АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження в апеляційній інстанції №22-ц/796/497/2018
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2018 року Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів:

судді - доповідача: Білич І.М.

суддів: Болотова Є.В., Поліщук Н.В.

при секретарі: Довгопола А.В.

за участю: представника позивача ОСОБА_1 -ОСОБА_2

представника відповідача МО України - Цицюра В.І.

представника 3-ої особи ОСОБА_4 - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 16 листопада 2017 року ухвалену під головуванням судді Печерського районного суду м. Києва Москаленко К.О.

у справі № 757/64006/16-ц за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Державного підприємства „Готель „Козацький" Міністерства оборони України, третя особа: ОСОБА_4 про скасування наказу та поновлення на роботі.

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 16 листопада 2017 року було відмовлено у задоволенні заяви Міністерства оборони України та заяви ОСОБА_1 про роз'яснення рішення Печерського районного суду міста Києва від 14.04.2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Державного підприємства „Готель „Козацький" Міністерства оборони України, третя особа: ОСОБА_4 про скасування наказу та поновлення на роботі.

Не погоджуючись з ухвалою суду представник третьої особи по справі ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, де ставив питання про її скасування та передачу справи на новий розгляд до суду першої інстанції. Вказуючи при цьому на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Представником ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на адресу апеляційного суду було надано відзив в якому позивач не погоджувався з викладеними в апеляційній скарзі доводами та вважав, що скарга повинна бути відхилена у повному обсязі так як він як позивач не міг збільшити розмір позовних вимог та доповнити їх питанням щодо скасування наказу Державного секретаря Міністерства оборони України від 01.02.2017 року за № 3 -ДП враховуючи, що даний документ було долучено до матеріалів справи у судовому засіданні 14.04.2017 року. Також матеріали справи містять докази щодо сплати ним судового збору. Зазначаючи також, що у ході розгляду справи Міністерством оборони було надано копію наказу від 11.10.2017 року Міністра оборони України № 559 «Про скасування деяких наказів заступника Міністра оборони України - керівника апарату» відповідно до якого ними визнано факт того, що наказ заступника Міністра оборони України - керівника апарату ( по особовому складу керівників державних підприємств) від 31.10.2016 № 10 -ДП діяв та не був скасований аж до 11.10.2017 року.

Представник позивача у судовому засіданні не визнав подану апеляційну скаргу, заперечував проти її задоволення.

Представник відповідача вважав, що суд першої інстанції в своїй ухвалі посилається на обставини які не були предметом розгляду.

Представник третьої особи підтримав подану апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення осіб, що з'явилися у судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, рішенням Печерського районного суду м. Києва від 14.04.2017 року залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 20.09.2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ заступника Міністра оборони України - керівника апарату № 11 -ДП від 15.11.2016 року про скасування наказу заступника Міністра оборони України - керівника апарату № 10 -ДП від 31.10.2016 року.

26.09.2017 року представник Міністерства оборони України звернувся до суду з заявою про роз'яснення рішення. Де просив зазначити, які саме вимоги необхідно виконати Міністерству оборони України на виконання рішення суду апеляційної інстанції з огляду на звільнення позивача з посади головного спеціаліста відділу торгівлі та послуг Концерну „ „Військторгсервіс", а також скасування наказу заступника Міністерства оборони України - керівника апарату ( по особовому складу керівників державних підприємств) від 15.11.2016 року № 11 -ДП. Мотивуючи заяву тим, що вказане рішення суду є незрозумілим та потребує роз'яснення в порядку виконання.

