Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" листопада 2018 р.

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області

в складі : головуючого судді Верніка В.М.;

із участю : - секретаря Райчук Б.А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в м.Жмеринка цивільну справу за позовом Чепіги Дмитра Олексійовича в інтересах Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Чепіга Д.О. 21.05.2018 року (згідно дати поштового відправлення) звернувся до суду з цим позовом, в якому просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "Приватбанк" заборгованість у розмірі 19879,08 грн., за кредитним договором від 13.05.2009 року та судові витрати у розмірі 1762 грн. Свої вимоги обґрунтував тим, що свої зобов'язання за договором № б/н від 13.05.2009 року позивач виконав, надавши відповідачу ОСОБА_2 кредит у розмірі 1000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Відповідач своїх зобов'язань за договором кредиту не виконав і станом на 30.04.2018 року допустив заборгованість в розмірі 19879,08 грн., яка складається з заборгованості за кредитом, процентами за користування кредитом, пені та комісії, а також нарахованими в зв'язку з цим штрафами (а.с.2-4, 26).

05.07.2018 року ухвалою судді Жмеринського міськрайонного суду відкрито провадження в даній справі. Визначено розгляд справи провести за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Одночасно роз'яснено учасникам справи їх право на звернення до суду із клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні із повідомленням (викликом) сторін, встановлено відповідачу 15-денний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі для подачі до суду відзиву на позовну заяву. Роз'яснено відповідачу, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Встановлено сторонам 5-денний строк з дня вручення цієї ухвали для подання заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.(а.с.33).

Представник позивача за довіреністю Чепіга Д.О. у резолютивній частині позову просив справу розглянути у його відсутність та надалі не заперечував проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження.

Відповідач ОСОБА_2, який належним чином повідомлений про розгляд справи судом, відзиву на позовну заяву не представив, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні із повідомленням (викликом) сторін не надав.

Суд на підставі ч.5 ст. 279 ЦПК України розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Вивчивши доводи позовної заяви, дослідивши представлені докази, суд доходить наступного.

Так, в судовому засіданні відповідно до матеріалів справи встановлено, що 13.05.2009 року відповідач ОСОБА_2 став клієнтом АТ КБ "Приватбанк", підписавши Анкету-Заяву від 13.05.2009 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, згідно чого позивачем йому оформлено кредитну картку "Універсальна, 55 днів пільгового періоду" (з 01.01.2013 року всі картки "Універсальна, 30 днів пільгового періоду" переведені на тарифний план "Універсальна, 55 днів пільгового періоду") (а.с.8-9), відповідно до Тарифів обслуговування якої відповідач отримав кредит у розмірі 1000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, а також сплатою пені (1), що нараховується у розмірі базової процентної ставки за договором за кожен день прострочення кредиту, пені (2) за несвоєчасне погашення заборгованості у розмірі 1% від суми загальної заборгованості, але не менше 10 грн. нараховується 1 раз в місяць, коли виникає прострочення по кредиту або процентам 5 та більше днів, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 50 грн. та більше.

З представленого позивачем розрахунку (а.с.5-7) вбачається, що відповідачем ОСОБА_2 в порушення особистих зобов'язань не у повній мірі здійснювались платежі за кредитним договором від 13.05.2009 року, оскільки за ним станом на 30.04.2018 року рахується заборгованість в межах заявлених позовних вимог на суму 19879,08 грн., що складається з боргу за кредитом у розмірі 901,70 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 13234,57 грн., заборгованості за пенею у розмірі 4320,00 грн., штрафів у розмірі 500 грн. (фіксована частина) та 922,81 грн. (процентна складова).

Відповідно до п.6.5 Умов та правил надання банківських послуг (а.с.10-15) позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Згідно п.5.2 роділу І, п.5.7 розділу ІІ Умов та правил надання банківських послуг банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у визначеній банком частці у випадку невиконання боржником своїх боргових та інших зобов'язань за цим договором.

Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони зібрані із дотриманням вимог закону, ніким не спростовуються та не суперечать один одному.

Згідно положень ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до змісту ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу; якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу; якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У відповідності до ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки.

Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він, зокрема, не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до положень ч.1,2 ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

У відповідності до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до вимог ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, встановив, що умовами наявного в матеріалах справи кредитного договору не передбачено нарахування та стягнення такого виду витрат як комісія, а тому заявлена серед іншого сума боргу у розмірі 4320 грн. є заборгованістю по пені, що нарахована позивачем відповідно до вказаних вище положень анкети-заяви, Тарифів та Умов надання банківських послуг.

Відповідач ОСОБА_2 в порушення вимог кредитного договору та норм ЦК України, не виконав взятого на себе зобов`язання, позаяк ним не представлено суду будь-яких доказів щодо здійснення інших платежів в рахунок виконання власних зобов'язань за вказаним договором кредиту, а отже, не доведено відсутність своєї вини у його невиконанні, що згідно вимог закону є обов'язком особи, яка порушила зобов'язання. Відтак суд приходить до висновку, що заявлена заборгованість за кредитом, заборгованість по процентам за користування кредитом та пеня на загальну суму 18456,27 грн. (901,70 грн. + 13234,57 грн. + 4320 грн.) підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, а тому позов в цій частині вимог підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача штрафів 500,00 грн. - (фіксована частина), 922,81 грн. - (процентна складова), суд виходить з наступного.

За змістом ч. 1 ст. 549 ЦПК України пеня та штраф є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій.

Згідно Тарифів банку пеня за несвоєчасне погашення заборгованості складається із пені нарахованої за кожен день прострочення кредиту та пені нарахованої один раз на місяць в розмірі 1% від заборгованості. При порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому із грошових зобов'язань, передбачених цим договором більше ніж на 120 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від ціни позову та прострочених процентів та комісій (п. 8.6. Умов та правил надання банківських послуг). Банком нараховано 3310,64 грн. пені та штрафи: 500 грн. + 922,81 грн., яка складає 5% від 18456,27 грн. - суми заборгованості разом із пенею, яка підлягає стягненню з відповідача.

Тобто, аналізуючи дані умови та розрахунок заборгованості за кредитом судом встановлено, що за порушення позичальником строків виконання зобов'язання за кредитним договором банком одночасно нараховано пеню та штраф. Крім того позивачем всупереч положенням ч.2 ст. 550 ЦК України при розрахунку відсоткової частини штрафу включено розмір пені (неустойки).

Отже, банк просить застосувати до боржника подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобов'язання (неустойку за прострочення виконання грошового зобов'язання), що є явно необґрунтованим та неприйнятним з огляду на вимоги ч.1 ст.61 Конституції України та ч.3 ст.509 ЦК України, згідно з яких ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, та нараховані відсотки на неустойку, а зобов'язання має ґрунтуватись на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Таким чином суд приходить висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог в частині стягнення вказаних сум штрафів.

Також пропорційно обсягу задоволення позовних вимог слід стягнути з відповідача на користь позивача документально підтверджені витрати із сплати судового збору в розмірі 1762 грн. (а.с.1).

Враховуючи викладене, керуючись ст. 4, 5, 10, 13, 19, 23, 27, 76, 82, 89, 141, 223, 259, 263, 264, 280-283 ЦПК України, ст. 15, 16, 258, 267, 526, 527, 530, 610-612, 614, 634, 1048-1050, 1054 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ :

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1; наразі відбуває покарання у виді позбавлення волі на певний строк у Державній установі "Вінницька виправна колонія №86") на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (м.Дніпро Дніпровської області, вул. Набережна Перемоги, 50, р/р 3111 АТ КБ "Приватбанк", МФО 305299, ) заборгованість за кредитним договором від 13.05.2009 року станом на 30.04.2018 року на загальну суму 18456 (вісімнадцять тисяч чотириста п'ятдесят шість) гривні 27 копійок, а також 1762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві) гривні судового збору.

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" щодо стягнення з ОСОБА_2 500 гривень штрафу (фіксована частина) та 922 гривні 81 копійки штрафу (процентна складова) - відмовити.

Рішення набуває законної сили після закінчення строків його оскарження, якщо не було подано апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення, Апеляційному суду Вінницької області через Жмеринський міськрайонний суд.

Суддя Вернік В.М.