Баранівський районний суд Житомирської області
Справа № 273/36/18
Провадження № 2/273/96/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2018 року Баранівський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді Новицького Є. А. секретаря судових засідань ОСОБА_1, розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Баранівка справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування -

В С Т А Н О В И В:

В січні 2018 року ОСОБА_2 (далі також позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 (надалі також відповідачі) про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 26.05.2016 року в с. Червонопрапорне Баранівського району Житомирської області померла ОСОБА_4 - сестра батька позивача ОСОБА_3

При житті, ОСОБА_4 заповіла все своє майно на користь позивача. При зверненні до нотаріальної контори в позивача забрали заповіт у спадкову справу, а тому, вона не має можливості надавати копію заповіту.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина за заповітом на майно, в тому числі і на житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований по вул. Партизанській, 31, в с. Смолка, Баранівського району Житомирської області.

Позивач прийняла спадщину після смерті спадкодавиці за заповітом.

Не зважаючи на викладене, 15.09.2017 року завідуюча Баранівської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок у звязку з відсутністю документа, що підтверджує право власності та відсутністю реєстрації права власності на будинок.

З огляду на вище викладене, позивач вирішила звернутися до суду із вказаним позовом для захисту своїх спадкових прав.

Позивач в судове засідання не з'явилася, через канцелярію Баранівського районного суду подав заяву та просив розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання незявився, через канцелярію Баранівського районного суду надійшла заява, згідно яких він не заперечує проти задоволення позову, справу просив розглядати без його участі.

Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України.

За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем, що відповідає приписам ч. 2 ст. 200 ЦПК України.

Суд, розглянувши надані документи і матеріали, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 померла 26.05.2016 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ТП №287885 (а.с. 8).

Довідкою Смолдирівської сільської ради від 13.12.2016 року підтверджено той факт, що за ОСОБА_4, згідно записів погосподарської книги за 2011-2015 роки рахується житловий будинок, що знаходиться по вул. Партизанській, 31 в селі Смолка Баранівського району Житомирської області (а.с. 17).

Згідно матеріалів спадкової справи за життя ОСОБА_4 усе своє майно заповіла ОСОБА_6 (а.с. 30).

ОСОБА_6 23.02.2016 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_7 та взяла собі прізвище "Бойко" (а.с. 32).

Згідно заяви ОСОБА_2 від 02.11.2016 року № 635 вона прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 (а.с.28).

Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок позивач не змогла, оскільки завідуюча Баранівської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 їй в цьому відмовла з підстав відсутності правовстановлюючих документів на вказане домоволодіння (а.с. 18).

Повідомленням КП «Новоград-Волинське міжміське бюро технічної інвентаризації» засвідчено той факт, що дійсно право власності на будинок № 31 по вул. Партизанській в с. Смолка Баранівського району Житомирської області за померлою ОСОБА_4 не зареєстровано (а.с. 13).

Таким чином, при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, що відповідає приписам пункту 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування».

Окрім того, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в листі від 16.05.2013 р. №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вказав, що при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року. Законом України "Про власність". Законом України від 7 грудня 1990 року № 533- XII "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат", постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами.

Таким чином, будівництво будинку та надвірних споруд було завершено до набрання чинності Цивільним кодексом України в редакції 2003 року. Тому враховуючи те, що відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції 2003 року Цивільний кодексу застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, то для встановлення виникнення права власності у спадкодавця на зазначене майно слід керуватися нормами, що діяли на момент завершення будівництва, тобто ЦК УРСР в редакції 1963 року.

Стаття 100 ЦК УРСР 1963 року визначала, що громадяни могли мати у власності житловий будинок. Норми ЦК УРСР в редакції 1963 року не передбачали обов'язкову державну реєстрацію нерухомого майна.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

За змістом ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Статтею 1297 ЦК України встановлюється обов'язок спадкоємця, який прийняв спадщину, в складі якої є нерухоме майно, звернутись до нотаріальної контори за видачею йому свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Згідно із ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті.

Враховуючи той факт що позивач дійсно є спадкоємцем померлої та прийняла спадщину в порядку і в строки передбачені ст.ст. 1268, 1270 ЦК України, з огляду на неможливість іншим чином оформити право власності на нерухоме майно спадкодавця у зв'язку із відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, суд дійшов висновку, що в даному випадку вимоги про визнання за позивачем права власності на спадкове майно є обґрунтованими та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 7, 8, 10, 11, 12, 13, 83, 247,258, 259, 263, 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на спадкове майно за заповітом, а саме на житловий будинок №31 з господарськими будівлями, що розташовані по вулиці Партизанській в с. Смолка Баранівського району Житомирської області, що належали ОСОБА_4, яка померла 30 травня 2016 року в с. Червонопрапорне Баранівського району Житомирської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Є.А. Новицький