцевого самоврядування, що управляють функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, згідно з ст. 21 зазначеного Закону відповідають за: 1) стан вулиць і доріг міст та інших населених пунктів відповідно до діючих норм, у тому числі щодо безпеки руху транспортних засобів і пішоходів; 2) якість робіт з проектування, будівництва, реконструкції, ремонту та утримання вулиць і доріг міст та інших населених пунктів; 3) розміщення технічних засобів організації дорожнього руху, об'єктів дорожнього сервісу та рекламоносіїв; 4) відшкодування збитків користувачам вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, що виникли через їх незадовільний стан, у порядку, визначеному законом.

Учасники дорожнього руху, відповідно до ч. 3 ст.14, ч. 1 ст.16 Закону України «Про дорожній рух», мають права на безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху. Водій має право на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху.

Згідно вимог ст. 9 Закону України «Про дорожній рух» до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць належить у числі іншого своєчасне виявлення перешкод дорожньому руху та їх усунення, а в разі неможливості невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами.

Пунктом 2 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони від 30 березня 1994 року № 198 (далі - Єдині правила) передбачено, що ремонт і утримання дорожніх об'єктів, що перебувають у загальнодержавний власності, здійснюється дорожньо-експлуатаційними організаціями, які належать до сфери управління Укравтодору, а тих, що перебувають у комунальній власності - відповідними комунальними дорожньо-експлуатаційними організаціями.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про дорожній рух» власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.

Пунктом п. 11 Єдиних правил встановлено, що власники дорожніх об'єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов'язані: своєчасно і якісно виконувати експлуатаційні роботи відповідно до технічних правил з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху; постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об'єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух; вирішувати питання забезпечення експлуатації дорожніх об'єктів у надзвичайних ситуаціях, за несприятливих погодно-кліматичних умов, у разі деформації та пошкодження елементів дорожніх об'єктів, аварії на підземних комунікаціях і виникнення інших перешкод у дорожньому русі й разом із спеціалізованими службами організації дорожнього руху і за погодженням з Державтоінспекцією оперативно вносити зміни до порядку організації дорожнього руху; відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізних переїздів.

Указані правила є обов'язковими для їх власників або уповноважених ними органів, організацій, що здійснюють ремонт і утримання дорожніх об'єктів і користувачів (п. 1).

Зважаючи на вищенаведене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що Галицька РА ЛМР є належним відповідачем у даній справі та повинна нести відповідальність за спричинену позивачеві шкоду, оскільки є власником та балансоутримувачем території, на якій мало місце ДТП за участі транспортного засобу позивача. А відтак здійснює постійний контроль за станом та якістю дорожнього покриття вказаної території.

Доводи апеляційної скарги про те, що власником та експлуатуючою організацією люку на перехресті вул. Опришківська - Замкова, де відбулася дорожньо-транспортна пригода є ЛМКП «Львівводоканал» є безпідставними, оскільки постійний контроль за станом усіх елементів дорожніх об'єктів та негайне усунення виявлених пошкоджень здійснює власник доріг або уповноважені ним дорожньо - експлуатаційні організації, які й повинні були повідомити ЛМКП «Львівводлканал» про відсутність кришки каналізаційного люку на дорозі та огородити це місце відповідними дорожніми знаками, чого ними зроблено не було.

Вказане підтверджується і положеннями пунктів 1.1,12.2.2,12.2.3 Правил технічної експлуатації систем водопостачання та каналізації населених пунктів України, затверджених наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 5 липня 1995 року № 30 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21 липня 1995 року за № 231/767 якими встановлено порядок технічної експлуатації систем і споруд водопостачання і каналізації міст та інших населених пунктів України, зовнішній огляд мереж виконують не рідше одного разу на місяць шляхом обходу трас ліній мережі і огляду зовнішнього стану пристроїв і споруд мережі та під час обходів і оглядів трас ліній мережі перевіряють зовнішній стан колодязів, наявність кришок, цілісність люків, кришок, горловин, скоб і драбин шляхом відчинення кришок колодязів з їх очищенням.

Покликання в апеляційній скарзі на те, що відповідальність має нести ЛМКП «Львівводоканал» в порядку вимог ч.1 ст.1172 ЦК України за дії спричинені з вини його працівника ОСОБА_5 є помилковими зважаючи на наступне.

Постановою судді Галицького районного суду м.Львова від 04.12.2014 року, інженера - технолога ЛМКП «Львівводоканал» - ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 140 ч. 4 КпАП України та звільнено від відповідальності за малозначимістю вчиненого правопорушення, справу провадженням закрито. Постанова не оскаржувалася та набрала законної сили.

Малозначність як ознака адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, характеризується певним ступенем суспільної небезпечності, але таким, що не потребує застосування заходів адміністративного впливу. Тому діяння в силу малозначності (недостатнього ступеня суспільної небезпечності) не є адміністративним правопорушенням. Відтак визнання допущеного правопорушення малозначним є підставою для визнання відсутності в ньому складу адміністративного правопорушення і, як наслідок, обставиною, що виключає провадження у справі. А тому не можна говорити про те, що вину встановлено.

Крім того, інкриміноване ОСОБА_5 діяння не відповідає диспозиції ч.4 ст.140 КУпАП.

Відповідно до ст. 375 ЦКП України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1.ч.1 ст.374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу Галицької районної адміністрації Львівської міської ради - залишити без задоволення, а рішення Личаківського районного суду м. Львова від 22 серпня 2017 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 16 березня 2018 року.

Головуючий: О.М.Ванівський

Судді: Я.А. Левик

Р.В. Савуляк