Справа № 610/4313/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2018 року Балаклійський районний суд Харківської області у складі :

головуючого - судді Тімонової В.М.,

за участі: секретаря судових засідань - Косолапової Ю.А.,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

представника відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Балаклія цивільну справу за позовом ОСОБА_7, інтереси якої представляє адвокат ОСОБА_2, до ОСОБА_3, ОСОБА_5, за участі третьої особи ОСОБА_8, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, про визнання права власності на 1/2 частину спільного сумісного майна за час проживання однією сім»єю без реєстрації шлюбу, про поділ в натурі домоволодіння з надвірними будівлями, виключення 1/2 частини майна набутого за час проживання однією сім»єю без реєстрації шлюбу із складу спадкового майна та визнання права на спадкування спадщини разом з спадкоємцями першої черги,-

ВСТАНОВИВ:

30.12.2016 року представник позивача - адвокат ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив встановити факт проживання ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, з ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, однією сім'єю без реєстрацію шлюбу понад 21 рік (з серпня 1994 року і до часу відкриття спадщини ОСОБА_9 - ІНФОРМАЦІЯ_4, з них не перебуваючи в інших шлюбних відносинах понад 11 років - з 7 грудня 2004 року до часу відкриття спадщини ОСОБА_9 - ІНФОРМАЦІЯ_4);

визнати право власності ОСОБА_7 на 1/2 спільного сумісного майна, право на яке виникло під час проживання ОСОБА_7 з ОСОБА_9 однією сім'єю без реєстрації шлюбу, вартість якої становить за попередньою оцінкою 1833 015 грн. 50 коп.(один мільйон вісімсот тридцять три тисячі п'ятнадцять грн. 50 коп.) та виключити його із складу спадщини ОСОБА_9;

визнати право ОСОБА_7 на спадкування спадщини ОСОБА_9 разом із спадкоємцями першої черги, яка має право на спадкування.

17.03.2017 року представник позивача - адвокат ОСОБА_2 зменшив позовні вимоги в частині визнання права власності, просив визнати право власності ОСОБА_7 на 1/2 спільного сумісного майна, право на яке виникло під час її проживання з ОСОБА_9 однією сім'єю без реєстрації шлюбу, вартість якої становить за попередньою оцінкою 5307 грн. 50 коп.(п»ять тисяч триста сім грн. 50 коп.) та виключити його із складу спадщини ОСОБА_9

28.08.2017 року представник позивача - адвокат ОСОБА_2 знову змінив позовні вимоги в частині визнання права власності, просив визнати за ОСОБА_7 право власності на 1/2 спільного сумісного майна, набутого за час проживання ОСОБА_7 із ОСОБА_9 однією сім'єю без реєстрації шлюбу, а саме на 189 найменувань майна.

Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 31.08.2017 року було відкрито провадження у зазначеній справі.

05.12.2017 року під час розгляду справи представник позивача - адвокат ОСОБА_2 уточнив вимоги: просив поділити в натурі житловий комплекс за адресою: АДРЕСА_4 на земельній ділянці площею 0,6 га, передавши ОСОБА_7 і визнавши за нею право приватної власності на відокремлені частини житлового комплексу, що відповідають розміру 1/2 частки спільного сумісного майна набутого за час проживання ОСОБА_7 із ОСОБА_9 однією сім'єю без реєстрації шлюбу;

виділити в натурі ОСОБА_7 1/2 частку земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4, на якій відповідно розміщена відокремлена частка житлового комплексу, що передається ОСОБА_7 в результаті його поділу в натурі.

05.12.2017 року ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

27.02.2018 року представник позивача - адвокат ОСОБА_2 уточнив позовні вимоги в частині нерухомого майна, які були прийняті судом 16.03.2018 року, просив визнати за ОСОБА_7 право власності на 1/2 спільного сумісного майна набутого за час проживання ОСОБА_7 із ОСОБА_9 однією сім'єю без реєстрації шлюбу, а саме: на домоволодіння з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_5 у складі: домоволодіння, яке складається з двох житлових будинків: житловий будинок (літ. «А-1») загальною площею 63,2 кв. м., житловою площею 32,0 кв.м., житловий будинок (літ. «Л-1») загальною площею 59,6 кв.м., житловою площею 34,1 кв.м., з надвірними будівлями та спорудами, а саме: літня кухня-сарай з погрібом (літ. «Б»)? сарай (літ. «В»), гараж - літня кухня з погрібом (літ. «Г»), сарай-лазня (літ. «Д»), навіс (літ. «Ж»), навіс (літ. «З»), альтанка (літ. «К»), паркан (№1), ворота (№2), убиральня (№3), зареєстроване Балаклійським бюро технічної інвентаризації за № .09.2009 року на підставі рішення XXV сесії V скликання Петрівської сільської ради від 22.07.2009 року №312 та виданого на його підставі виконавчим комітетом Петрівської сільської ради Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 04.09.2009 року та земельну ділянку, на якій воно розташоване; та поділити це домоволодіння з надвірними будівлями в натурі.

Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 16.03.2018 року в задоволенні клопотання представника позивача - адвоката ОСОБА_2 про залишення частини позовних вимог без розгляду відмовлено.

Позивач ОСОБА_7 та її представник - адвокат ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримали уточнені позовні вимоги та просили задовольнити позов.Позивач зазначила, що з ОСОБА_9 вона познайомилась у серпні 1994 року, коли ні вона, ні він не проживали у шлюбі. Поспілкувавшись 2-3 тижні, вони вирішили жити разом у його квартирі в АДРЕСА_1. ОСОБА_9 з молодшим братом організував інвестиційну компанію, де вона з 01.02.1996 року працювала- була менеджером по цінним паперам. Позивачка разом із ОСОБА_9 та його братом були одними із засновників цієї фірми. З 1998 року вони разом почали виїзжати за кордон на відпочинок. У них було багато спільних інтересів: яхтклуб, авторська книга, вони вели активний спосіб життя. ОСОБА_7 працювала на фірмі брата до пенсії. ОСОБА_9 створив ще одну фірму, де позивачка працювала після виходу на пенсію ще 9 років, була заступником директора. Бюджет був спільний. У 1999 році вони купили квартиру в АДРЕСА_6. Ремонтом та дизайном займалась вона, а вже у кінці 2000 року вони разом туди переїхали проживати, де вона проживає до теперішнього часу, а квартиру по АДРЕСА_1 вони вирішили віддати доньці ОСОБА_3. Ще до їхнього знайомства у ОСОБА_9 була хвороба легень, вона змушувала його проходити лікування з цього приводу. Вони довго думали купити будиночок в селі, а в 2006 році в с. Завгороднє відпочивав родич ОСОБА_9, саме тому вони вибрали будинок АДРЕСА_4 та купили його у вересні 2006 року, сусідній будинок вони також купили та об'єднали в одне подвір'я.

У 2011 році ОСОБА_9 вирішив жити в селі постійно, але фірма потребувала дуже великих зусиль. ОСОБА_7 обрали генеральним директором, де вона пропрацювала 3 роки, у неї було авто з водієм, її привозили та відвозили в с. Завгороднє. У серпні вони завжди їздили у Крим в бард-клуб. Однак у 2014 році стан здоров'я ОСОБА_9 значно погіршився, проживати у місті він не хотів, тому ОСОБА_7 переїхала на постійне місце проживання в с.Завгороднє. Раз на місяць вона виїжджала у м.Харків. У них було 2 автомобілі: один в селі, інший у позивачки. Весною 2014 року у ОСОБА_9 почалися проблеми з нирками: набряк, подагра. З цього часу почали приїжджати їхні діти та онуки. Спілкуватися з донькою ОСОБА_3 їй було важко, з ОСОБА_5 легше. ОСОБА_9 як міг так и налагоджував їхні стосунки з дітьми, вони приїжджали на 2-3 тижні. ОСОБА_9 та ОСОБА_7 ніколи не афішували своїх доходів, однак ОСОБА_3 була впевнена, що все належить її батькові. Обидві доньки практично не працювали, батько їх фінансово підтримував, позивачка не була проти.

ОСОБА_3 повідомила, що буде лікувати батька самостійно (оскільки вона біолог). Коли вона почала лікувати ОСОБА_9, йому ставало гірше (одним часом вона стала давати йому корицю). У нього були великі набряки, лопалась шкіра, тіло було в ранах.

ІНФОРМАЦІЯ_13 ОСОБА_3 приїхала на постійне місце проживання в с.Завгороднє. Наступного дня у ОСОБА_7 був ювілей 65 років. ОСОБА_3 затіяла скандал із сестрою ОСОБА_5 та донькою, вони зібрали речі та поїхали до Харкова. ОСОБА_9 сказав позивачці, що ОСОБА_3 буде жити в с. Завгороднє, йому було шкода її, він дуже її любив. Вони заселили ОСОБА_3 в гостьовому будиночку (5 кімнат), однак вона весь час знаходилась в їхньому будиночку, який пристосований тільки для двох.

Зі слів позивачки так тривало 8 місяців, та ОСОБА_3 робила все, щоб позбавитись ОСОБА_7 Їй було шкода ОСОБА_9, однак вона не знала, чим йому допомогти, він вірив своїй доньці ОСОБА_3.

У березні 2016 року ОСОБА_7 поїхала у м. Харків заплатити платежі за квартиру, однак більше не змогла повернутися в с. Завгороднє. Повернувшись через 3 місяці побачила, що ОСОБА_9 дуже погано виглядав, та повідомив, що вони з ОСОБА_3 експериментують, тому що в лікарні його залікують. ОСОБА_7 повернулась до Харкова, з того часу вони спілкувались тільки по телефону.

ІНФОРМАЦІЯ_4 позивачці зателефонували сусіди із с.Завгороднє та повідомили, що ОСОБА_9 помер від зупинки серця. ОСОБА_7 поїхала зі своїм сином в с.Завгороднє, там ОСОБА_9 поховали. На 9 днів вона приїхала в село, будинок був закритий, однак там знаходилась ОСОБА_8, дітей не було. У присутності сусідів та ОСОБА_8 позивачка зібрала частину своїх речей.

Відповідачка ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечували проти позову. Відповідачка зазначила, що вона не чула, щоб батьки ОСОБА_9 та ОСОБА_8 ініціювали розлучення. В 1994 році батько почав свій новий бізнес і ОСОБА_7 була його підлеглою. ОСОБА_3 проживала окремо від батьків, у 2004 році вона дізналася, що батьки розлучилися. Автомобіль Опель був придбаний ОСОБА_9 16.09.2004 року, вона вказана як така, що може керувати цим автомобілем.

Її мати була в офіційному шлюбі з батьком по грудень 2004 року. В 2005-2006 роках батько хворів, у 2007 році купив 3 ділянки з будинками в с. Завгороднє, які надалі були оформлені: одна ділянка під знесення, дві інших об'єднано в одне подвір'я. Батько приїхав в с. Завгороднє проживати в 2007 році. Він хотів залишити своїм дітям маєток. В нього було багато проектів. ОСОБА_9 створив «М-Центр» в 2001 році, керував цим центром із с.Завгороднє, один раз на тиждень він виїжджав в м.Харків по справах. Батько жив у селі. В 2007 році ОСОБА_7 керувала компанією батька, була генеральним директором «М-Центра».

У 2013-2014 роках ОСОБА_9 почав скаржитись на здоров'я, а в нього було багато клопоту від фірми і батько її продав. Останній рік він проживав разом з донькою ОСОБА_3. Вони всі разом: ОСОБА_3, ОСОБА_5 та колишня дружина ОСОБА_8 почали підтримувати його.

З 1994 року по 2013 рік ОСОБА_7 працювала разом з ОСОБА_9, тому в них могли бути ділові та приятельські відносини. ОСОБА_7 періодично приїжджала в с.Завгороднє на свята, у неї був окремий диван.

З 2013 року батько жив на пенсію та на кошти від продажу фірми. Фінансово йому ніхто не допомагав у цей період.

З 10.07.2015 року ОСОБА_3 проживала постійно з батьком до його смерті. З травня 2016 року ОСОБА_8 також проживала в с. Завгороднє. Останні дні вона знаходилась з батьком.

16.03.2018 року представником відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 було подано відзив на позовну заяву ОСОБА_7, у якому зазначено, що вимога позивача про встановлення факту її проживання однією сім'єю з ОСОБА_9 з 1994 року по 2004 рік не підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_7 до ІНФОРМАЦІЯ_7 перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_11, а ОСОБА_9 до 07.12.2004 року перебував у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_8

Щодо вимоги про встановлення факту проживання позивача однією сім'єю з ОСОБА_9 з 07.12.2004 року до часу відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_4, представник відповідача вказав, що позивачем не доведено цього факту, а саме спільного проживання з ОСОБА_9, ведення спільного господарства, наявності спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт тощо. На думку представника відповідача, наданими позивачем доказами доведено лише факт її знайомства із ОСОБА_9 та наявності дружніх відносин із останнім. Згідно акта обстеження сім'ї померлого ОСОБА_9, який проживав без реєстрації у с. Завгороднє Балаклійського району Харківської області, разом із ним тривалий час проживала його дочка - ОСОБА_3, здійснювала догляд за ним, вони вели спільне господарство, мали єдиний бюджет. ОСОБА_3 поховала ОСОБА_9 за свій рахунок.

Щодо позовних вимог про визнання за ОСОБА_7 права власності на 1/2 частину спільного сумісного майна, представник відповідача зазначив, що позивачем не підтверджено її права спільної сумісної власності на зазначене майно. Так, на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 17.07.2007 року єдиним власником житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_4 є ОСОБА_9 Автомобіль Opel, номерний знак НОМЕР_1 було придбано у вересні 2004 року під час перебування ОСОБА_9 у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8 Автомобіль RENAULT KANGOO 2008 року випуску був придбаний ОСОБА_9 Крім того, позивачем не наведено належного опису рухомого майна, яке є предметом позову, та не надано доказів особистого придбання нею або спільного придбання нею з ОСОБА_9 такого майна із визначенням її конкретної частки.

Представник відповідачки ОСОБА_5 - ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечувала проти позову. Зазначила, що ОСОБА_5 з 1999 року проживає окремо від батьків своєю сім'єю, тому їй нічого не відомо з приводу того, яке майно придбав батько та з ким він проживав. Тісних зв'язків ані з сестрою, ані з батьком у неї не було. З 2007 по 2009 рік ОСОБА_5 була секретарем ТОВ «Україна», у цей період ОСОБА_7 також там працювала.

У відзиві на позовну заяву, поданому до суду 09.02.2018 року відповідачем ОСОБА_5, остання просила відмовити в позові ОСОБА_7 Зазначила, що її батьки ОСОБА_9 і ОСОБА_8 з 04.05.1974 року по 07.12.2004 року перебували у зареєстрованому шлюбі, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, за сумісні кошти ними було придбано рухоме та нерухоме майно. За життя ОСОБА_9 був знайомий із ОСОБА_7, у них були ділові та дружні стосунки, певний час вони проводили разом. З серпня 2015 року ОСОБА_9 проживав у АДРЕСА_4, разом дочкою - ОСОБА_3, яка доглядала за ним. З травня 2016 року і по день смерті ОСОБА_9 проживав із ОСОБА_8 Позивач ОСОБА_7 протягом зазначеного часу проживала у м.Харкові та відвідала ОСОБА_9 лише один раз у червні 2016 року, під час приїзду до його будинку за своїми особистими речами. Сімейних відносин між ОСОБА_7 і ОСОБА_9 не було.

Третя особа ОСОБА_8 в судове засідання не з'явилась, від її представника надійшов відзив на позовну заяву та уточнення до неї, в якому зазначає, що перебувала в шлюбі з ОСОБА_9 з 04.05.1974 року по 07.12.2004 року. Від шлюбу вони мають двох дочок: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6 Під час розірвання шлюбу питання щодо поділу спільно нажитого майна подружжям не визначалося у зв'язку з наявністю певних домовленостей між ними. По зазначеній справі ОСОБА_7 просить встановити факт її проживання з ОСОБА_9 однією сім'єю без реєстрації шлюбу понад 21 рік - з серпня 1994 року, тобто за той період, коли вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_9

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та їх представників, показання свідків, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу.

За змістом ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно ст. 74 Сімейного кодексу України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Тобто, при застосуванні статті 74 СК України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України суд повинен встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно. Крім того, для визнання майна, придбаного під час фактичних шлюбних відносин, спільною сумісною власністю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім'ї.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року (справа № 6-148цс12).

Отже, проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов'язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.

Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім'єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов'язків.

Згідно із частиною четвертою статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Ураховуючи викладене, особам, які проживають однією сім'єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти.

Статтею 63 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Пленум Верховного Суду України у постанові № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснив, що при застосуванні ст. 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Судом встановлено, що ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 у с. Завгороднє Балаклійського району Харківської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_8 від 10.11.2016 року (а.с. 85 том 2).

Відповідачі ОСОБА_3 і ОСОБА_5 є дочками ОСОБА_9, що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 90, 92 том 2).

Шлюб між ОСОБА_9 і третьою особою - ОСОБА_8 було зареєстровано 04.05.1974 року, розірвано 07.12.2004 року (а.с. 128, 129 том 2).

Позивач ОСОБА_7 з 01.02.1991 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_11, який помер ІНФОРМАЦІЯ_7.

Після смерті батька - ОСОБА_9 відповідач ОСОБА_5 звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини 05.12.2016 року, відповідач ОСОБА_3 звернулася до нотаріуса із такою заявою 27.12.2016 року (а.с. 83, 91 том 2).

Позивач ОСОБА_13 звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_9 17.02.2017 року (а.с. 97 том 2).

З 26.10.1999 року місце проживання ОСОБА_9 було зареєстровано за адресою: АДРЕСА_6 (а.с. 89 том 2).

Згідно ваучера ЗАТ «Гамалія» від 10.06.2005 року, виданого на ОСОБА_9 і ОСОБА_7 ними було зарезервовано подорож до Туреччини з 12.06.2005 року до 19.06.2005 року (а.с. 22 том 1).

З інформації КЗОЗ «Обласний клінічний спеціалізований диспансер радіаційного захисту населення» Харківської обласної державної адміністрації убачається, що ОСОБА_9 з 22.04.2005 року по 16.05.2005 року проходив стаціонарне лікування у кардіологічному відділенні диспансеру; для зв'язку з родичами зазначено дружину - ОСОБА_7. Також ОСОБА_9 з 29.08.2006 року по 25.09.2006 року проходив стаціонарне лікування у кардіологічному відділенні диспансеру; для зв'язку з родичами зазначено дружину - ОСОБА_15 (а.с. 73 том 2).

