Справа 688/3170/17
№ 2/688/74/18
Рішення

іменем України

28 лютого 2018 року Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді Березової І.О.

при секретарі Грицак Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Шепетівки

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до

Шепетівської міської державної нотаріальної контори Хмельницької області в особі державного нотаріуса ОСОБА_2

про визнання недійсними та скасування свідоцтв про право на спадщину за законом,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом від 24 квітня 2017 року спадкової справи №78/2014 р., які зареєстровані в реєстрі за № 601 та за № 603, виданими на його імя, а також зобовязати Шепетівську міську раду державну нотаріальну контору Хмельницької області в особі державного нотаріуса ОСОБА_2 видати відповідно нові свідоцтва про право на спадщину за законом.

В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 24 квітня 2017 року державним нотаріусом Шепетівської міської державної нотаріальної контори Хмельницької області Камфарович ОСОБА_3 йому, ОСОБА_1, як синові спадкодавця ОСОБА_4, яка померла 25 лютого 2014 року, були видані два свідоцтва про право на спадщину за законом:

за першим свідоцтвом від 24 квітня 2017 року, спадкова справа №78/2017, зареєстровано в реєстрі за № 601, видано свідоцтво на 1/10 частку в праві спільної часткової власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться по вул. Поліщука, буд. 36 в с. Ленківці Шепетівського району, який належав померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Нетішинською державною нотаріальною конторою Хмельницької області 25 листопада 2005 року за реєстровим №2259, зареєстрованого в Шепетівському міжміському бюро технічної інвентаризації Хмельницької області 29 листопада 2005 року, реєстраційний номер 12032394;

за другим свідоцтвом від 24 квітня 2017 року в цій самій спадковій справі №78/2014, зареєстрованим в реєстрі за № 603, видано свідоцтво на 1/10 частку в праві спільної часткової власності на земельну ділянку, розміром 2,0758 гектарів в межах згідно з планом, цільове призначення якої ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Ленковецької сільської ради Шепетівського району, кадастровий номер :003:0008 та яка належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №052992, виданого Шепетівським районним відділом земельних ресурсів Хмельницької області 16 січня 2008 року згідно з розпорядженням Шепетівської районної державної адміністрації Хмельницької області від 21 березня 2006 року №130/2006. В обох спірних свідоцтвах державний нотаріус ОСОБА_2 вказала, що спадщина складається з 1/10 частки в праві спільної часткової власності на обидва обєкти спадкування. Вважає, що нотаріусом помилково було визначено його обовязкову частку, оскільки йому, як спадкоємцю по закону, належить 8/10 частки спільної часткової власності на ці обєкти. Оскільки на день смерті матері він був пенсіонером, тому має право на обовязкову частку у спадщині і вона складає не 1/10 частки у спадщині, а 1/8. Нотаріусом йому було відмовлено у видачі нових свідоцтв про право на спадщину, а тому за вказаних обставин позивач змушений звернутися до суду з даним позовом.

Позивач та його представник адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити. Надалі позивач відмовився від послуг адвоката, просив справу розглядати без участі останнього.

Завідувач Шепетівської міської державної нотаріальної контори ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечила проти заявленого позову, пояснила, що вона правильно визначила обовязкову частку спадщини між спадкоємцями, що підтверджено Головним територіальним управлінням юстиції у Хмельницькій області. Разом з тим надала до суду заперечення, в якому вказала, що згідно матеріалів спадкової справи №78/2014 встановлено, що у ОСОБА_4, яка померла 25 лютого 2014 року, було 5 дітей: ОСОБА_6, ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9. Її Син ОСОБА_9 ОСОБА_10 помер 18 травня 1984 року, тобто ще до смерті своєї матері, але у нього є дві дочки: ОСОБА_3 та ОСОБА_5. Відповідно до вимог статті 1241 ЦК України та враховуючи всіх спадкоємців за законом спадкодавиці ОСОБА_4 у разі відсутності заповіту кожен спадкоємець успадкував майно померлої за законом в рівних частках: дочка ОСОБА_11 1/5 частку, син ОСОБА_12 1/5 частку, син ОСОБА_13 1/5 частку, син ОСОБА_14 1/5 частку, діти померлого сина ОСОБА_10 онуки ОСОБА_3 та ОСОБА_5 1/5 частку. ОСОБА_15 статті 1241 ЦК малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Таким чином, частка непрацездатного за віком ОСОБА_1 складає половину від 1/5, тобто 1/10 частку. Крім того, в показах сторін зазначено лише про чотирьох дітей померлої ОСОБА_4, про брата ОСОБА_9, який помер ще до настання смерті ОСОБА_6 сторони не вказали, тому в рішенні зазначено 1/4, а не 1/5 частка. В звязку з наведеним просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Третя особа ОСОБА_6 в судовому засіданні просила повністю відмовити в задоволенні позовної заяви, оскільки у неї та позивача був ще один брат ОСОБА_9, який помер 18 травня 1984 року, ще до смерті своєї матері, у нього залишилось двоє дітей: дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочка ОСОБА_16, ІНФОРМАЦІЯ_2. Саме з цієї кількості спадкоємців нотаріус обрахувала частки кожного із спадкоємців за законом, відповідно до яких їй, ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та дітям ОСОБА_9 по 1/5 частці ( 20 %). Разом з тим, спадкодавець залишила заповіт, відповідно до якого вона є єдиною спадкоємицею, позивач на час смерті матері мав право на обовязкову частку, яка становить половину від його частки за законом. Вказує на те, що нотаріусом було вірно обраховано та видано позивачу свідоцтва про його право власності на спадкове майно, відповідно до яких його частка становить 1/10 в обсязі спадкового майна.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1235 ЦК України заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обовязкову частину у спадщині. Чинність заповіту щодо осіб, які мають право на обовязкову частку у спадщині, встановлюється на час відкриття спадщини.

Судом встановлено, що 25 лютого 2014 року померла ОСОБА_4, після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй майно: житловий будинок з надвірними будівлями до нього за № 36 (після зміни номеру - № 29), що по вул. Поліщука в с. Ленківці Шепетівського району Хмельницької області, та на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,0758 гектарів на території Ленковецької сільської ради Шепетівського району Хмльницької області, що підтверджується даними свідоцтва про її смерть серії І-БВ за № 225638 від 26.02.2015 року, свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25.11.2005 року, державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 052992 від 16.01.2008 року.

6 травня 2007 року ОСОБА_4 оформила заповіт, посвідчений секретарем Ленковецької сільської ради Хмельницької області 06.05.2007 року, реєстр № 26 , яким все свої майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що за законом матиме право, заповіла своїй дочці ОСОБА_6.

Разом з тим, спадкоємцями за законом після смерті є її діти: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_6, який помер18.05.1984 року; ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_7, який помер 05.07.2014 року.

Після смерті ОСОБА_8 ОСОБА_17 спадщину у встановленому законом порядку прийняли: її дочка ОСОБА_8 ОСОБА_11, як спадкоємець за заповітом, та позивач ОСОБА_8 ОСОБА_12, як спадкоємець першої черги за законом, який має право на обовязкову частку як непрацездатний син спадкодавця, що підтверджується їх заявами відповідно від 03.03.2014 року та 08.07.2014 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова(вдівець) та непрацездатні батьки спадкують незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожаном у з них у разі спадкування за законом (обовязкова частка).

Крім того, відповідно до п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при визначенні розміру обовязкової частки у спадщині враховуються всі спадкоємці за законом першої черги, до яких слід також віднести спадкоємців, які відмовились віл прийняття спадщини, не прийняли спадщину, усунені від права спадкування або померли до відкриття спадщини, але в яких є спадкоємці за правом представлення.

Таким чином, при обчисленні розміру обовязкової частки враховуються всі спадкоємці за законом, які могли б спадкувати, якщо порядок спадкування не був змінений заповітом.

Як вбачається з копії матеріалів спадкової справи №78/2014, оглянутої в судовому засіданні, державний нотаріус Шепетівської міської державної нотаріальної контори Хмельницької області ОСОБА_2 правильно визначила коло всіх спадкоємців за законом при оформленні спадкових прав, правильно визначила частку кожного у спадщині.

Після смерті сина спадкодавиці ОСОБА_8 ОСОБА_10, який помер 18 травня 1984 року, тобто до смерті своєї матері ОСОБА_4, яка померла 25.02.2014 року, спадкоємцями частки ОСОБА_9, є його діти - дочки: ОСОБА_18 28.05. ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_19 -ІНФОРМАЦІЯ_8.

І таким чином, відповідно до вищевказаного та вимог діючого законодавства, враховуючи усіх спадкоємців за законом спадкодавиці ОСОБА_19 ОСОБА_17 у разі відсутності заповіту кожен спадкоємець успадкував би майно померлої за законом в рівних частках: ОСОБА_19 ОСОБА_12 1/5 частку; ОСОБА_19 ОСОБА_11 1/5 частку; ОСОБА_19 ОСОБА_13 - 1/5 частку, діти ОСОБА_19 ОСОБА_10, який помер18.05.1984 року - доньки ОСОБА_19 та ОСОБА_18, які успадкувати частку батька 1/5 частку; ОСОБА_19 ОСОБА_14, який помер 05.07.2014 року, -1/5 частку.

Відповідно до вимог вказаної вище ст. 1241 ЦК України частка непрацездатного за віком сина спадкодавиці на день її смерті ОСОБА_19 ОСОБА_12 складає половину від 1/5 частки, а саме 1/10 частку, що було правильно визначено нотаріусом.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 24 квітня 2017 року, виданого державним нотаріусом Шепетівської міської державної нотаріальної контори Хмельницької області ОСОБА_2, ОСОБА_1 є спадкоємцем майна ОСОБА_1 ОСОБА_17, яка померла 25 лютого 2014 року; спадщина складається з 1/10 частки в праві спільної часткової власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться по вул. Поліщука, буд. 36 в с. Ленківці Шепетівського району.

ОСОБА_15 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень 85678283 від 24 квітня 2017 року, наданого нотаріусом Шепетівської міської державної нотаріальної контори ОСОБА_2 встановлено, що ОСОБА_1 є власником 1/10 частини житлового будинку, який розташований по вул. Поліщука, буд. 36 в с. Ленківці Шепетівського району Хмельницької області.

Відповідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 24 квітня 2017 року, виданого державним нотаріусом Шепетівської міської державної нотаріальної контори Хмельницької області ОСОБА_2 вбачається, що ОСОБА_1 є спадкоємцем майна ОСОБА_4, яка померла 25 лютого 2014 року; спадщина складається з 1/10 частки в праві спільної часткової власності на земельну ділянку розміром 2,0758 гектарів в межах згідно з планом, цільове призначення якої ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Ленковецької сільської ради Шепетівського району, кадастровий номер :04:003:0008.

ОСОБА_15 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень 85680862 від 24 квітня 2017 року, наданого нотаріусом Шепетівської міської державної нотаріальної контори ОСОБА_2 встановлено, що ОСОБА_1 є власником 1/10 частини земельної ділянки площею 2,0758 га, яка розташована на території Ленковецької сільської ради Шепетівського району, та цільове призначення якої ведення товарного сільськогоподарського виробництва.

Як передбачено ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Так, серед підстав визнання свідоцтва недійсним дана стаття прямо називає лише відсутність права спадкування у особи, на ім'я якої було видане свідоцтво (наприклад, у разі, якщо ця особа була усунена від спадкування; відсутні юридичні факти, які давали б їй підстави для закликання до спадкування - утримання, спорідненість, заповіт; у випадку, коли спадкодавець, оголошений у судовому порядку померлим, виявився насправді живим і судове рішення про оголошення його померлим скасоване).

Проте свідоцтво може бути визнане недійсним також в інших випадках, встановлених законом, що дозволяє стверджувати про те, що перелік підстав визнання свідоцтва недійсним не є вичерпним і може бути розширений шляхом аналізу й тлумачення інших норм спадкового права. Зокрема, підставами для визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним може бути оформлення його неуповноваженою на те посадовою особою; оформлення не за місцем відкриття спадщини; недодержання встановленої законом форми свідоцтва; видача свідоцтва, якщо серед імовірних спадкоємців за законом або заповітом є ненароджена дитина спадкодавця, зачата за його життя тощо. Крім того, не мають права на спадкування особи, зазначені у ст.1224 ЦК України. Положення цієї статті поширюється на осіб, які, хоч є спадкоємцями, однак повинні бути усунені від спадкування. Це особи, які умисно позбавили життя спадкодавця чи будь-кого з можливих спадкоємців або вчинили замах на їхнє життя; особи, які умисно перешкоджали спадкодавцеві скласти заповіт, внести до нього зміни або скасувати його на свою користь; позбавлені права спадкування за законом батьки після дитини, щодо якої вони були позбавлені батьківських прав, а також інші особи, які ухилялись від виконання обовязку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина буде встановлена судом. Вказане положення поширюється на всіх спадкоємців, у тому числі і на тих, хто має право на обовязкову частку у спадщині, а також на осіб, щодо яких зроблено заповідальний відказ (ст. 1237 ЦК України). Не мають право на спадкування за законом одна після одної особи, шлюб між якими визнаний за рішенням суду недійсним. Свідоцтво про право на спадщину за заповітом може бути визнано недійсним, якщо у судовому порядку буде визнано недійсним заповіт.

Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.

Позивач не навів належних переконливих доказів в підтримку своїх вимог, а тому позовні вимоги останнього є необґрунтованими, що свідчить про безпідставність заявленого позову.

А тому, суд вважає необхідним в позові ОСОБА_1 до Шепетівської міської державної нотаріальної контори Хмельницької області в особі державного нотаріуса ОСОБА_2 про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом від 24 квітня 2017 року, реєстр № 601, виданого на імя позивача, та свідоцтва про право на спадщину за законом від 24 квітня 2017 року, реєстр № 603, також виданого на імя ОСОБА_1, недійсними відмовити.

На підставі ст. ст. 1235, 1241,1301 ЦК України, керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 81, 263-265 ЦПК України, -

суд,

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до Шепетівської міської державної нотаріальної контори Хмельницької області в особі державного нотаріуса ОСОБА_2 про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом від 24 квітня 2017 року, реєстр № 601, виданого на імя ОСОБА_1, та свідоцтва про право на спадщину за законом від 24 квітня 2017 року, реєстр № 603, виданого на імя ОСОБА_1 - відмовити.

Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: