АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

15 березня 2018 року м. Харків

справа № 610/1470/17

провадження № 22-ц/790/1469/18

Апеляційний суд Харківської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Кругової С.С.,

суддів Маміної О В., ОСОБА_1

учасники справи:

позивачі - ОСОБА_2, ОСОБА_3

відповідач Приватне підприємство «Міловське»,

треті особи - Головне управління Держгеокадастру у Харківській області, відділ з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень і державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Балаклійської районної державної адміністрації

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Приватного підприємства «Міловське», треті особи: Головне управління Держгеокадастру у Харківській області, відділ з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень і державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Балаклійської районної державної адміністрації, про дострокове розірвання договорів,за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4, яка діє в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3на рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 8 грудня 2017 року, ухвалене суддею Носовим Г.С.-

в с т а н о в и в:

У травні 2017 року позивачі через свого адвоката звернулись до суду з позовною заявою про дострокове розірвання з відповідачем договорів оренди земельної ділянки.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 зазначав, що його батько - ОСОБА_5, який помер був власником земельної ділянки площею 4,1243 га, за користування якої відповідач починаючи з 2008 року не виконував своїх зобовязань за договором по сплаті орендної плати та за вісім років розмір заборгованості по орендній платі становить 5929,00 гривень, що є істотним порушенням умов договору оренди та підставою для його розірвання.

Позивач ОСОБА_3 на обґрунтування своїх позовних вимог, зазначала, що її бабуся ОСОБА_6 була власником земельної ділянки площею 4,3441 га, та що між нею та ПП «Міловське» було укладено договір щодо передачі у строкове платне користування строком дії договору на 10 років. Починаючи з 2008 року відповідач користувався земельною ділянкою, але не виконував своїх зобовязань за договором по сплаті орендної плати ОСОБА_6 та за вісім років розмір заборгованості по орендній платі становить 5929,00 гривень, що є істотним порушенням умов договору оренди та підставою для його розірвання.

Позивачі в позовній заяві зазначали, що після набуття права на земельні ділянки уклали договори оренди вказаних земельних ділянки з ТОВ «Успіх Слобожанщини», оскільки їм не було відомо про існування договорів оренди земельних ділянок, укладених між спадкодавцями та ПП «Міловське». Про існування таких договорів стало їм відомо після отримання ухвал Харківського окружного адміністративного суду про відкриття провадження у справі за позовом ПП «Міловське» до Реєстраційної служби Балаклійського районного управління юстиції, ТОВ «Успіх Слобожанщини», ОСОБА_2 про скасування рішення про реєстрацію.

Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 8 грудня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення мотивоване виходячи з приписів ст.ст.626, 651, 792, 1218 ЦК України, ст.ст. 141, 148-1 ЗК України, ст. 32 ЗУ «Про оренду землі» та тим, що відсутні правові підстави для дострокового розірвання спірних договорів оренди землі.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням представник ОСОБА_4, яка діє в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення є незаконним, необґрунтованим таким що не відповідає фактичним обставинам справи та ухвалене з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права.

Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що відповідач не скористався своїм правом та не вніс відповідні відомості про право оренди спірних земельних ділянок, тому позивачі не мали реальної можливості дізнатися про існування спірних договорів оренди 2007 року.

Суд безпідставно проігнорував, той факт, що відповідач повинен був, але не вчинив всіх належних та необхідних дій з метою своєчасної та повної оплати орендних платежів на користь орендодавців.

На думку позивачів суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення їх позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що було укладено договір оренди земельної ділянки № 21/08 від 25 лютого 2008 року між ОСОБА_7 та ПП «Міловське», площею 4,1243 гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва строком на 10 років, який зареєстровано у Балаклійському районному відділі ХРФ ДП ЦДЗК 6 травня 2008 року за №24 (а.с. 17-20).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.02.2014 позивач ОСОБА_2 отримав у спадщину після свого померлого 25.02.2013 батька ОСОБА_5 земельну ділянку площею 4,1243 га, розташовану на території Міловської сільської ради Балаклійського району Харківської області, яка належала померлому на підставі Державного акта на право власності на землю серії Р2 № 754076, виданого 27.12.2002 (кадастровий номер земельної ділянки :03:000:0007) (а.с. 24).

Відповідно договору від 25 лютого 2008 року між ОСОБА_6 та ПП «Міловське» було укладено договір № 15/08, про оренду земельної ділянки площею 4,3441 гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва строком на 10 років, який 6 травня 2008 року було зареєстровано у Балаклійському районному відділі ХРФ ДП ЦДЗК за № 26 (а.с. 9-13).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25.12.2015 року позивач ОСОБА_3 отримала у спадщину земельну ділянку площею 4,3441 га, розташовану на території Міловської сільської ради Балаклійського району Харківської області, після померлої 17.09.2014 ОСОБА_6, якій на підставі Державного акта на право власності на землю серії Р2 № 754317, виданого 27.12.2002 (кадастровий номер земельної ділянки :03:000:0004) належала земельна ділянка (а.с. 23).

На спростування доводів апеляційної скарги, слід зазначити таке.

За загальними приписами ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до змісту ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 32 ЗУ «Про оренду землі» перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування) не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

Спірними договорами не було передбачено умови про те, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи є підставою для зміни умов або припинення договору.

Згідно ч. 1 ст. 148-1 Земельного кодексу України до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обовязки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди щодо такої земельної ділянки.

Частиною 3 ст. 148-1 ЗК України передбачено, що особа, яка набула право власності на земельну ділянку, протягом одного місяця з дня набуття права власності на неї зобовязана повідомити про це її користувачів із зазначенням: кадастрового номера (за наявності), місця розташування та площі земельної ділянки; найменування (для юридичних осіб), прізвища, імя, по батькові (для фізичних осіб) нового власника; місця проживання (знаходження) нового власника, його поштової адреси; платіжних реквізитів (у разі, якщо законом або договором передбачена плата за користування земельною ділянкою у грошовій формі). Повідомлення надсилається користувачу земельної ділянки рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручається йому особисто під розписку.

Враховуючи, що умовами спірних договорів було передбачено обовязок орендаря сплачувати орендну плату ОСОБА_5, ОСОБА_6, а спадкоємці не виконали свого обовязку щодо інформування орендаря про перехід до них права власності на орендовані земельні ділянки, не має підстав вважати, що право позивачів на своєчасне отримання орендної плати було порушене з вини орендаря ПП «Міловське».

Посилання в апеляційній скарзі на те, що позивачі не виконали приписи ст.148.1 ЗК України, оскільки не мали реальної можливості отримати відомості про користувача набутими ними у власність земельними ділянками - відповідне право користування ПП «Мілоське» не було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, висновків суду не спростовують.

Доводи апеляційної скарги, що суд не звернув уваги на те, що ПП «Міловське» не було дотримано вимоги чинного законодавства та договори не були зареєстровані у відповідному порядку спростовуються доказами що містяться в матеріалах справи.

Жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що позивачі протягом одного місяця з дня набуття права власності на земельні ділянки повідомили про це її користувачів, та вчиняли дії направлені на встановлення особи, яка є користувачем земельних ділянок, судам першої та апеляційної інстанції не надано.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд залишив поза увагою, що відповідач повинен був але не вчинив всіх належних та необхідних дій з метою своєчасної та повної оплати орендних платежів на користь орендодавців не знайшли свого підтвердження.

Отже, посилання в апеляційній скарзі на те, що позивачі не могли виконати приписи ст.148.1 ЗК України не доведені та не спростовані належними доказами.

Доводи апеляційної скарги не є суттєвими, і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Суд оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв»язок доказів у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, дійшов обгрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

З огляду на це, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги, оскільки рішення суду першої інстанції є законне та обґрунтоване.

Згідно ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390, 391 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4, яка діє в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3- залишити без задоволення.

Рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 8 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття.

В силу ст.389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий С.С. Кругова

Судді О.В. Маміна

ОСОБА_1

Повний текст постанови

складено 15 березня 2018 року