Справа № 190/937/17
Провадження №2/190/112/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2018 року м. П'ятихатки

Дніпропетровської області

П'ятихатський районний суд

Дніпропетровської області

в складі головуючого судді Митошоп В.М.,

за участю секретаря Москалець А.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. П'ятихатки цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа виконавчий комітет П'ятихатської міської ради Дніпропетровської області про визнання особи такою, що втратила право користуання житловим приміщенням,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання.

В обгрунтування заявлених вимог зазначила, що вона є власником будинку АДРЕСА_1. З 05.11.1985 року у вказаному домоволодінні зареєстрований ОСОБА_3, проте останній з моменту набуття нею права власності в будинку не проживає, на даний час проживає в АДРЕСА_2. ОСОБА_3 добровільно знятися з реєстраційного обліку не бажає, чим здійснює перешкоди у здійсненні нею права користування та розпорядження власністю. Просить визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1.

Позивач ОСОБА_1 та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі і на підставах викладених в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнав і пояснив, що попередньою власницею домоволодіння АДРЕСА_1 являлась його колишня дружина ОСОБА_4 При поділі між ними майна, рішенням суду було стягнуто з ОСОБА_4 на його користь 28966,60 грн. різниці вартості майна. За життя ОСОБА_4 зазначену суму так йому і не виплатила. Дійсно з 2008 року проживає за іншою адресою, наміру користуватися вказаним дооволодінням не має, проте добровільно знятися з реєстраційного обліку не бажає, у зв'язку з чим у задовленні позову просив відмовити.

Третя особа виконавчий комітет П'ятихатської міської ради Дніпропетровської області свого представника в судове засідання не направили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Свідок ОСОБА_5 пояснив, що проживає по сусідству з домоволодінням АДРЕСА_1, та ОСОБА_3 являвся його колишнім сусідом, але з моменту припинення сумісного життя з ОСОБА_4 перестав проживати по вказаній адресі.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно копії рішення П"ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 25.08.2011р. за ОСОБА_4 визнано право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 та зобов»язано ОСОБА_4 сплатити ОСОБА_3 різницю вартості майна в розмірі 28 966 гривен 60 копійок, в порядку поділу майна подружжя між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, рішення набрало законної сили 06.09.2011р.. (а.с. 97-98 )

Згідно копії нотаріально посвідченого договору дарування, ОСОБА_4 26.10.2011р. подарувала ОСОБА_1 житловий будинок з господарчими будівлями по АДРЕСА_1, а 27.10.2011р. ОСОБА_1 зареєструвала своє право власності на вказаний будинок, що підтверджується копією витягу про державну реєстрацію права власності на вказаний будинок, від 27.10.2011 року. (а.с.8)

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна № 112155383 від 30.01.2018р. арешт на нерухоме майно ОСОБА_4, накладене постановою про відкриття виконавчого провадження ВДВС П"ятихатського РУЮ та внесено до реєстру 01.11.2011р. ( а.с.120-122)

Згідно копії довідки П`ятихатського районного сектору державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про реєстрацію місця проживання - ОСОБА_3 з 05.11.1985 року зареєстрований за адресою АДРЕСА_1. (а.с.11).

Свідок ОСОБА_5 підтвердив факт не проживання ОСОБА_3 більше року по АДРЕСА_1.

Згідно ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 7 Закону України " Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" - зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі рішення суду.

За таких обставин, судом встановлено, що будинок АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності позивачу, відповідач більше 10 років в будинку не проживає та в ньому не з'являється, не являється членом сім'ї позивача, проте продовжує перебувати на реєстраційному обліку, чим порушує законне право позивача користуватися та розпоряджатися будинком.

Факт відсутності відповідача ОСОБА_3, будинку АДРЕСА_1 з 2008 року, визнано в судовому засіданні самим відповідачем та підтверджено свідком ОСОБА_5.

Також відповідачем не було надано до суду достатніх і достеменних доказів наявності перешкод з боку позивача щодо його користування та проживання у спірному домоволодінні, відповідач вселитися у дане житлове приміщення не намагався, ніяких заходів щодо користування та вселення в будинок не здійснював, до правоохоронних органів з відповідними заявами не звертався. Крім того, відповідач особисто зазначив в судовому засіданні, що вселятися в будинок позивача наміру не має і будь-яких заходів з приводу його вселення до будинку вживати не зберається.

За таких обставин, оцінюючи усі докази, які були досліджені у судовому засіданні у їх сукупності та приймаючи до уваги те, що відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні визнав факт непроживання у спірному домоволодінні понад рік, доказів, які підтверджують поважність причини його відсутності суду не надав, тому суд приходить до висновку, що вимоги позивача про визнання відповідача такими, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 є законними та обгрунтованими, у зв'язку з чим підлягають задоволенню.

Згідно ст. 141 ЦПК України судові витрати позивача в сумі 640 грн. підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 128, 141, 263-265 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа виконавчий комітет П'ятихатської міської ради Дніпропетровської області про визнання особи такою, що втратила право користуання житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської області через П'ятихатський районний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Головуючий суддя