ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

13 лютого 2018 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі : головуючого судді Ковалевської Л.М. ,

за участі секретаря Омельчук С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернулась до суду з даним позовом посилаючись на те, що на підставі рішення суду від 20 червня 2007 року з відповідача стягнуто на користь позивача аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ? частини всіх видів його доходу (заробітку) щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але покладений на нього обовязок належним чином не виконував, внаслідок чого, з його вини, виникла заборгованість зі сплати аліментів, розмір якої станом на 25 жовтня 2017 року складає 99 144,15 грн. Також, внаслідок неналежного виконання відповідачем свого обовязку зі сплати аліментів, позивач набула право на стягнення неустойки (пені), яка станом на 25.10.2017 складає 29 076,02 грн.

14 грудня 2017 року через канцелярію суду позивачем подана письмова заява про зменшення розміру позовних вимог, якою вона просила стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів в загальній сумі 29 076,02 грн.

15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10. 2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції.

Згідно пп.9 п.1 Розділу XIII Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 22 грудня 2017 року відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного провадження без виклику сторін та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач, у встановлений судом строк, на адресу суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву, не надав.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів.

Дослідив письмові докази по справі, дав їм оцінку в їх сукупності, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено, що на підставі рішення Фастівського районного суду Київської області та згідно виконавчого листа №2-1114/2007 року від 20 червня 2007 року стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_4 на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти у розмірі ? частини його заробітку щомісяця до повноліття дитини (а.с.8-9).

Внаслідок невиконання відповідачем рішення суду, згідно Довідки-розрахунку заборгованості ВП №11621385 виданої Фастівським міськрайонним відділом ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області заборгованість по аліментах станом на 25.10.2017 року складає 99 144,15 грн.(а.с.15-17).

Згідно ч. 1 ст. 7 СК України, сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім'ї та родичами не врегульовані цим кодексом, вони регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року « Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст. 196 СК України - відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Згідно ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Відповідно до ст. 20 СК України до вимог, що виникають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен з прострочених платежів (за кожен місяць).

Саме такою правовою позицією керувався Верховний Суд України у своїй постанові від 16 березня 2016 року по справі № 6-300цс16.

За правовою природою аліментні зобов'язання - це періодичні платежі, які боржник зобов'язаний сплачувати щомісяця і несвоєчасна сплата яких передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Відповідно до розрахунку неустойка (пеня) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення за період з січня 2009 року по жовтень 2017 року, становить 29076,02 грн.

Суд приходить до висновку, що заборгованість виникла з вини відповідача, який зобов'язаний був за рішенням суду сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини, проте з 2009 року перестав виконувати свої обов'язки по сплаті аліментів, порушене право позивача на отримання неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів підлягає судовому захисту, а позовні вимоги, в цій частині, задоволенню, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 196 СК України

Таким чином, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилалась позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених поданими доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення в повному обсязі.

Відповідно до вимог статті 5 Закону України «Про судовий збір» та положень ст. 141 ЦПК України, позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні з даним позовом до суду, тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн.

Керуючись ст. ст. 194, 196 СК України, пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» та ст.ст. 4,10,12,13, 76-81, 141,247,259, 263-265, 268, 274, 277,279, 354,355 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7 неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів в загальній сумі 29076,02 (двадцять девять тисяч сімдесят шість) грн. 02 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 на користь держави судовий збір у розмірі 640,00 гривень.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляційної скарги через Фастівський міськрайонний суд Київської області за правилами, встановленими в ст.ст. 354-356ЦПК України відповідно, з урахуванням положень п. 15.5 ч. 1 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Суддя Л.М.Ковалевська