ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

07 листопада 2018 року

м. Харків

справа № 633/30/18

провадження № 22ц/818/871/18

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів - Піддубного Р.М., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря - Брулевича В.В.,

ім'я (найменування) сторін:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - Виконком Новобурлуцької сільської ради Печенізького району Харківської області,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Печенізького районного суду Харківської області від 10 липня 2018 року в складі судді Смирнова В.А.,

у с т а н о в и в:

В січні 2018 року ОСОБА_1 звернувся у суд із позовом до Виконкому Новобурлуцької сільської ради Печенізького району Харківської області та просив визнати за ним право власності на житловий будинок літ. «А», загальною площею 60,4 кв.м., житловою площею 36,4 кв.м., господарські споруди та будівлі: ганок (веранда) літ. «а», сарай літ. «В», погріб літ. «Г», вбиральня (туалет) літ. «У», свердловина літ. «К», паркан (огорожа) із залізними воротами та хвірткою літ. «Л», що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 в порядку набувальної давності.

Позовна заява мотивована тим, що, починаючи з осені 2007 року він добросовісно, відкрито та безперервно володіє та користується житловим будинком АДРЕСА_1. У вказаний будинок він вселився з дозволу відповідача; здійснює поточний та капітальний ремонт; сплачує платежі за електроенергію. Як виявилося пізніше, житловий будинок, в якому він проживає побудований в 1956 році ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Спадкоємці померлого свої права на спадщину не заявляли. Тому, з підстав, передбачених статтею 344 ЦПК України, просив визнати за ним право власності на вказане нерухоме майно в порядку набувальної давності.

Новобурлуцька сільська рада Печенізького району Харківської області позовні вимоги визнала, проти задоволення позову не заперечувала.

Рішенням Печенізького районного суду Харківської області від 10 липня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю, якщо таке майно існує. Якщо будівля чи споруда не є об'єктом нерухомості, прийнятим до експлуатації, право на таке майно не зареєстроване в установленому порядку, то підстави визнання права власності за статтею 344 ЦПК України відсутні.

03 серпня 2018 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу до Апеляційного суду Харківської області. Посилаючись на підстави, передбачені статтею 376 ЦПК України, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не надано належної оцінки всім обставинам справи та наданим доказам на підтвердження позовних вимог.

Ухвалою судді Апеляційного суду Харківської області Кругової С.С. від 11 вересня 2018 року відкрито апеляційної провадження по даній справі.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 14 вересня 2018 року справа призначалася до судового розгляду.

Згідно з підпунктом 3 пункту 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим законом.

Відповідно до пункту 8 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон № 2147-VIII), що набув чинності 15 грудня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Указом Президента України від 29 грудня 2017 року № 452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» Апеляційний суд Харківської області ліквідовано та утворено Харківський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Харківську область, з місцезнаходженням у місті Харкові.

02 жовтня 2018 року вказану апеляційну скаргу передано до Харківського апеляційного суду.

02 жовтня 2018 року до суду апеляційної інстанції від Новобурлуцької сільської ради Печенізького району Харківської області надійшов відзив на апеляційну скаргу. Відповідач зазначає, що визнає апеляційну скаргу, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову ОСОБА_1

Відзив мотивовано тим, що керівництво Новобурлуцької сільської ради Печенізького району Харківської області надало дозвіл громадянину ОСОБА_1 на заселення домоволодіння АДРЕСА_1 У будинку проживало подружжя ОСОБА_2. Спадкоємці відсутні. ОСОБА_1 проживає у вказаному домоволодінні протягом десяти років, добросовісно та відкрито користується майном та веде присадибне господарство.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (пункт 1 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Матеріали справи свідчать, що згідно з технічним паспортом в АДРЕСА_1 знаходиться домоволодіння: будинок літ. «А», загальною площею 60,4 кв.м., житловою площею 36,4 кв.м.; господарські споруди та будівлі: ганок (веранда) літ. «а», сарай літ. «В», погріб літ. «Г», вбиральня (туалет) літ. «У», свердловина літ. «К», паркан (огорожа) із залізними воротами та хвірткою літ. «Л».

Відповідно до довідки Виконкому Новобурлуцької сільської ради Печенізького району Харківської області від 22 серпня 2017 року № 367 та Акту про фактичне проживання ОСОБА_1 проживає у вказаному будинку з 2007 року та по теперішній час.

Частиною 1 статті 344 ЦК України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

За загальними правилами, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

Право власності на стороні володільця за давністю виникає поза волею та незалежно від волі колишнього власника. Добросовісне володіння означає, що особа не знала і не повинна була знати, що володіє річчю незаконно.

При цьому слід враховувати, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб'єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов'язків. Позивачі, як незаконні володільці, протягом всього часу володіння майном повинні бути впевнені, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього. У такому випадку при вирішенні питання щодо визнання права власності на майно в порядку набувальної давності слід виходити з того, що задоволення таких вимог можливе лише за наявності необхідних умов, а саме: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння.

Крім того, за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем, і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

Звертаючись у суд із позовом, позивач вказував, що житловий будинок АДРЕСА_1, в якому він проживає, побудований в 1956 році ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Спадкоємці померлого свої права на спадщину не заявляли.

Однак, в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та представник Новобурлуцької сільської ради Печенізького району Харківської області пояснили, що у померлого ОСОБА_2 є спадкоємець - син ОСОБА_3. Саме він дозволив ОСОБА_1 проживати у вказаному будинку та не заперечує проти набуття останнім права власності на нього за рішенням суду.

Згідно з встановленими судом апеляційної інстанції обставинами спірне домоволодіння є самочинним будівництвом. При цьому, позивачем не надано доказів на підтвердження реєстрації прав на новостворений об'єкт нерухомого майна за будь-якою особою, а також не надано рішення про виділення земельної ділянки під будівництво житлового будинку, дозвільних документів на право виконання будівельних робіт з будівництва об'єкту та вводу його в експлуатацію у встановленому законом порядку.

За таких обставин та з урахуванням положень статтей 328, 331 ЦК України правові підстави для задоволення позову, згідно з положеннями статті 344 ЦК України, відсутні.

Викладене свідчить про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги. Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, постановленим з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують, фактично зводиться до переоцінки доказів, яким судом надана належна оцінка.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).

Оскільки позов задоволенню не підлягає, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 382, 383, 384, 389 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Печенізького районного суду Харківської області від 10 липня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 12 листопада 2018 року.

Головуючий А.В. Котелевець

Судді Р.М. Піддубний

О.Ю. Тичкова