У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" листопада 2018 р.

м. Київ

справа № 755/31014/14

провадження № 6/755/1206/18

Дніпровський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді Галагана В.І., за участю секретаря Ламбуцької Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва подання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лисенка Сергія Олексійовича, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», ОСОБА_2, про примусове проникнення до житла,

ВСТАНОВИВ:

Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Лисенко С.О. звернувся до суду із поданням про примусове проникнення до квартири АДРЕСА_1 з метою опису та арешту майна, що належить ОСОБА_2, мотивуючи тим, що на виконанні у приватного виконавця Лисенка С.О. знаходиться виконавчий лист № 755/31014/14 від 23.12.2015 року, виданий Дніпровським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» боргу в сумі 669 120,27 грн., оскільки добровільно виконати виконавчий документ боржник відмовляється, ігнорує виклики приватного виконавця, чим чинить перешкоди виконавцю в проведенні виконавчих дій та унеможливлює виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 439 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Лисенко С.О. в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлявся шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, з огляду на обмежений діючим процесуальним законом термін розгляду даної категорії справ.

Вивчивши матеріали подання, суд дійшов наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 439 Цивільного процесуального кодексу України, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів». Приватний виконавець здійснює примусове виконання рішень, передбачених статтею 3цього Закону, крім рішень та обмежень, визначених у ч. 2-4 ст. 5 цього Закону.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» визначені заходи примусового виконання рішень. Заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Як убачається з матеріалів справи, 20.06.2018 року приватним виконавцем Лисенком С.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 56645543 з примусового виконання виконавчого листа Дніпровського районного суду м. Києва № 755/31014/15 від 23.12.2015 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» боргу в сумі 669 120,27 грн.

В межах здійснення примусового виконання виконавчого листа № 755/31014/15 від 23.12.2015 року, приватним виконавцем складено акти, зокрема, відповідно до Акта від 14.06.2018 року при виході виконавця за місцем проживання боржника за адресою: м. Київ, пр.-т Ватутіна, б. 10, кв. 28 ніхто двері не відчинив, боржника не виявлено. (аркуш подання 87)

Разом з тим, зміст подання не містить обґрунтованих підстав здійснення приватним виконавцем виконавчих дій в межах виконавчого провадження ВП № 56645543 до відкриття цього провадження, оскільки постанову про відкриття виконавчого провадження винесено 20.06.2018 року, а вихід на адресу боржника виконавцем здійснено 14.06.2018 року, тобто до відкриття виконавчого провадження.

Крім того, матеріали подання містять ряд актів про вихід виконавця за адресою боржника, аналогічного змісту, однак матеріали подання не містять жодного доказу фактичного здійснення приватним виконавцем таких виконавчих дій, з огляду, зокрема, на відсутність доказів опитування сусідів боржника тощо, тому такі акти носять формальний характер та не можуть бути доказом здійснення виконавцем виконавчих дій.

Крім того, звертаючись до суду з поданням про примусове проникнення до житла, приватний виконавець Лисенко С.О. не долучив процесуальних документів, які мали свідчили про проведення примусового виконання виконавчого листа, серед іншого доказів, які мали підтвердити здійснення необхідного обсягу виконавчих дій виконавцем в період з червня 2018 року по день звернення з даним поданням до суду, як і відсутні дані про дійсне місце проживання боржника, що унеможливлює вирішення питання про наявність правових підстав проведення будь-яких виконавчих дій саме за адресою: АДРЕСА_2. Крім того, до матеріалів подання долучено Витяг з Державного реєстру речових прав від 20.06.2018 року, відповідно до якого ОСОБА_2 належить на праві власності лише 1/6 частина квартири АДРЕСА_3, однак приватним виконавцем не надано правового обґрунтування наявності підстав для примусового проникнення до житла, власниками якого є особи, що не являються сторонами виконавчого провадження.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що подання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лисенка Сергія Олексійовича, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», ОСОБА_2, про примусове проникнення до житла не підлягає задоволенню, оскільки виконавцем не вжито повний обсяг заходів, визначених законодавством про виконавче провадження щодо примусового виконання судового рішення, не використанні всі права, надані приватним виконавцям, спрямованих на своєчасне та повне вчинення виконавчих дій.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 5, 10, 18 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 432 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лисенка Сергія Олексійовича, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», ОСОБА_2, про примусове проникнення до житла - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом п'ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасники судового розгляду мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складено 14 листопада 2018 року.

Суддя: В.І. Галаган