АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 545/2141/17 Номер провадження 22-ц/786/476/18Головуючий у 1-й інстанції Потетій А. Г. Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі :

головуючого судді : Кузнєцової О.Ю.

суддів: Кривчун Т.О., Бондаревської С.М.

секретар Філоненко О.В.

за участі представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк"

на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 12 грудня 2017 року

по справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк", ОСОБА_4 про визнаняння поруки такою, що припинена за договором поруки, -

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вказаним позовом та просив визнати поруку такою, що припинена за договором поруки від 31 липня 2008 року, що був укладений між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк».

В обґрунтування позовних вимог вказував, що 31 липня 2008 року між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір поруки, відповідно до умов якого позивач поручився за виконання ОСОБА_4 зобов'язань за кредитним договором № PLOKGK від 31 липня 2008 року. Відповідно до умов договору поруки порука припиняється після закінчення 5 років з дня настання терміну повернення кредиту.

Вказував, що заборгованість ОСОБА_4 за кредитним договором № PLOKGK виникла 22.04.2009 року, із позовом про її стягнення ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось лише у вересні 2015 року, тобто після спливу 5 річного строку з дня настання строку виконання зобов'язання по кредитному договору. До квітня 2014 року банк будь-яких вимог та претензій до нього не пред'являв, а тому вважає, що дія поруки припинилась.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 12 грудня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено.

Визнано припиненою поруку за договором поруки від 31 липня 2008 року, що був укладений між ОСОБА_3 та ПАТ КБ «ПриватБанк».

Вирішено питання про судові витрати.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржило ПАТ КБ «ПриватБанк», просило скасувати його та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ЦПК України у редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваного рішення, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Судове рішення ухвалене у справі не відповідає вказаним вимогам.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 31 липня 2008 року між ОСОБА_3 та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір поруки відповідно до умов якого позивач поручився за виконання ОСОБА_4 зобов'язань за кредитним договором № PLOKGK від 31 липня 2008 року.

Відповідно до умов кредитного договору ПАТ КБ «ПриватБанк» надав ОСОБА_4 кредит на суму 35 617,90 доларів США на термін до 31 липня 2038 року (п. 8.1. Кредитного договору) зі сплатою 1,25% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом (п. 8.1. Кредитного договору).

У відповідності до п. 2 Договору поруки позивач відповідає перед ПАТ КБ «Приват Банк» за виконання зобов'язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і ОСОБА_4, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісії, винагороди, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків.

Згідно з умовами кредитного договору (п.п. 3.1, 3.3) позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) у розмірі та в строки, визначені договором, і щомісяця сплачувати проценти за користування кредитом, а також сплатити пеню за порушення строків повернення кредиту та процентів за користування ним.

Відповідно до п. 12 договору поруки від 31.07.2008 року порука припиняється після закінчення 5 років з дня настання терміну повернення кредиту за Кредитним договором.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що умови кредитного договору порушено боржником 22 квітня 2009 року, а відтак порука припинилась 22 квітня 2014 року, тобто до пред'явлення банком вимоги про стягнення заборгованості.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком місцевого суду.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Припинення поруки пов'язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

З матеріалів справи вбачається, що боржник (а отже і поручитель) узяв на себе зобов'язання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 31 липня 2038 року, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами) згідно графіком платежів.

Отже, сторони встановили не лише строк дії договору, а й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Таким чином, у разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначене періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Отже, саме з часу прострочення несплаченої заборгованості відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника та обчислення встановленого договором поруки п'ятирічного строку для пред'явлення вимог до поручителя щодо окремих зобов'язань за кредитом.

Тобто банк мав протягом п'яти років від дня настання строку виконання основного зобов'язання пред'явити вимоги до поручителя.

У разі пред'явлення банком вимог до поручителя більш ніж через п'ять років після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Судом першої інстанції не враховано, що кредитним договором передбачено виконання грошових зобов'язань шляхом здійснення щомісячних платежів (згідно з графіком), а за договором поруки поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник.

Відповідно до виписки зі сплати ОСОБА_4 заборгованості за кредитним договором № PLOKGK від 31 липня 2008 року останній здійснював періодичні платежі з часткового погашення заборгованості по кредиту до 26 вересня 2015 року включно.

Відповідно до матеріалів цивільної справи № 545/2733/15-ц за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, із вказаним позовом банк звернувся до суду 14 вересня 2015 року.

Окрім того, поданню позову передувала вимога банку до боржника та поручителя про погашення простроченої заборгованості від 11 серпня 2015 року.

За таких обставин порука ОСОБА_3 щодо періодичних платежів, які зобов'язався здійснити ОСОБА_4 в межах п'ятирічного строку до дня пред'явлення вимоги до поручителя, не припинилась.

Вимог про визнання поруки припиненою щодо окремих періодичних платежів боржника за кредитним договором ОСОБА_3 не заявляв.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_3 є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Виходячи з викладеного, внаслідок порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також невідповідність висновків суду обставинам справи, ним помилково було ухвалено рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_3, що відповідно до ст. 376 ЦПК України є підставою для його скасування та ухвалення нового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відомості про те, що ОСОБА_3 звільнений від сплати судового збору у матеріалах справи відсутні.

Виходячи з того, що позовні вимоги ОСОБА_3 не підлягають задоволенню, то з нього на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають стягненню судові витрати у розмірі 960 грн., пов'язані зі сплатою судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.367 ч. 1, ст. 374 ч. 1 п. 2, ст. 376 ч.1 п. 3, 4, ст. 382 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" - задовольнити.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 12 грудня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк", ОСОБА_4 про визнаняння поруки такою, що припинена за договором поруки - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" судові витрати у розмірі 960 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: --//-- О.Ю. Кузнєцова

Судді --//-- Т.О. Кривчун

--//-- С.М. Бондаревська

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО: О.Ю. Кузнєцова