Провадження № 2/161/256/18
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2018 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі:

головуючого - судді Рудської С.М.

при секретарі - Ярмолюк В.С.

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою на обґрунтування вказавши, що 01 лютого 2008 року між ним та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено кредитно-заставний договір № VOE0AE000027807 відповідно до якого він отримав кредит в сумі 6756,64 доларів США. В жовтні 2017 року йому надійшла постанова про відкриття виконавчого провадження від 05.10.2017 року з якого вбачається, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. був вчинений виконавчий напис № 6318 на підставі чого і було відкрите виконавче провадження № 54833842 щодо стягнення суми заборгованості з позивача. Відповідно до виконавчого напису запропоновано стягнути заборгованість за період з 01.02.2008 року по 05.05.2017 року в загальній сумі 8143,57 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ, встановленого станом на 05.05.2017 року становила 215641,73 грн., а також витрати, пов'язані із вчиненням виконавчого напису в сумі 1800 грн. Вважає виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, оскільки його вчинено з порушенням вимог чинного законодавства України. Так, виконавчий напис не відповідає вимогам ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» - для стягнення грошових сум або витребування майна від боржника нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість; нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами, організаціями - не більше одного року. Крім того, подані документи мають підтверджувати безспірність заборгованості. Також зазначає, що банк пред'явив позов до позивача в Луцький міськрайонний суду, по якому 02.09.2011 року було відкрите провадження. Заочним рішенням від 15.11.2011 року позов був задоволений, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості у розмірі 2088,01 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ становило 16141,46 грн. Відповідно до даного рішення було видано виконавчий лист № 2-5996 від 15.11.2011 року, а постановою Луцького РВ ДВС було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 31928099 від 29.03.2012 року. Тобто вчинення виконавчого напису нотаріусом призведе до подвійного стягнення одного і того ж боргу, що суперечить закону. Зазначає, що оскільки за вищевказаним позовом 02.09.2011 року було відкрито провадження, то відповідно строк позовної давності за даним зобов'язанням минув 31.08.2013 року. Крім того, вважає, що можливість вчинення виконавчих написів нотаріуса на кредитних договорах, що не були посвідчені нотаріально, встановлювалась Постановою КМУ № 662 від 26.11.2014 року, яка була визнана незаконною та не чинною постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року. А тому виконавчий напис по зобов'язанню ОСОБА_2 перед ПАТ КБ «Приватбанк» є таким, що не підлягає виконанню. На підставі наведеного просить суд, визнати виконавчий напис №6318, вчинений 27 червня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. по кредитному договорі № VOE0AE000027807 укладеного між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 про стягнення з позивача заборгованості в загальній сумі 217441,73 грн., таким, що не підлягає виконанню.

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні до викладених у позовній заяві. Крім того, представник позивача пояснила, що документи, надані нотаріусу для вчинення виконавчого напису не свідчать про безспірність вимоги. Просить позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився подавши заяву про відкладення розгляду справи. Відповідачем ПАТ КБ «Приватбанк» надано відзив на позовну заяву, ї якого вбачається, що на даний час кредитний договір між сторонами не розірваний, зобов'язань позивачем перед банком виконано не було, а тому рішенням суду від 15.11.2011 року було стягнуто лише частину боргу, а даним виконавчим надписом іншу частину за період з 2011 року по 2017 рік, яка значно зросла і становить 8143,57 доларів США. Крім того, посилаючись на розрахунок наданий банком, зазначає, що станом на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису, не вирішеного по суті спору щодо розміру заборгованості позичальник має борг як по сплаті тіла кредиту, так і по нарахованим процентах, а тому просив відмовити в позовних вимогах ОСОБА_2

Третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заяв, клопотань від нього на адресу суду не надходило.

За таких обставин, а також, оскільки клопотання про відкладення справи заявляється представником банку не вперше (а.с. 28, 46), позиція відносно позовних вимог відповідачем була викладена у відзиві на позов (а.с. 38-39), судом не вбачається підстав для відкладення розгляду справи.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 01.02.2008 року між ОСОБА_2 та ЗАТ КБ «Приватбанк» було укладено кредитно-заставний договір № VOE0AE000027807 на суму 6756,66 доларів США, відповідно до якого в забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_2 перед банком був автомобіль Fiat Ducato, 1995 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, об'єм двигуна 2,5, реєстраційний номер НОМЕР_2, що належить останньому на праві власності (а.с. 13-18).

Умовами договору передбачена щомісячна сплата позичальником відсотків за користування кредитом, відсотків за дострокове погашення кредиту, винагороди за проведення додаткового моніторингу. Періодом сплати вважався період з «01» по «05» число кожного місяця.

27.06.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. було вчинено виконавчий напис, відповідно до якого запропоновано стягнути заборгованість за період -3381 днів, а саме з 01.02.2008 року по 05.05.2017 року в сумі 8143,57 доларів США, що відповідно до курсу НБУ станом на 05.05.2017 року складало 215641,73 грн., і складалась з: заборгованості за тілом кредиту - 1610,66 доларів США, заборгованість за відсотками - 366,21 доларів США, заборгованість з комісії - 111,49 доларів США, заборгованість з пені - 5658,43 доларів США, заборгованість по штрафам (фіксована частина) - 9,44 доларів США, заборгованість по штрафам (відсоткова частина) - 387,34 доларів США та витрати за вчинення виконавчого напису в сумі 1800 грн. (а.с. 4).

На підставі зазначеного виконавчого напису № 6318, головним державним виконавцем Луцького РВ ДВС ГТУЮ у Волинській області 05.10.2017 року була винесена постанова про відкриття провадження № 54833842, про стягнення з позивача в користь ПАТ КБ «Приватбанк» суму заборгованості в розмірі 217441,73 грн. (а.с. 5).

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлено Законом України «Про нотаріат» від 02.09.1993 року із змінами та доповненнями.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 року із змінами та доповненнями нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Частиною другою ст. 87 зазначеного Закону передбачено, що перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. №1172.

Згідно пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно подаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Пунктами 282-209 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 03.03.2004 року, яка діяла на час вчинення виконавчого напису (п. 3.1 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. №296/5) передбачено, що для вчинення виконавчого напису нотаріусу подається заява, документи, що підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Системний аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріуси здійснюють виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме в такому розмірі.

Такими документами можуть бути: зокрема, документи первинної бухгалтерської документації, оформлені відповідно до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» від 16 липня 1999 року із змінами та доповненнями, а саме: платіжні доручення, меморіальні ордери, виписки з рахунків, на які боржник перераховує кошти, розписки, чеки тощо. Приймаючи рішення про звернення до нотаріуса для вчинення ним виконавчого напису, стягувачу необхідно надати документи, які б підтверджували наступні умови, зокрема, чи підпадає заявлена вимога під вид заборгованості, визначений Постановою Кабінету Міністрів України; чи є в наявності та оформлені належним чином документи, передбачені Постановою Кабінету Міністрів України, чи підтверджують наявні документи безспірність заборгованості боржника перед стягувачем та прострочення виконання зобов'язання; чи не минув встановлений законодавством строк для вчинення виконавчого напису.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 17.08.2011 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся з позовом до Луцького міськрайонного суду Волинської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитно-заставним договором № VOE0AE000027807 в розмірі 2088.01 доларів США (а.с. 8-12), а 02.09.2011 року було відкрито провадження у вказаній справі (а.с. 19).

Таким чином, вимоги банку у розумінні ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» виникло 02.09.2011 року, і нотаріус, відповідно, мав право вчинити виконавчий напис на протязі трьох років з цієї дати, тобто у строк до 01.09.2014 року. Таким чином, суд вважає, що оскільки строк для вчинення виконавчого напису сплив, виконавчий напис не підлягає виконанню.

Також, відповідно до Постанови Київського апеляційного адміністративного суду 22.02.2017 року, яка набрала законної сили, вбачається, що Постанову КМУ № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» було визнано незаконною та не чинною.

Тобто станом на час вчинення виконавчого напису нотаріусом на кредитному договорі, що не був посвідчений нотаріально, передбаченим Постанову КМУ № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», не було враховано ту обставину, що вищевказана постанова КМУ була не чинною.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, тому вимоги позивача з відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» підлягають стягненню понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640 грн.

На підставі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», керуючись ст.ст. 10, 12, 27, 77, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати виконавчий напис, вчинений 27 червня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем, зареєстрований в реєстрі за номером 6318, таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_2 понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640 (шістсот сорок) грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі складення рішення відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України - з дня складення рішення в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на рішення суду всіма учасниками справи. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення в повному обсязі складено 20 березня 2018 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська