Справа № 289/2228/17
Номер провадження 2/289/206/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.2018 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого - судді Невмержицького І.М.,

при секретарі - Шуба В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Пилиповицької сільської ради про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після смерті матері позивача, залишилось спадкове майно, яке з поміж всього іншого складається з:

- права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності ПКСП ім. Шевченка с. Пилиповичі, Пилиповицької сільської ради, Радомишльського району, Житомирської області, розміром 4,52 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), вартістю 10 103,00 гривень, що належало покійній матері, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0044414, виданого на імя «Воробей Наталія Миколаївна» на підставі рішення Радомишльської РДА № 296 від 26 вересня 1996 року, інших спадкоємців, які б претендували на зазначене майно немає, а тому просив суд визнати за ним право на спадкове майно.

В судовому засіданні позивач не з»явився, про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, надіслав заяву в якій просив справу розглянути без його участі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надіслав до суду письмову заяву, просив розгляд справи проводити без його участі, з позовними вимогами погодився просив позов задовольнити.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

Виходячи зі змісту ст.4 ЦПК України Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.ст.12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1, народився 13.01.1989 року в с. Висока Піч, Житомирського району, Житомирської області, на даний час проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до свідоцтва про народження позивача серії ІІІ-ТП № 309290 від 15.02.1989 року, що видане Високопіченською сільською радою, Житомирського району, Житомирській області, його батьками є: батько, ОСОБА_2, українець, та мати, ОСОБА_3, українка.

22 травня 2010 року померла мати позивача, ОСОБА_3, у віці 46 років в с. Пилиповичі, Радомишльського району, Житомирської області даний факт підтверджує свідоцтво про смерть серії 1-ТП № 142485, видане виконавчим комітетом Пилиповицької сільської ради, Радомишльського району, Житомирської області 28.05.2010 року.

Спадщину після смерті матері, ОСОБА_3, у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, яка зазначає, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї прийняв її син ОСОБА_1, шляхом постійного проживанням з покійною, доглядав за будинком, обробляв земельну ділянку та сплачував необхідні платежі, отримував кошти за землю, тощо даний факт також підтверджує довідка № 242 від 25.04.2017 року з виконавчого комітету Пилиповицької сільської ради Радомишльського району Житомирської області.

Крім того, спадщину після смерті матері, ОСОБА_3, ніхто більше не приймав, інших спадкоємців котрі мають обовязкову частку спадщини, або претендують на спадщину немає, так як батько позивача, чоловік покійної, ОСОБА_2 також помер, що також підтверджує його свідоцтво про смерть серії І-ТП № 183233 від 25.01.2012 року.

До складу спадкового майна, яке залишилося після смерті матері позивача, входить право на земельну частку (пай) члена ПКСП ім. Шевченка с. Пилиповичі, Пилиповицької сільської ради, Радомишльського району, Житомирської області, розміром 4,52 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), вартістю 10103,00 гривень, що належало померлій матері позивача згідно Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0044414, виданого на її імя на підставі рішення Радомишльської РДА № 296 від 26 вересня 1996 року.

У відповідності до п. 216 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 3 березня 2004 року за № 20/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлювальних документів про належність цього майна спадкодавцеві.

Згідно до Глави 10 п. 4.15 та п. 4.20 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання належним чином оформлених правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві та його державної реєстрації, передбачених законодавством України та за умови отримання витягу з ДЗК.

Однак, набути вищезазначене майно в порядку передбаченому ст. 1298 ЦК України, шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) позивач, як єдиний спадкоємець за законом (ст. 1261 ЦК України) не має можливості через те, що у даному сертифікаті відсутня дата його видачі, що у свою чергу, відповідно до ЗУ «Про нотаріат», є перешкодою для вчинення необхідних нотаріальних дій.

Отже, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Згідно ст. 1216 та ст. 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Пунктом 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року N 720/95 передбачено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними.

Відповідно до положень п. 24 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» № 7 від 16 квітня 2004 року, сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України).

А згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» судовим рішенням може визнаватися право власності в порядку спадкування, якщо через відсутність документів не можливо оформити спадщину через нотаріуса.

Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 16 Цивільного кодексу України, кожен має право на звернення до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересу.

У відповідності до ч. 1 ст. 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом та за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відмерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

На підставі викладеного вище й у відповідності до ст. 55 Конституції України, ст.ст. 15-16, 1216-1218, 1225, 1261, 1268, 1277 ЦК України, ст. 131 ЗК України, та керуючись ст.ст. 3-4, 15, 60, 114, 118-120 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Пилиповицької сільської ради про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, в порядку спадкування за законом після смерті матері, ОСОБА_3, яка померла 22.05.2010 року у віці 46 років в с. Пилиповичі, Радомишльського району, Житомирської області право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності ПКСП ім. Шевченка с. Пилиповичі, Пилиповицької сільської ради, Радомишльського району Житомирської області, розміром 4,52 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), вартістю 10 103,00 гривень, що належало покійній матері позивача, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0044414, виданого на імя «Воробей Наталія Миколаївна» на підставі рішення Радомишльської РДА № 296 від 26 вересня 1996 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Житомирської області через Радомишльський районний суд протягом тридцяти днів, починаючи з дня його проголошення.

Суддя І. М. Невмержицький