Із заявки до договору на туристичне обслуговування ТОВ «Преміо Тревел» від 14.03.2011 року убачається, що ОСОБА_7 було зарезервовано туристичний тур до Туреччини з 23.04.2011 року по 30.04.2011 року на неї та ОСОБА_9 (а.с. 21 том 1).

На копіях світлин, наданих позивачем, зображені ОСОБА_9 разом із ОСОБА_7 та дорослими доньками ОСОБА_9 - відповідачками по справі (а.с. 11, 12 том 1), що було підтверджено представниками відповідачів у судовому засіданні.

Згідно копії акту обстеження сім'ї від 23.08.2016 року, складеного депутатом Петрівської сільської ради у присутності сусідів, на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_9 проживав без реєстрації по АДРЕСА_4; з ним тривалий час проживала та здійснювала догляд за померлим по день його смерті ОСОБА_3; вони вели спільне господарство та мали єдиний бюджет (а.с. 116 том 3).

З копії акту від 29.08.2016 року, убачається, що ОСОБА_7 забрала свої особисті речі з домоволодіння за адресою: АДРЕСА_4 (а.с. 27 том 1).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки OPEL ASTRA легковий седан-В 2004 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, зареєстрований 16.09.2004 року за ОСОБА_9 (а.с. 4 том 3).

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_9, зазначений автомобіль марки RENAULT модель KANGOO легковий універсал-В 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3, зареєстрований 29.07.2009 року за ОСОБА_9 (а.с. 5 том 3).

На підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 17.07.2007 року за ОСОБА_9 було зареєстровано право власності на житловий будинок, загальною площею 59,6 кв.м., житловою площею 34,1 кв.м., з надвірними будівлями: літня кухня-сарай літер «Г», погріб літер «Д», що підтверджується копією договору, витягу з державного реєстру правочинів, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 88-90 том 1).

Згідно витягу із погосподарської книги № 2 (село Завгороднє) Петрівської сільської ради Балаклійського району Харківської області станом на 01.01.2007 року власником житлового будинку по АДРЕСА_4 є ОСОБА_9. Рік побудови житлового будинку - 1961, загальна площа 59,6 кв.м., житлова площа 34,1 кв.м. (а.с. 87 том 1).

На підставі рішення ХХV сесії V скликання Петрівської сільської ради від 22.07.2009 року № 312 ОСОБА_9 04.09.2009 року було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно. Згідно цього свідоцтва ОСОБА_9 є власником домоволодіння з надвірними будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_5. Домоволодіння складається з двох житлових будинків: житловий будинок (літ. «А-1») загальною площею 63,2 кв.м, житловою площею 32,0 кв.м., житловий будинок (літ. «Л-1») загальною площею 59,6 кв.м, житловою площею 34,1 кв.м, з надвірними будівлями та спорудами, а саме: літня кухня-сарай з погрібом (літ. «Б»)? сарай (літ. «В»), гараж - літня кухня з погрібом (літ. «Г»), сарай-лазня (літ. «Д»), навіс (літ. «Ж»), навіс (літ. «З»), альтанка (літ. «К»), паркан (№1), ворота (№2), убиральня (№3). Право власності ОСОБА_9 на домоволодіння з надвірними будівлями зареєстровано 15.09.2009 року (а.с. 2, 3 том 3).

На підтвердження того, що позивач працювала, мала самостійний дохід, нею надано суду копії декларацій про доходи за 2001-2003 роки (а.с. 13-18 том 1), інформацією податкової інспекції про доходи за 2012-2013 роки (а.с. 19 том 1), копію заяви на видачу готівки - грошових коштів з поточного рахунку у банку від 11.04.2012 року (а.с. 20 том 1), копію відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за 1999-2013 роки (а.с. 92, 93 том 3), копію виписки Пенсійного фонду України форми ОК-5 «Індивідуальні відомості про застраховану особу» (а.с. 94-98 том 3).

Свідок ОСОБА_16 пояснив, що він є братом ОСОБА_9 Знайомий із ОСОБА_7 з 1996 року, вона перебувала із ОСОБА_9 у цивільному шлюбі з 1996 року. У нього з братом був спільний бізнес з 1994 року до дня його смерті. ОСОБА_9 наполіг, щоб він включив ОСОБА_7 до засновників фірми. Коли він бував у ОСОБА_9 у с. Завгороднє, ОСОБА_7 перебувала там також. Їздив у с.Завгороднє не частіше одного разу на два місяці. Фінансові можливості сімей ОСОБА_3 і ОСОБА_5 були обмежені, їм допомагали місцеві мешканці.

Свідок ОСОБА_17 пояснив, що він знайомий із ОСОБА_7 з 1997 року. Він працював на фірмі ОСОБА_9, де також працювала позивач. Працював на цій фірмі до 2015 року, зокрема водієм ОСОБА_7, яка була його начальником. Він вважав ОСОБА_9 і ОСОБА_7 чоловіком і дружиною. Він бував у них вдома як у м.Харкові, так і в с. Петрівське, налаштовував у них комп'ютер.

Свідок ОСОБА_18 пояснила, що проживає у АДРЕСА_6, є сусідкою ОСОБА_7 ОСОБА_9 із ОСОБА_7 близько 18 років тому купили квартиру у будинку, в якому вона на той час проживала. Років 10 тому їй стало відомо, що у них є дача. Вона не знала, що шлюб між ними не зареєстровано.

Свідок ОСОБА_19 пояснила, що проживає у АДРЕСА_6, є сусідкою ОСОБА_7 з 1999 року. ОСОБА_7 вела спільне господарство із ОСОБА_9 Свідок вважала їх подружжям. Коли вони у 1999 році робили ремонт у квартирі, то у квартирі свідка відпали шпалери і ОСОБА_9 відновив їй ремонт. ОСОБА_7 працювала, у п'ятницю ввечері їхала у с. Завгороднє, а в понеділок, вівторок поверталася. Востаннє свідок бачила ОСОБА_9 у 2014-2015 році.

Свідок ОСОБА_20 пояснив, що проживає у м. Харкові. З 2000 року він був сусідом ОСОБА_7 і ОСОБА_9 Регулярно бачив, як вони приїжджали на автомобілі, заходили до будинку, та виходили з нього, гуляли із собакою. ОСОБА_9 потім поїхав на дачу у с. Завгороднє і він з ним не бачився 3-4 роки.

Свідок ОСОБА_21 пояснила, що проживає у с. Завгороднє Балаклійського району. Знайома з ОСОБА_9 і ОСОБА_7 з 2008 року. ОСОБА_7 - дружина ОСОБА_9 Спочатку вони приїжджали у с. Завгороднє у вихідні. Вона допомагала їм годувати собаку, готувала їм їжу. Свідок купувала продукти. ОСОБА_3 не приїжджала до них один рік з 2008 року та у 2013-2014 роках. ОСОБА_3 жила у гостьовому будинку, писала дисертацію. ОСОБА_7 не проживала у с.Завгороднє 3-4 місяці перед смерю ОСОБА_9

Свідок ОСОБА_22 пояснив, що проживає по АДРЕСА_7. Знайомий з ОСОБА_9 і ОСОБА_7 з 2007 року. Вони купили два сусідні будинки. ОСОБА_9 представив йому ОСОБА_7 як свою дружину. Вони заселилися до будинку у 2008 році. У свідка з ними були дружні стосунки. Вони зустрічалися у будинку, святкували у ОСОБА_9 новий рік з 2008 року. На святкуванні були присутні ОСОБА_7, дружина свідка, інші сусіди. Кожного року вони разом їздили у табір у бард. Свідок возив ОСОБА_7 до м. Харків, мав довіреність від ОСОБА_9 ОСОБА_7 їздила на роботу, потім заїжджали до магазинів, де вона купувала продукти, фільтри для води, корм для собаки, інші речі. Перші два роки ОСОБА_3 не приїжджала до них, потім стала їздити, особливо влітку. ОСОБА_8 з 2012 року привозила онуків на 1-2 тижні і від'їжджала. Останні півроку у будинку жила ОСОБА_3, писала дисертацію. У день смерті ОСОБА_9 свідок вранці спілкувався із ним, а о 16 годині ОСОБА_3 зателефонувала йому, повідомила, що батько не дихає. Свідок прийшов до них та викликав швидку допомогу.

Свідок ОСОБА_23 пояснив, що знайомий з ОСОБА_9 з 2006 року, коли він купив будинок, вони спілкувалися під час ремонту будинку. ОСОБА_7 - дружина ОСОБА_9 Ремонт тривав 3-4 роки, під час ремонту у будинку можна було жити. ОСОБА_3 під час ремонту у будинку не було. Востаннє бачив ОСОБА_9 влітку 2015 року.

Свідок ОСОБА_24 пояснив, що знайомий із ОСОБА_7 і ОСОБА_9 по яхт-клубу. З 1993 року по 2012 рік вони періодично спілкувалися. З 2012 року до ІНФОРМАЦІЯ_8 він приїжджав у с. Загороднє двічі на рік, на один день (усього разів вісім). ІНФОРМАЦІЯ_8 він бачив ОСОБА_7 у с. Завгороднє, вона готувала їжу, подавала на стіл. До цього ще був на одному дні народження. ОСОБА_9 говорив йому, що живе із ОСОБА_7

Встановлення факту сумісного проживання позивача однією сім'єю з ОСОБА_9 з 07.12.1994 року по день смерті останнього - ІНФОРМАЦІЯ_4, має для позивача юридичне значення, оскільки цей факт породжує юридичні наслідки, а саме визнання за позивачем права власності на частку у спільному майні.

Аналізуючи пояснення сторін, їх представників, свідків, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про наявність підстав вважати, що ОСОБА_7 та ОСОБА_9 тривалий час спільно проживали, спочатку разом в квартирі по АДРЕСА_6, а пізніше в с. Завгороднє. Вони були пов»язані спільним побутом, інтересами, мали спільні права та обов»язки. Тобто, їх стосунки характеризуються як сімейні. В зв»язку з цим суд вважає за можливе встановити факт їх проживання однією сім»єю.

Посилання відповідача ОСОБА_3 та представників відповідачів на те, що спілкування ОСОБА_7 та ОСОБА_9 не носило характеру сімейних стосунків, голослівні, оскільки вони не надали пояснень суду, який же характер носили стосунки двох дорослих людей протилежної статі, які тривалий час працювали разом, відкрито для оточуючих та їхніх дорослих дітей проживали в одній квартирі, потім в будинку, разом відпочивали, фотографувались, разом приймали гостей.

Беручи до уваги те, що ОСОБА_11, з яким ОСОБА_7 перебувала у зареєстрованому шлюбі, помер 21.04.2001 року, а шлюб між ОСОБА_9 і ОСОБА_8 було розірвано 07.12.2004 року, позовні вимоги про встановлення факту сумісного проживання позивача однією сім'єю з ОСОБА_9 без реєстрації шлюбу підлягають задоволенню частково, з 07 грудня 2004 року до ІНФОРМАЦІЯ_4.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 СК України на майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу

Судом встановлено, що придбані за час спільного проживання ОСОБА_7 та ОСОБА_9 будинок за адресою: АДРЕСА_5 та автомобіль марки RENAULT модель KANGOO легковий універсал-В 2008 року випуску,є їх спільною сумісною власністю. За вимогами ст.ст.60,70 СК України та при поділі частки майна є рівними. Отже, суд визнає за ОСОБА_7 право власності на 1/2 частину спільного сумісного майна набутого за час проживання з ОСОБА_9 однією сім»єю без реєстрації шлюбу на домоволодіння з надвірними будівлями, розташоване за адресою: АДРЕСА_5, зареєстроване Балаклійським Бюро технічної інвентаризації за № 16472183 від 15.09.2009 року та автомобіль марки RENAULT модель KANGOO легковий універсал-В 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3, зареєстрований за ОСОБА_9, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_9.

Позовні вимоги в частині визнання права власності на ? частку автомобіля марки Opel та ще на 186 найменувань рухомого майна за позивачкою не підлягають задоволенню за таких підстав.

Згідно роз'яснень, які містяться у п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб (ч.4 ст.65 СК).

Майно, яке перелічено в позовній заяві, крім домоволодіння з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_5 та автомобіля марки RENAULT Kangoo 2008 випуску, не можуть бути визнані об'єктами спільної власності, оскільки суду не було надано доказів існування вказаного майна і відповідно зазначене майно поділу не підлягає.

Що стосується визнання права власності за ОСОБА_7 на автомобіль марки Opel, то ця позовна вимога також не підлягає задоволенню, оскільки відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки OPEL ASTRA легковий седан-В 2004 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, зареєстрований 16.09.2004 року за ОСОБА_9, тобто в той час, як він перебував у офіційному шлюбі з ОСОБА_8

Відповідно до ч.1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Ввідповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Ч. 1, 3 ст. 2 СК України встановлено, що Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір'ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання. Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та (або) майнові відносини між іншими членами сім'ї, визначеними у ньому.

Згідно ч. 2, 4 ст. 3 СК України: сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Ст. 21 СК України встановлено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя.

Згідно ст. 27 СК України державна реєстрація шлюбу встановлена для забезпечення стабільності відносин між жінкою та чоловіком, охорони прав та інтересів подружжя, їхніх дітей, а також в інтересах держави та суспільства. Державна реєстрація шлюбу засвідчується Свідоцтвом про шлюб, зразок якого затверджує Кабінет Міністрів України.

Поняття «проживання однією сім'єю» та «член сім'ї» не є тотожними.

Особа може бути близьким родичем спадкодавця, тобто відноситися до членів сім'ї, проте не проживати з ним однією сім'єю.

Центральною ознакою проживання спадкоємця однією сім'єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім'ї. При цьому важливою, проте не основною ознакою, є проживання в одному приміщенні зі спадкодавцем.

Норма ст. 1264 ЦК розрахована в перше чергу на те, щоб надати право на спадкування другому з «фактичного подружжя», тобто особі, яка перебувала зі спадкодавцем у фактичних шлюбних відносинах без державної реєстрації шлюбу.

Вказана правова позиція випливає також з п. 21 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування».

Проживання ОСОБА_7 та ОСОБА_9 без реєстрації шлюбу не є підставою для виникнення у позивача права на спадкування за законом у першу чергу на підставі статті 1261 ЦК України, так само як і права на спадкування обов'язкової частки у спадщині.

Вказана позиція суду узгоджується з положеннями СК України, ЦК України, а також п. 21 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування».

Отже, позовні вимоги в частині визнання права ОСОБА_7 на спадкування спадщини ОСОБА_9 разом із спадкодавцями 1 черги не підлягають задоволенню.

Що стосується вимоги про поділ в натурі домоволодіння з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_5 та на земельну ділянку, на якій воно розташоване, передавши ОСОБА_7 і визнавши за нею право приватної власності на відокремлені частини означеного нерухомого майна, які відповідають розміру ? частки спільного сумісного майна, набутого за час проживання ОСОБА_7 із ОСОБА_9 однією сім»єю без реєстрації шлюбу, суд зазначає наступне.

Згідно ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Згідно ч.1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Як роз'яснено у п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 04 жовтня 1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» при поділі жилого будинку суд зобов»язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена (ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику.

Отже, звертаючись до суду з зазначеною позовною вимогою необхідно обґрунтувати технічну можливість виділити частку. Таким обґрунтуванням, зазвичай, є висновок судової будівельно-технічної експертизи, який за своєю суттю, дублює/заміняє Висновок БТІ. Окрім того, для економії часу (оскільки судова експертиза може виконуватися більше 6 місяців), співвласник може замовити проведення такої експертизи в приватному порядку до звернення з позовом.

Не зважаючи на те, що через канцелярію суду були неодноразово надіслані клопотання про призначення судово-будівельних експертиз (27.02.2018 року та 05.12.2017 року), однак в судовому засіданні дані клопотання заявлені не були, отже питання про їх призначення не вирішувалось, тому суд не має можливості зазначити в рішенні, яка відокремлена (ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику, оскільки для цього необхідні спеціальні знання.

Керуючись ст.ст. 356,358,367,1258,1261,1264 ЦК, ст.ст.2,3,4,21,27 СК, 258, 265, 273 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_7, інтереси якої представляє адвокат ОСОБА_2, до ОСОБА_3, ОСОБА_5, за участі третьої особи ОСОБА_8, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, про визнання права власності на 1/2 частину спільного сумісного майна набутого за час проживання однією сім»єю без реєстрації шлюбу, про поділ в натурі домоволодіння з надвірними будівлями, виключення ? частини майна набутого за час проживання однією сім»єю без реєстрації шлюбу із складу спадкового майна та визнання права на спадкування спадщини разом з спадкоємцями першої черги - задовольнити частково.

Встановити факт проживання ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, із ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, однією сім»єю без реєстрації шлюбу з 07 грудня 2004 року до ІНФОРМАЦІЯ_4.

Визнати право власності за ОСОБА_7 на 1/2 частину спільного сумісного майна набутого за час проживання з ОСОБА_9 однією сім»єю без реєстрації шлюбу, а саме на:

домоволодіння з надвірними будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_5, зареєстрованого Балаклійським Бюро технічної інвентаризації за № 16472183 від 15.09.2009 року;

автомобіль марки RENAULT модель KANGOO легковий універсал-В 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3, зареєстрований за ОСОБА_9, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_9.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Харківської області через Балаклійський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання: АДРЕСА_8, паспорт серії НОМЕР_10, виданий Київським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 21.05.1996 року, рнокпп НОМЕР_4.

Відповідач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, місце проживання: 61140, АДРЕСА_1, паспорт серії НОМЕР_11, виданий Червонозаводським РА УМВС України в Харківській області 01.04.1998 року, рнокпп НОМЕР_5.

Відповідач: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6 місце проживання: 61085, АДРЕСА_2, паспорт серії НОМЕР_12, виданий Київським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 16.04.1998 року, рнокпп НОМЕР_6.

Третя особа: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, місце проживання: 61058,АДРЕСА_3, паспорт серії НОМЕР_13, виданий Київським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 11.05.2005 року, рнокпп НОМЕР_7.

Повний текст рішення складено 23.03.2018 року.

Суддя В.М. Тімонова