Номер провадження 2/229/224/2018
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2018 року Дружківський міський суд Донецької області

у складі:

головуючого судді Петрова Є.В.

при секретарі Цукаревій К.А.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

11 січня 2018 року позивач ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з червня 2015 року взаємовідносини з чоловіком ускладнились і вони не можуть порозумітись, з того ж часу вони фактично припинили шлюбні відносини і сумісне господарство не ведуть, подружжя мешкає окремо один від одного. Позивачка вважає, що поновити шлюб та зберегти родину неможливо.

Від даного шлюбу подружжя має двох малолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4. Діти проживають із позивачкою за взаємною згодою сторін. Матеріальну допомогу на їх утримання відповідач надає.

В судове засідання, позивачка не з'явилась, проте надала заяву слухати позов за її відсутності, наполягає на позові, просить розірвати шлюб із відповідачем, дітей залишити проживати разом із нею, залишити їй прізвище після розірвання шлюбу "ОСОБА_5" /а.с. 24/.

В судове засідання, відповідач не з'явився, проте надав заяву слухати позов за його відсутності, з позовними вимогами згоден, проти розірвання шлюбу не заперечує. Також він не заперечує проти того, що їх спільні діти будуть проживати з матір'ю. /а.с. 19/.

Згідно з ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Частиною 4 цієї ж статті передбачено, що ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оцінивши усі докази, зібрані по справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час підготовчого судового засідання по справі, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини, суд дійшов до таких висновків.

Суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов'язані з розірванням шлюбу.

В силу ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Сім'я є природним і основним осередком суспільства і має право на захист з боку суспільства та держави.

Як регламентує ст. 1 ч.2 СК України, регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою: зміцнення сім'ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб; утвердження почуття обов'язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім'ї; побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки; забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку.

У відповідності до вимог ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. За правилами, встановленими ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 16 серпня 2003 року, свідоцтво про укладення шлюбу НОМЕР_1 від 16 серпня 2003 року, актовий запис № 228, зроблений відділом реєстрації актів цивільного стану Дружківського міського управління юстиції Донецької області /а.с. 9/.

Від цього шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, та сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 10,11).

Судом було встановлено, що спільне життя сторін не склалося, вони не можуть порозумітися, що привело до повного розладу у стосунках.

З червня 2015 року подружжя мешкає окремо один від одного, спільного господарства не веде.

Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сім'ї та поновлення шлюбних відносин неможливо, позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті права сторін та їх малолітніх дітей.

Беручи до уваги те, що сторони не проживають однією сім'єю тривалий час, примирення між ними не відбулося, обидва наполягають на розірванні шлюбу, суд приходить до висновку, що шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 існує формально, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та інтересам їх дітей, тому застосування строку для примирення не вбачається за доцільне та шлюб між подружжям підлягає розірванню.

Відповідно до положень частини 1 статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка по справі, наполягала на залишенні прізвища, яким іменувалась у шлюбі, відповідач заперечень суду не надав. Тому суд вважає за можливе залишити позивачу після розірвання шлюбу прізвище «ОСОБА_5».

Між подружжям було досягнуто згоди, що спільні діти подружжя залишуться, після розірванння шлюбу, проживати разом з матір`ю.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу задовольнити повністю.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_7, уродженкою м. Ені-Елібайрамлі, Ханларського району, Азербайджан та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_9, уродженцем с. Іваньки Маньківського району Черкаської області, Україна, який було зареєстровано 16 серпня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Дружківського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 228 (свідоцтво про шлюб НОМЕР_1 від 16.08.2003р.).

Після розірвання шлюбу позивачці залишити прізвище «ОСОБА_5».

Малолітніх спільних дітей подружжя: доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, та сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, залишити проживати разом із матір'ю.

Копію рішення направити до Дружківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області через Дружківський міський суд протягом тридяти днів після проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Є. В. Петров