05.10.2017 року представник позивача також звернувся з заявою про роз'яснення вказаного рішення, в якій просив суд роз'яснити: чи поширюється прийняте рішення суду щодо визнання незаконним та скасування наказу заступника Міністра оборони України - керівника апарату № 11 -ДП від 15.11.2016 року в тому числі і на доповнення до даного наказу, яке було видано у формі наказу Державного секретаря МО України від 01.02.2017 року за № 3 - ДП, яким внесено зміни до наказу від 15.11.2016 року

Відмовляючи у задоволенні заяв суд першої інстанції виходив з того, що рішення Печерського районного суду м. Києва від 14.04.2017 року залишене без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 20.09.2017 року в частині вимог про визнання незаконним та скасування наказу заступника Міністра оборони України - керівника апарату від 15.11.2016 року № 11 -ДП виконано в повному обсязі, у тому числі, скасовано, серед іншого, всі зміни до цього наказу, відтак вважав відсутніми правові підстави для роз'яснення рішення.

Зазначаючи також , що наказ Державного секретаря Міністерства оборони України від 01.02.2017 року № 3 -ДП, яким внесені зміни до наказу від 15.11.2016 року № 11 -ДП є невід'ємною частиною основного наказу заступника Міністра оборони України - керівника апарату від 15.11.2016 року № 11 -ДП. Відповідно даний наказ Державного секретаря Міністерства оборони України від 01.02.2017 року № 3 -ДП та всі інші зміни та доповнення до основного наказу заступника Міністра оборони України - керівника апарату від 15.11.2016 № 11 -ДП не можуть діяти без основного наказу.

Проте погодитися з такими висновками суду не можна виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржуване судове рішення ухвалено судом першої інстанції 16 листопада 2017 року, відтак питання щодо роз'яснення рішення суду по справі вирішувалося за правилами Цивільного процесуального кодексу України в редакції 2004 року.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 221 цього Кодексу якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, або для державного виконавця, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу в якій роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Суд вважав відсутніми правові підстави для роз'яснення рішення суду у зв'язку з тим, що згідно наказом Міністра оборони України від 11.10.2017 року № 529 «Про скасування деяких наказів заступника Міністра оборони України - керівника апарату» було скасовано наказ заступника Міністра оборони України - керівника апарату від 15.11.2016 року № 11 -ДП ( зі змінами).

Зазначаючи також, що наказ Державного секретаря Міністерства оборони України від 01.02.2017 року № 3 -ДП та всі інші зміни та доповнення до основного наказу заступника Міністра оборони України - керівника апарату від 15.11.2016 № 11 -ДП не можуть діяти без основного наказу.

Вказане вище, на думку колегії суддів свідчить про взаємовиключні висновки до яких прийшов суд при розгляді заяв. Прийшовши до висновку про відсутність підстав для роз'яснення суд продовжує аналізувати докази, які надали сторони, та вказує про наслідки.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги в частині того, що суд першої інстанції в своїй ухвалі зробив висновки з посиланням на наказ Державного секретаря Міністерства оборони України від 01.02.2017 року № 3 -ДП, яким внесені зміни до наказу від 15.11.2016 року № 11 -ДП. Тобто розглянув питання, які не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

З урахуванням того, що позивачем ставилися питання про визнання незаконним та скасування наказу заступника Міністра оборони України - керівника апарату № 11 -ДП від 15.11.2016 року про скасування наказу заступника Міністра оборони України - керівника апарату № 10 -ДП від 31.10.2016 року.

Відповідно до роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» п. 21 зазначається, що відповідно до ст. 221 ЦПК роз'яснення рішення, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

Крім того, судом не було взято до уваги, що заява представника Міністерства оборони України вказує за своїм тексом, що ними ставиться питання про роз'яснення рішення суду з посиланням на ст. 221 - роз'яснення рішення суду та ст. 373 ЦПК України - відстрочка і розстрочка виконання, зміна чи встановлення способу і порядку виконання ( в редакції 2004 року ).

Фактично вийшовши за межі розгляду поданих заяв, суд першої інстанції не надав оцінку доводам сторін щодо необхідності роз'яснення рішення суду за правилами ст. 221 ЦПК ( в редакції 2004 року) що діяла на момент розгляду заяв і чи підлягає це рішення такому роз'ясненню.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду у відповідності до положень ст. 379 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 379, 381-383, 384, 387 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 задовольнити частково.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 16 листопада 2017 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 06 лютого 2018 року.

Суддя - доповідач:

Судді: