Справа № 364/968/17
Провадження № 2/364/20/18
05.02.2018 р. Володарський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді Макаренко Л.А.,
при секретарі Кулинич Г.І.,
представника Позивача ОСОБА_1 (довіреність від 01.02.2018 р.),
Відповідач не зявився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Володарського районного суду Київської області в смт Володарка Київської області цивільну справу
за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (далі ПАТ «Державний ощадний банк України»)
про стягнення заборгованості по кредиту,
До Володарського районного суду Київської області 01.09.2017 р. надійшла позовна заява ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по кредиту, в якій Позивач просив суд стягнути з Відповідача на його користь заборгованість, яка за станом на 04.04.2017 р. становила 11 035,74 грн.
На обґрунтування заявлених позовних вимог Позивач у позовній заяві зазначив, що 20.01.2015 р. між сторонами було укладено договір № 2181574 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки, за умовами якого банк на підставі наданих Відповідачем документів відкрив останньому рахунок за тарифним планом «Зарплатний». Надалі 11.02.2015 р. сторонами було укладено додатковий договір № 1 до вказаного договору № 2181574 про встановлення Відповідачеві кредиту у сумі 9 100 грн. із строком дії кредитної лінії на період дії платіжної картки, у разі випуску платіжної картки на новий термін строк дії кредиту продовжувався на строк дії платіжної картки. Процентна ставка за цим кредитом є фіксованою і встановлена в розмірі 28,00 процентів річних. Позивач свої зобовязання виконав, надавши Відповідачеві кредит у встановленому договором розмірі, проте Відповідач порушив умови договору щодо повернення кредиту та сплати процентів у встановлені договором строки. Тому склалася заборгованість за станом на 04.04.2017 р. у розмірі 11 035,74 грн., яка включала:
основна заборгованість (прострочена) 9 093,11 грн.;
проценти за користування кредитом (строкові) 195,31 грн.;
проценти за користування кредитом (прострочені) 1 453,14 грн.;
пеня за прострочену заборгованість 279,18 грн.;
комісія за розрахунково-касове обслуговування (прострочена) 15,00 грн.
Ухвалою Володарського районного суду Київської області від 22.09.2017 р. відкрито провадження у справі за зазначеним позовом та призначено справу до судового розгляду на 19.10.2017 р., яке відкладалося на 28.11.2017 р., 20.12.2017 р. через неявку сторін у справі, в судовому засіданні 20.12.2017 р. за клопотанням присутнього представника Позивача ОСОБА_3 (довіреність від 07.02.2017 р., а.с. 47) оголошено перерву до 11.01.2018 р. через зясування у ході розгляду справи обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, судове засідання
11.01.2018 р. було відкладено на 05.02.2018 р. за клопотанням представника Позивача (а.с.56).
У судовому засіданні 05.02.2018 р. представник Позивача ОСОБА_1 подав суду клопотання про зменшення позовних вимог через зясування обставин щодо зарахування 18.07.2017 р. страхової виплати на картковий рахунок Відповідача у розмірі 10 153,97 грн., відтак просив позовні вимоги та стягнути з Відповідача заборгованість, яка за станом на 04.01.2018 р. становить 3 094,32 грн. і складається з такого:
сума основної заборгованості 516,85 грн.;
сума заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом 433,52 грн.;
сума заборгованості за розрахунково-касове обслуговування 15,00 грн.;
сума нарахованої пені 1 232,31 грн.;
сума витрат від інфляції на суму простроченого кредиту 588,72 грн.;
сума витрат від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів 166,15 грн.;
розмір 3 % річних на суму простроченого кредиту 108,12 грн.;
розмір 3 % річних на суму нарахованих та несплачених процентів 33,65 грн.
Відповідач у судові засідання жодного разу не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений за зареєстрованою адресою місця проживання, про причини неявки суд не повідомляв, клопотань про відкладення засідань, а так само заперечень щодо позовних вимог до суду не подавав.
За приписами частини пятої статті 74 Цивільного процесуального кодексу України (в редакції до 15.12.2017 р.) судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через курєрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі; у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається, зокрема фізичним особам, які не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку; у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
Відповідно до підпункту 9 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України, викладеного в новій редакції Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 р. № 2147-VIII, що набрав чинності з 15.12.2017 р. (далі ЦПК України) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).
Згідно з пунктом 2 частини сьомої, пунктом 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається, зокрема, фізичним особам, які не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку; днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні, зокрема, відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
На запит суду, надісланий у порядку частини третьої статті 122 ЦПК України (в редакції до 15.12.2017 р.), відділ адресно-довідкової роботи Управління державної міграційної служби України в Київській області листом повідомив суд про те, що Відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 33). Із зворотних поштових повідомлень, наявних у матеріалах справи, вбачається, що ухвали суду та судові повістки, що надсилалися судом за вказаною зареєстрованою адресою місця проживання Відповідача, він не отримував, поштові повідомлення поверталися без вручення із позначкою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 44; 46; 55), судову повістку, направлену на зазначену адресу
за повідомленням про судове засідання 05.02.2018 р. отримала мати Відповідача 18.01.2018. (а.с. 61).
Отже вважається, що Відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи в порядку частини пятої статті 74 Цивільного процесуального кодексу України (в редакції до 15.12.2017 р.) та в порядку частин сьомої, восьмої статті 128 ЦПК України.
Відповідно до частини четвертої статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення);
З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою Позивача, викладеною у заяві, надісланій до суду 18.10.2017 р. (а.с. 38), та згодою представника Позивача, наданою у судовому засіданні 20.12.2017 р., вбачає за можливе розглянути справу за відсутності Відповідача у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення.
Суд, заслухавши пояснення представника Позивача, надані у судовому засіданні, розглянувши позовну заяву і додані до неї документи, оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи дану цивільну справу, виходить з такого.
Судом встановлено, що 20.01.2015 р. між сторонами було укладено договір № 2181574 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки (а.с. 7-9), за умовами якого банк на підставі наданих клієнтом (Відповідачем) документів відкрив йому рахунок за тарифним планом «Зарплатний».
Надалі 09.02.2015 р. Відповідачем була подана банку заява про встановлення кредиту по рахунку фізичної особи у розмірі 9 100 грн., копія якої додана до матеріалів справи (а.с. 10), у цей же день Відповідач ознайомився з умовами кредитування, підписавши відповідне повідомлення, копія якого також додана до матеріалів справи (а.с. 11).
11.02.2015 р. сторонами було укладено додатковий договір № 1 до договору № 2181574 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки (а.с. 12-14), за умовами якого Позивач встановив Відповідачеві на зарплатній картці кредит у сумі 9 100 грн. із процентною ставкою 28 %.
28.03.2017 р. Позивач звернувся до Відповідача з листом-вимогою № 470/36 з вимогою про повне погашення заборгованості за кредитним договором на пізніше 30 календарних днів з дати отримання цього листа (а.с. 16), який Відповідач отримав 11.04.2017 р. за адресою місця проживання (АДРЕСА_1, Київська обл.), що підтверджено копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 17).
Як встановлено судом з наявних матеріалів справи ПАТ «Державний ощадний банк України» (Позивач) на виконання умов укладеного з Відповідачем договору свої зобовязання виконав в повному обсязі і належним чином, надавши Відповідачеві кредитні кошти на картку в розмірі 9 100,00 грн., проте останній не виконав взятих на себе зобовязань щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами в строки і порядку, визначені договором. Тому за станом на 04.04.2017 р. склалася заборгованість у загальному розмірі 11 035,74 грн., що включала в себе наведені в позовній заяві суми заборгованості за «тілом» кредиту, процентами за користування кредитними коштами, пеню і комісію за розрахунково-касове обслуговування, що підтверджено доданим до позовної заяви розрахунком (а.с. 18).
сума основної заборгованості 516,85 грн.;
сума заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом 433,52 грн.;
сума заборгованості за розрахунково-касове обслуговування 15,00 грн.;
сума нарахованої пені 1 232,31 грн.;
сума витрат від інфляції на суму простроченого кредиту 588,72 грн.;
сума витрат від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів 166,15 грн.;
розмір 3 % річних на суму простроченого кредиту 108,12 грн.;
розмір 3 % річних на суму нарахованих та несплачених процентів 33,65 грн.
Відповідно до загальних положень частини першої статті 509, частини першої статті 525 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку; одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
За визначенням частини першої статті 626, частини першої статті 634 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків; договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, при цьому друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
Договір є обовязковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Згідно з вимогами статті 526, частини першої статті 527, частини першої статті 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
За користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (стаття 536 ЦК України).
Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).
Одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання (частина друга статті 615 ЦК України).
Зважаючи на усе викладене та встановлені судом обставини, суд вважає, що Відповідач порушив умови додаткового договору від 11.02.2015 р. № 1 до договору від 20.01.2015 р. № 2181574 та не виконав взяті на себе зобовязання з повернення кредитних коштів, відтак позовна заява (з урахуванням зменшення розміру позовних вимог), є обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню.
Крім того, на підставі імперативних приписів частин першої, другої статті 141 ЦПК України з Відповідача слід стягнути на користь Позивача 1 600,00 грн. судових витрат за сплачений судовий збір.
Відповідно до статей 15, 16, 509, 525, 526, 530, 536, 546, 547, 549, 598, 610, 611, 612, 615, 624, 626, 629, 631, 634, 1050, 1054 Цивільного кодексу України та керуючись статтями 2, 3, 12, 13, 19, 23, 76, 81, 89, 128, 141, 223, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 280-284, 288, 289, 351, 352, 354, 355, підпунктами 8, 9, 15.5 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позов ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по кредиту задовольнити повністю.
Копію повного заочного рішення суду направити сторонам.
Заочне рішення суду може бути переглянуте Володарським районним судом Київської області за письмовою заявою Відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня проголошення цього заочного рішення. Заява про перегляд заочного рішення подається в письмовій формі та повинна відповідати вимогам статті 285 ЦПК України.
Заочне рішення суду може бути оскаржено Позивачем до Апеляційного суду Київської області через Володарський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, обчислюючи цей строк з дня складення повного судового рішення (частина друга статті 288, частина перша статті 354, підпункти 8, 15.5 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України).
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги, якщо протягом цього строку не було подано заяви про перегляд заочного рішення або апеляційної скарги, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Копія скороченого рішення суду (вступної та резолютивної частин) може бути видана присутнім у судовому засіданні учасникам справи за їх заявою негайно після проголошення рішення.
Повне рішення суду буде складено не пізніше 15.02.2018 р.
Повне рішення суду складено 14.02.2018 р.
Суддя: Л.А. Макаренко