СЕМЕНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №547/1452/17
Провадження №2/547/124/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2018 року смт Семенівка, Полтавська область

Семенівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді В.Ф.Харченка,

за участі секретаря судового засідання І.І.Совєтової,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 1 Семенівського районного суду Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Заїчинської сільської ради Семенівського району Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, приватний нотаріус Семенівського районного нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання спадкоємцем четвертої черги за законом, визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся із зазначеним позовом до суду, обґрунтовуючи позовні вимоги неможливістю для позивача, як спадкоємця четвертої черги за законом ОСОБА_4, отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку ОСОБА_4 площею 3,47 га кадастровий номер :00:002:0262 у звязку з тим, що нотаріусу не надано доказів прийняття спадщини.

Позивач позов підтримала, пояснила, що є спадкоємцем четвертої черги за законом після ОСОБА_4, яка є сестрою діда позивача. Вони з 2007 року жили разом у с. Заїчинці, по вул. Центральна, 20. ОСОБА_4 за життя належала земля, позивач не може отримати у нотаріуса документи про спадщину.

Представник позивача позов підтримав, вказав, що інших спадкоємців у ОСОБА_4, окрім позивача, немає. Сільська рада не заперечує факту спадкоємства землі. Позивач є спадкоємцем четвертої черги, більш як 5 років жив зі спадкодавцем, після смерті спадкодавця прийняв спадщину і користувався землею спадкодавця.

Відповідач і третя особа звернулися до суду із заявами про розгляд справи за відсутності свого представника, отримали заяви позивача про зменшення позовних вимог.

Ураховуючи зазначені обставини суд відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України ухвалив вирішувати справу за відсутності представника відповідача і третьої особи.

Виконуючи приписи ст.ст. 264, 265 ЦПК України суд зазначає таке.

02.12.2014 померла ОСОБА_4, яка проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6).

Відповідно до довідки виконавчого комітету Заїчинської сільської ради від 23.11.2015 за № 02-25/476 ОСОБА_4, 1930 народження до дня смерті, 02.12.2014, була зареєстрована: ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.7), фактично проживала без реєстрації разом зі ОСОБА_1, 1980 народження (а.с. 9), тобто позивачем.

24.01.2007 ОСОБА_4 склала заповіт, посвідчений Заїчинською сільською радою, яким все своє майно заповіла ОСОБА_5 (а.с.1 0), яка померла 22.07.2014 (а.с.11), тобто раніше спадкоємця за заповітом.

Після смерті ОСОБА_4 залишилася спадщина, зокрема, земельна ділянка площею 3,47 гектарів, кадастровий номер :00:002:0262, за державним актом на право власності на земельну ділянку серія ПЛ 172007 (а.с. 13). Нормативна грошова оцінка вказаної земельної ділянки 122352,83 грн (а.с. 51).

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (а.с. 12) спадкова справа після смерті ОСОБА_4 не відкривалась, заяв про прийняття спадщини ніхто не подавав. Спадкоємці за заповітом та за законом першої, другої та третьої черги відсутні.

ОСОБА_6Третяк, яка народилася 25.02.1960 і проживає у с. Заїчинці, під час допиту у судовому засіданні повідомила, що ОСОБА_4 у 2007 році приїхала жити у с. Заїчинці, Леся її доглядала, поховала, вони разом жили по вул. Центральна, 20, з 2007 року і до смерті ОСОБА_4.

ОСОБА_7Ятло, яка також проживає у с. Заїчинці, народилася 25.08.1941, повідомила, що ОСОБА_4 жила одна, коли захворіла, тобто майже втратила зір, перейшла жити до своєї родички ОСОБА_1, з якою і жила до смерті.

Отже позивач жила із ОСОБА_4 з 2007 року і до її смерті 02.12.2014, отримала "на руки" зазначений державний акт на землю, користувалася землею.

У серпні 2017 позивач звернувся до третьої особи з метою оформлення вказаної земельної ділянки як спадкового майна, але їй відмовлено в посвідченні спадкових прав у звязку із відсутністю доказів проживання однією сім'єю із спадкодавцем, рекомендовано звернутися до суду (а.с. 14).

Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ст.ст. 1216, 1218, 1220, 1221 Цивільного кодексу України ЦК).

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1223 ЦК).

Частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом (ст. 1245 ЦК).

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу (ст. 1258 ЦК)

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК) дня смерті спадкодавця ОСОБА_4.

Спадкоємці першої-третьої черг ОСОБА_4 відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Отже, ОСОБА_1 прийняла спадщину, а саме зазначену земельну ділянку шляхом фактичного вступу у володіння майном (спільним проживання з спадкодавцем на час його смерті) та є спадкоємцем четвертої черги, оскільки більш як 5 років проживала зі спадкодавцем.

Отже, право на спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 має лише ОСОБА_1.

Перешкодою для видачі позивачу нотаріусом свідоцтва про право на спадщину щодо земельної ділянки є відсутністю доказів проживання однією сім'єю позивача ОСОБА_1 із спадкодавцем ОСОБА_8, що було встановлено судом.

Способами захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права (п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК). Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну ділянку є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну ділянку в порядку спадкування. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку (лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.03.2013 № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування").

Ураховуючи зазначене, суд робить висновок, що права позивача на отримання свідоцтва про право на спадщину порушено з незалежних від позивача, відповідача і нотаріуса обставин. Саме цим позивачеві створено обєктивні перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Відтак суд захищає цивільне право позивача щодо отримання у спадок спадщини, після ОСОБА_4, і визнає за нею як спадкоємцем четвертої черги після ОСОБА_4 право власності на належну ОСОБА_4 земельну ділянку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 258, 259, 264, 265, 273, 351, 352, 354, 355, 430 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Задоволити позов повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку площею 3,47 гектарів, кадастровий номер :00:002:0262, за державним актом на право власності на земельну ділянку серія ПЛ № 172007, що належала померлій 02.12.2014 ОСОБА_4.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку учасниками справи безпосередньо до Апеляційного суду Полтавської області протягом 30-ти днів з дня його проголошення у порядку, передбаченому ст.ст. 351, 352, 354, 355 ЦПК України.

Позивач ОСОБА_1, Полтавська область, Семенівський район, с. Заїчинці, вул. Радянська, 9 (Центральна, 20), РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідач Заїчинська сільська рада Семенівського району Полтавської області, Полтавська область, Семенівський район, с. Заїчинці, вул. Шкільна, 4.

Третя особа приватний нотаріус Семенівського районного нотаріального округу ОСОБА_3, Полтавська область, Семенівський район, смт Семенівка, вул. Шевченка, 26/67.

Суддя В.Ф.Харченко