Справа № 307/461/18
Провадження № 2/307/615/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2018 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Бобрушко В.І., при секретарі Цонинець Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним та витребування автомобіля,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним та витребування автомобіля. В позові зазначила. що вона являлася власником автомобіля марки «ВАЗ 211040», шасі (кузов, рама,коляска) - №Y6L211040ВL227377, 2011 року випуску, білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1, який зареєстрований на її ім'я 23.08.2011 року РВ ДАІ МВС України, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію ТЗ серії САЕ №803878. Даний автомобіль нею було придбано в кредит і укладено договір застави від 15.08.2011 року. 24 липня 2014 року нею була видана довіреність громадянам ОСОБА_3 та ОСОБА_4, яка посвідчена приватним нотаріусом Рокитнянського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_5І, зареєстрована в реєстрі за №538, якою вона надала право представляти її інтереси у всіх установах, підприємствах,організаціях, в органах ДАІ з питань повязаних із вчиненням правочинів щодо користування, експлуатації та продажу (за ціною та на умовах за їх розсудом), належного їй на праві власності автомобіля марки «ВАЗ 211040», шасі (кузов, рама,коляска) - №Y6L211040ВL227377, 2011 року випуску, білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1. 20 серпня 2014 року вказана довіреність нею була скасована, що підтверджується витягом про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей, про що було внесено запис до реєстру за №610. Однак, у звязку з тим, що ОСОБА_3 не повернув її автомобіль вона зверталась до Виноградівського районного суду Закарпатської області з позовом про витребування транспортного засобу. Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 13.05.2016 року в справі №299/501/16-ц належний їй на праві власності автомобіль було витребувано від ОСОБА_6 та ОСОБА_7 При виконанні рішення суду стало відомо, що під час розгляду справи судом, а саме 17 лютого 2016 року відповідач ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу №2143-2016-500 у Територіальному сервісному центрі №2143 регіонального сервісного центру МВС в Закарпатській області відчужив належний їй на праві власності транспортний засіб. Діяв відповідач ОСОБА_3 на підставі скасованої нею довіреності і покупцем по договору являвся відповідач ОСОБА_2. Після реєстрації номерний знак було змінено на АО 4486 ВМ. Даний факт підтверджується заявою №86276032 від 25.02.2016 року, договором купівлі-продажу транспортного засобу від 17.02.2016 року, обліковою карткою № 83799624 від 15.01.2016 року, які надані були їй на запит адвоката (докази відповідно до п.5 ч.3 ст.175 ЦПК України). Отже, відповідач ОСОБА_3, знаючи про скасування довіреності та існування судового спору про витребування транспортного засобу не мав права відчужувати належний їй на праві власності автомобіль.

Просить визнати недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу марки «ВАЗ 211040», шасі (кузов, рама,коляска) №Y6L211040BL227377, 2011 року випуску, білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1, який укладено 17 лютого 2016 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, витребувати у відповідача ОСОБА_2 належний їй вказаний автомобіль.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, надав до суду відзив, в якому зазначив, що 20.08.2014 року ОСОБА_8 була скасована довіреність на автомобіль, однак позивачка не надала до позовної заяви жодних доказів, яке б підтверджували, що у відповідності до ч.2,3 ст. 249 ЦК України вона негайно повідомила про скасування виданої нею довіреності представників ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а також відомих їх третіх осіб, для представництва перед якими була видана довіреність. Права та обовязки, що виникли внаслідок вчинення правочину представником до того, як він довідався або міг довідатися про скасування довіреності, зберігають чинність для особи, яка видала довіреність та її правонаступників. Це правило застосовується, якщо третя особа знала, або могла знати, що дія довіреності припинилася. Покупець за вказаним вище договором купівлі-продажу автомобіля ОСОБА_2 не був ніяким чином повідомлений про скасування довіреності на момент оформлення договору, до позовної заяви не додано доказів, які б доводили інше. Крім того, до позовної заяви ОСОБА_1 не додано жодних доказів, які б доводили, що в період з моменту скасування довіреності 20.08.2014 року до винесення рішення Виноградівського районного суду від 13.05.2016 у справі №299/501/16-ц вона будь-ким чином вживала заходи для повідомлення представників ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про скасування довіреності, а тому просить відмовити у задоволенні позову.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала повністю, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини та просить їх задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не з»явилися, хоча були належним чином повідомлені про судове засідання, а тому суд в порядку ст.223 ЦПК України розглянув справу в їх відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши позивачку, дослідивши матеріали справи суд дійшов до /наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки «ВАЗ 211040», 2011 року випуску, номер кузову (шасі)- Y6L211040BL227377, державний номерний знак НОМЕР_1 його власником значиться ОСОБА_1 (а.с.13).

Також встановлено, що позивачка ОСОБА_1 відповідно до договору застави від 23 серпня 2011 року, укладеного між нею як заставодавцем з однієї сторони та ТОВ «Авто Просто» як заставодержателем з другої сторони, передано в заставу ТОВ «Авто Просто» належний на праві власності ОСОБА_1 автомобіль марки «ВАЗ 211040», 2011 року випуску, номер кузову (шасі)- Y6L211040BL227377, державний номерний знак НОМЕР_1 (а.с.8).

Згідно довіреності від 24 липня 2014 року, посвідченої приватним нотаріусом Рокитнянського районного нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрованої в реєстрі за №538, ОСОБА_1 надала ОСОБА_3 та ОСОБА_4 право представляти її інтереси у всіх установах, підприємствах, організаціях, в органах ДАІ, з питань повязаних зі вчинення правочинів щодо користування, експлуатації та продажу (за ціною та на умовах за їх розсудом), належного їй на праві власності автомобіля «ВАЗ 211040», 2011 року випуску, номер кузову (шасі)- Y6L211040BL227377, державний номерний знак НОМЕР_1 (а.с.17)..

З витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей №27337117 від 20.08.2014 року вбачається, що дія довіреності від 24 липня 2014 року, посвідченої приватним нотаріусом Рокитнянського районного нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрованої в реєстрі за №538, припинена 20 серпня 2014 року( а.с.7).

Згідно договору купівлі-продажу транспортного засобу №2143-2016-500 від 17 лютого 2016 року ОСОБА_3 продав ОСОБА_2 автомобіль марки «ВАЗ 211040», 2011 року випуску, номер кузову (шасі)- Y6L211040BL227377 та в подальшому була проведена перереєстрація автомобіля за ОСОБА_2 згідно його заяви від 25 лютого 2016 року за №86276032 (а.с.10-11).

Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 13 травня 2016 року витребувано від ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 автомобіль марки LADA 110 4D білого кольору VIN: Y6L211040ВL227377, зобовязано ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не чинити перешкод ОСОБА_1 у користуванні належним їй на праві власності автомобілем марки LADA 110 4D білого кольору VIN: Y6L211040ВL227377 (а.с.5-6, 43-44).

Згідно зі ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

У статті першій Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97?ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

За приписами п.2 ч.2 ст.16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання правочину недійсним.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Дво - чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Частиною 3 статті 203 цього Кодексу передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

У силу ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Частиною першою статті 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з ч.3 ст.215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно зі ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За своїм змістом договір купівлі-продажу є двостороннім, консенсуальним та відплатним правочином, метою якого є відчуження майна від однієї сторони та передання його у власність іншій стороні.

На підставі ст. 658 ЦК України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару.

Відчуження транспортного засобу може бути проведено одним із таких способів: відчуження за цивільно-правовими договорами, посвідченими нотаріально; продаж шляхом оформлення довідки-рахунку.

Згідно з п.14 Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року №1200, усі графи довідки рахунку, акта приймання-передачі та біржової угоди заповнюються друкарським способом або від руки одним почерком, підписуються відповідальною особою суб'єкта господарювання та скріплюються круглою печаткою.

Пунктом 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є зокрема довідка-рахунок за формою згідно з додатком 1 засвідчена суб'єктом господарювання, діяльність якого пов'язана з реалізацією транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери.

Згідно ч.1 ст.249 ЦК України особа, яка видала довіреність, за винятком безвідкличної довіреності, може в будь-який час скасувати довіреність або передоручення. Відмова від цього права є нікчемною.

В судовому засіданні встановлено, що при продажу автомобіля марки «ВАЗ 211040», 2011 року випуску, номер кузову (шасі)- Y6L211040BL227377 згідно договору купівлі-продажу транспортного засобу №2143-2016-500 від 17 лютого 2016 року відповідачу ОСОБА_9 продавець ОСОБА_3 не мав повноважень його підписувати та діяв поза волею власника вказаного автомобіля позивачки ОСОБА_8, оскільки на час укладення цього договору купівлі-продажу довіреність від 24 липня 2014 року, посвідчена приватним нотаріусом Рокитнянського районного нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрована в реєстрі за №538, згідно якої ОСОБА_3 мав право продати цей автомобіль позивачки ОСОБА_1, вже була скасованою 20 серпня 2014 року, при цьому в зазначений період позивачка ОСОБА_8 намагалася витребувати спірний автомобіль від ОСОБА_4 та ОСОБА_3 шляхом подачі позову до Виноградівського районного суду Закарпатської області, який в подальшому рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 13 травня 2016 року було задоволено.

За таких обставин суд вважає, що договір купівлі-продажу транспортного засобу від 17 лютого 2016 року за №2143-2016-500, згідно якого ОСОБА_3 продав ОСОБА_2 автомобіль марки «ВАЗ 211040», 2011 року випуску, номер кузову (шасі)- Y6L211040BL227377 слід визнати недійсним та скасувати.

Статтею 387 ЦК України передбачено право власника витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Приписами ст. 388 ЦК України визначено, що якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

За змістом наведеної норми випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можуть мати місце за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею. Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі виключає можливість його витребування від добросовісного набувача. У той же час покупець не може бути визнаний добросовісним набувачем, якщо на момент укладення відплатної угоди щодо спірного майна мали місце претензії третіх осіб, про які покупцю було відомо і які згодом були в установленому порядку визнані правомірними.

Згідно вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до вимог чинного законодавства України, норма ч. 1 ст. 216 ЦК України не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину.

У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених ч. ч.1 ст.388 ЦК України.

Враховуючи ту обставину, що спірний автомобіль марки «ВАЗ 211040», 2011 року випуску, номер кузову (шасі)- Y6L211040BL227377 вибув з володіння власника ОСОБА_8, поза її волею, суд приходить до висновку, що необхідно в порядку ст.388 ЦК України витребувати вказане майно у відповідача ОСОБА_2

Суд не бере до уваги доводи відповідача ОСОБА_2 щодо неповідомлення позивачкою ОСОБА_8 відповідача ОСОБА_10 та ОСОБА_4 про скасування довіреності на право керування та розпорядження спірним автомобілем марки «ВАЗ 211040», 2011 року випуску, номер кузову (шасі)- Y6L211040BL227377, оскільки позивачкою перед відчуженням спірного автомобіля було подано позов до Виноградівського районного суду Закарпатської області про його витребування від ОСОБА_10 та ОСОБА_4

Враховуючи наведене, суд вважає, що позов слід задовольнити та визнати недійсним та скасувати договір купівлі-продажу транспортного засобу від 17 лютого 2016 року за №2143-2016-500, згідно якого ОСОБА_3 продав ОСОБА_2 автомобіль марки «ВАЗ 211040», 2011 року випуску, номер кузову (шасі)- Y6L211040BL227377, витребувавши із незаконного володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 автомобіль марки «ВАЗ 211040», 2011 року випуску, номер кузову (шасі)- Y6L211040BL227377.

Судові витрати в частині сплати судового збору слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст.5, 12, 81, 209, 263, 265 ЦПК України,ст.ст. 16, 202, 203, 207, 215, 249, 319, 321, 328, 387, 388, 655, 658 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати недійсним та скасувати договір купівлі-продажу транспортного засобу від 17 лютого 2016 року за №2143-2016-500, згідно якого ОСОБА_3 продав ОСОБА_2 автомобіль марки «ВАЗ 211040», 2011 року випуску, номер кузову (шасі)- Y6L211040BL227377.

Витребувати із незаконного володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 автомобіль марки «ВАЗ 211040», 2011 року випуску, номер кузову (шасі)- Y6L211040BL227377.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 704 гривні 80 копійок сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до апеляційного суду Закарпатської області в 30-денний строк з дня його проголошення (складання), при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу 13 «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Повний текст рішення складено 2 листопада 2018 року.

Головуючий: В.І. Бобрушко