_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/713/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.2018 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Гниличенко М.В.

при секретарі - Цвігун А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київського районного у місті Одесі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання розірвання шлюбу фіктивним, суд -

ВСТАНОВИВ :

13.12.2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Київського районного у місті Одесі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, в якому просить визнати фіктивним розірвання шлюбу, яке було зареєстроване 13.05.2016 року Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 104.

Позивач ОСОБА_1 до судового засідання з'явилась, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, посилаючись на те, що на протязі 10 років позивачка та ОСОБА_2 проживали у цивільному шлюбі, 05.10.2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Приморського районного управління юстиції шлюб між ними було зареєстровано, сумісних дітей від шлюбу немає, 13.05.2016 року Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області за спільною заявою шлюб між ними було розірвано з метою економії витрат на комунальні послуги та отримання субсидії, однак вони не мали наміру розлучатися, оскільки насправді продовжували проживати спільним подружнім життям після 13.05.2016 року, вели спільне господарство, проте чоловік хворів, мав інвалідність 2 групи, та внаслідок хвороби помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року, вона займалась організацією поховання. Позивачка вказує, що чоловік при житті розпорядився своїм майном, тому спадкоємних питань немає, окрім того, що вона отримує маленьку пенсію та має намір перейти на пенсію чоловіка, з яким фактично прожила 24 роки, у зв'язку з чим звернулась до суду з вказаним позовом.

Представник позивачки ОСОБА_3 до судового засідання з'явився, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача - Київський районний у місті Одесі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській областідо судового засідання не з'явився, належним чином повідомлявся, надав суду відзив на позов та письмову заяву про розгляд справи за відсутності їх представника.

При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника відповідача, який повідомлений про розгляд справи належним чином, від якого надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, що не суперечить ч.3 ст.211 ЦПК України.

15.12.2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017, яким ЦПК України викладеного в новій реакції. У відповідності до п.9 п.1 Розділу ХІII Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції - справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши позивачку, її представника, свідків ОСОБА_4,ОСОБА_5, суд приходить до наступного.

Як встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 05 жовтня 2002 року уклали шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Приморського районного управління юстиції, актовий запис № 516, що вбачається із свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 05.10.2002 року /а.с.8/.

Судом встановлено, що 13 травня 2016 року Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за спільною заявою було розірвано шлюб, про що вчинено актовий запис про розірвання шлюбу за №104 і видано свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 /а.с.7.

ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, актовий запис № 8202, виданий Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області/а.с. 6/.

Згідно ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Судом встановлено, що після 13 травня 2016 року подружжя продовжувало разом проживати у АДРЕСА_1 вели спільне господарство, підтримували сімейно-шлюбні стосунки, мали спільний бюджет та спільні інтереси.

На підтвердження обставин, які викладені в позові суду надано завірену заяву матері покійного - ОСОБА_4, рідної сестри покійного - ОСОБА_5, копію акту сусідів від 29.09.2017року про те, що позивачка разом з ОСОБА_2 після розірвання шлюбу продовжували проживати разом та вести спільне господарство, довідку з «Одеської станції швидкої медичної допомоги» від 25.10.2017 року про те, що 05.08.2017 року надавалась медична допомога ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1./а.с.40/. У судовому засіданні були оглянуті сімейні фото сім'ї.

Допитані у якості свідків у судовому засіданні мати ОСОБА_4 та рідна сестра покійного ОСОБА_5 підтвердили факт, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 після розірвання шлюбу продовжували проживати разом однією сім'єю за адресою: АДРЕСА_1, вели спільне господарство, між ними були дуже гарні стосунки, взагалі сторони разом прожили більше 24 років, проявляли повагу та турботу як чоловік та дружина, свідкам не було відомо про їх розлучення.

Таким чином, судом встановлено, що подружжя було пов'язане спільним побутом та мало взаємні права та обов'язки після оформлення розлучення.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовна вимога ОСОБА_1 про визнання фіктивним розірвання шлюбу є обґрунтованою, доведеною належними доказами, а тому такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 108 СК України, за заявою заінтересованої особи розірвання шлюбу, здійснене відповідно до положень статті 106 цього Кодексу, може бути визнане судом фіктивним, якщо буде встановлено, що жінка та чоловік продовжували проживати однією сім'єю і не мали наміру припинити шлюбні відносини.

На підставі рішення суду актовий запис про розірвання шлюбу та свідоцтво про розірвання шлюбу анулюються органом державної реєстрації актів цивільного стану.

Згідно ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", актовий запис цивільного стану анулюється на підставі рішення суду, або висновку відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану у випадках, передбачених законом.

Анулювання актового запису цивільного стану проводиться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем його зберігання.

Пунктом 2.14 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року N 96/5, передбачено, що підставою для внесення відповідних відміток в актовізаписи цивільного стану, у тому числі про анулювання та поновлення, є рішення суду про усиновлення (удочеріння), про позбавлення або поновлення батьківських прав, про розірвання шлюбу, визнання шлюбу недійсним, поновлення шлюбу після його розірвання у випадку, передбаченому статтею 118 Сімейного кодексу України, анулювання актових записів цивільного стану, у яких зазначено про необхідність проставлення відмітки у відповідному актовому записі цивільного стану, визнання розірвання шлюбу фіктивним. Згідно пункту 2.16.7 Правил на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду.

Відповідно до ч.1 ст.267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, про що зазначає в рішенні, тому з врахуванням вищевикладеного суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню, у зв'язку з чим суд постановляє рішення про його задоволення у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 106, 108 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 12, 81,89,211,259,263-265,267 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Київського районного у місті Одесі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання розірвання шлюбу фіктивним - задовольнити.

Визнати фіктивним розірвання шлюбу між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 13 травня 2016 року, актовий запис №104.

Встановити порядок виконання рішення, зазначивши, що дане рішення є підставою для анулювання актового запису № 104 від 13 травня 2016 року про розірвання шлюбу між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області та виданого на підставі вказаного актового запису свідоцтва про розірвання шлюбу.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Київський районний суд м.Одеси шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення буде складено та підписано 12.02.2018 року.

Суддя Гниличенко М. В.