Провадження по справі № 2/752/669/18
У Х В А Л А

19.01.2018 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Мирошниченко О.В.

при секретарі Мархотко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права спільної сумісної власності, заборони вчинення певних дій, -

за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю та поділ спільного сумісного майна подружжя, -

в с т а н о в и в :

В провадженні Голосіївського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права спільної сумісної власності, заборони вчинення певних дій, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю та поділ спільного сумісного майна подружжя.

У судовому засіданні ОСОБА_1 заявлено клопотання про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на майно, а саме на:

- Будинок АДРЕСА_2

- Земельну ділянку АДРЕСА_3

- Автомобіль марки «Ford», модель: Sierra, тип: Легковий комбі-в, 1987 р. випуску, колір: сірий, д.н.з. НОМЕР_1, зареєстрований на ОСОБА_2.

- Гаражний бокс АДРЕСА_4.

Заборонити ОСОБА_2 (зареєстрований за адресою: 03 127, м. Київ. АДРЕСА_1), органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії (реєстрацію прав власності, скасування реєстрації права власності та інших речових прав, у тому числі реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, внесення до статутних капіталів юридичних осіб, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження та інше) щодо майна:

- Будинок АДРЕСА_2

- Земельну ділянку АДРЕСА_3

- Автомобіль марки «Ford», модель: Sierra, тип: Легковий комбі-в, 1987 р. випуску, колір: сірий, д.н.з. НОМЕР_1, зареєстрований на ОСОБА_2.

- Гаражний бокс АДРЕСА_4.

Обґрунтовуючи вимоги, викладені у заяві, зазначила про те, що ключі від автомобіля марки «Ford», гаражного боксу АДРЕСА_5 а також правовстановлюючі документи на зазначене майно знаходяться у ОСОБА_2, а вона як законний співвласник не має навіть до них доступу, у зв'язку з чим звернулася із зустрічним позовом про визнання спільною сумісною власністю та поділ спільного сумісного майна подружжя.

Вищевказані обставини, а також свідоме не надання суду інформації про спільне сумісне майно подружжя свідчить про те, що до ухвалення рішення у справі ОСОБА_2 може скористатися своїм правом на розпорядження та відчужити майно, яке належить на праві спільної сумісної власності іншим особам, які не є учасниками розгляду даної справи, що в подальшому може призвести до необхідності залучення цих осіб до участі у справ.

У судовому засідання представник ОСОБА_2 заперечував проти задоволення клопотання посилають на необґрунтованість вимог.

При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову за заявою представника позивача за зустрічним позовом позивача ОСОБА_1, суд виходить з наступного.

У відповідності до положень частини 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Суд може застосувати кілька видів заходів забезпечення позову, перелік яких визначений ч. 2 ст. 150 цього Кодексу, а також іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Як зазначається Пленумом Верховного Суду України у Постанові № 9 від 22 грудня 2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Суд звертає увагу на те, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню, оскільки заява про забезпечення позову не містить обґрунтування, як саме незастосування забезпечення позову може утруднити виконання рішення суду, та не вказано правових підстав для забезпечення вищезазначеного позову.

При таких обставинах немає підстав для задоволення вимог за заявою про забезпечення позову.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 149-153, 260, 353 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

У задоволенні заяви позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права спільної сумісної власності, заборони вчинення певних дій, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю та поділ спільного сумісного майна подружжя, - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її складання безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя