Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/471/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.03.2018 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого-судді Трагнюк В.Р., при секретарі Конар В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкуванння за заповітом, третя особа: Виноградівська державна нотаріальна контора Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1, від імені якого діє адвокат ОСОБА_4, подано вказаний позов, який обґрунтовується тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько позивача, ОСОБА_5. Після його смерті залишилася спадщина, а саме житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,98 га, місце розташування - на території Дяківської сільської ради в урочищі Ківешпоток.

За життя ОСОБА_5 залишив заповіт в якому зробив розпорядження, яким все його майно, де б воно не було, з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що йому належати буде на день смерті і на що він за законом матиме право заповів своєму сину ОСОБА_1, 1958 року народження. За даними виконавчого комітету Дяківської сільської ради, заповіт не змінено і не скасовано, про що на заповіті мається відмітка.

Дружина (мати позивача) спадкодавця померла, спадкоємцями першої черги є діти спадкоємця - відповідачі по справі (сестри позивача), брат позивача ОСОБА_6 помер до смерті спадкодавця, осіб які мають право на обов'язкову частку у спадщині немає.

Відповідачі по справі не зверталися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті батька (спадкодавця).

Позивач зазначив, що в установленому законом порядку прийняв спадщину після смерті ОСОБА_5, шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до Виноградівської районної державної нотаріальної контори. Але оформити право власності на спадкове майно через нотаріальну контору - не має можливості у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на житловий будинок та оригінала правовстановлюючого документа на земельну ділянку, який був втрачений ще за життя спадкодавця, а тому позивач звернувся в суд для встановлення права власності на спадкове майно.

Позивач та його представник у підготовче судове засідання не з"явилися, подали до суду заяву про розгляд справи у їх відстуності.

Відповідачі у підготовче судове засідання не з"явилися, подали до суду заяви в яких позовні вимоги не заперечили та просила рохзглянути справу без їх участі.

Представник третьої особи також у судове засідання не з"явився, про розгляд справи повідомлений належним чином.

Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, з врахуванням того, що відповідач позов визнав повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ч.4 ст.206 ЦПК України визнання відповідачем позову прийнято судом. Відповідно до ч.4 ст. 200 ЦПК України судом у підготовчому судовому засіданні ухвалюється рішення.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Як встановлено в судовому засіданні: ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько позивача, ОСОБА_5 (а.с.9). Після його смерті залишилася спадщина, а саме житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,98 га, місце розташування - на території Дяківської сільської ради в урочищі Ківешпоток (а.с.15-19).

За життя ОСОБА_5 залишив заповіт в якому зробив таке розпорядження: все його майно, де б воно не було, з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що йому належати буде на день смерті і на що він за законом матиме право заповів своєму сину ОСОБА_1, 1958 року народження. За даними виконавчого комітету Дяківської сільської ради, заповіт не змінено і не скасовано (а.с.10).

Дружина (мати позивача) спадкодавця померла, спадкоємцями першої черги є діти спадкоємця - відповідачі по справі (сестри позивача), брат позивача ОСОБА_6 помер до смерті спадкодавця, осіб які мають право на обов'язкову частку у спадщині немає.

Позивач, в установленому законом порядку прийняв спадщину після смерті ОСОБА_5, шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до Виноградівської районної державної нотаріальної контори. Але оформити право власності на спадкове майно через нотаріальну контору - не має можливості у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на житловий будинок та оригінала правовстановлюючого документа на земельну ділянку, який був втрачений ще за життя спадкодавця (а.с. 11,18).

Наявність спадкового майна підтверджується довідкою, виданою виконкомом Неветленфолвівської сільської ради №66 від 12.01.2018 року, в якій вказано, що житловий будинок в АДРЕСА_1, згідно по господарської книги рахується за громадянином ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 та копією державного акту на право приватної власності на землю отриманого з архіву Відділу у Виноградівському районі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області (а.с.15-19).

У відповідності до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно визначення поняття спадкування у ч. 1 ст. 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), таким є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ч. 1 ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

У відповідності до 4.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Статтею 549 ЦК України (1963р) передбачено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, який визначається відповідно до ст. 525 цього ж Кодексу, а спадкоємцями за законом першої черги є в рівних долях діти, дружина та батьки померлого(ст.529 ЦК України).

Відповідно до ст.10-13 глави ІІІ Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31. 01.1966 року, затвердженої заступником міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року, погодженої заступником голови Верховного суду Української РСР 15.01.1966 року (втратила чинність 19.01.1996 року), при відсутності правовстановлюючих документів право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної місцевої ради та висновком інвентар бюро. Як випливає з цього нормативного акту, запис у по господарській книзі є акт органу влади, що підтверджує право приватної власності.

Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Верховний суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз'яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Разом з тим державним нотаріусом позивачу було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку із тим, що позивачем не представлено правовстановлючі документи на спадковий будинок та земельну ділянку (а.с.11).

Таким чином, враховуючи те, що позивач прийняв спадщину, останній не має можливості оформити в установленому, актами цивільного законодавства, порядку спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, оскільки відсутні оригінали правовстановлюючих документів на нерухоме майно, які було втрачено, що є перешкодою для набуття права власності на об'єкт нерухомого майна, в порядку спадкування шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно у нотаріальному порядку, його право підлягає судовому захисту у обраний ним спосіб, передбачений законом (а.с.11).

Враховуючи встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, а також оцінюючи докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст.200, 206, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, мешканцем АДРЕСА_2, право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку розташовану за адресою: Закарпатська область, Виноградівський район, на території Дяківської сільської ради в урочищі Ківешпоток, площею 0,98 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала ОСОБА_5 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, мешканцем АДРЕСА_2, право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 54,2 кв.м., житловою площею 20,0 кв.м.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його прийняття безпосередньо до Апеляційного суду Закарпатської області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

ГоловуючийВ. Р. Трагнюк