Справа № 536/104/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2018 року Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Клименко С.М.

за участю секретаря судового засідання Дяденко С.В.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в приміщенні суду в залі судових засідань в місті Кременчуці справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та непрацюючої дружини

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 19 січня 2018 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та непрацюючої дружини посилаючись, що вони з відповідачем мають малолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча працює та має таку можливість, тому просила суд стягнути з нього аліменти на її користь на утримання доньки в розмірі 1/4 ч. з усіх видів його заробітку щомісячно до повноліття дитини, а також аліменти на її утримання в розмірі 1/4 ч. з усіх видів його заробітку щомісячно в звязку з її складним матеріальним становищем.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити, про підстави та обставини якого пояснила так, як це викладено в заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнав, згоден сплачувати аліменти.

В відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України в звязку з визнанням позову відповідачем суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані матеріали і оцінюючи все в сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За змістом статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом з урахуванням вимог ст. 182 СК України, що при призначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів та інші обставини, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 являються батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з матірю ОСОБА_1 та знаходиться на її матеріальному утриманні.

Сторони в зареєстрованому шлюбі не перебувають, відповідач з дитиною не проживає, участі в її матеріальному утриманні не приймає, працездатний.

Такі встановлені в судовому засіданні обставини справи та аналіз наведених норм матеріального права дають суду підстави для висновку, що відповідач матеріальну допомогу на утримання доньки не надає, тому необхідно стягнути з нього аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку.

Щодо позовної вимоги в частині стягнення аліментів на непрацюючу дружину, то вона не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Згідно ст. 1 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

За юридичною природою право подружжя на утримання є особливим майновим суб'єктивним правом. Причому його реалізація можлива лише за умови настання такого юридичного факту як реєстрація шлюбу.

З огляду на викладене, суд не задовольняє позовну вимогу про стягнення аліментів на непрацюючу дружину.

Так як позов задоволено частково, то в відповідності до ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача судовий збір на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 13, 81, 141, 200, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та непрацюючої дружини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, 25 червня 1995 року, жительки с. Погреби вул. Шевченка, 1 Глобинського району Полтавської області аліменти на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 ч. з усіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 19 січня 2018 року до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів на дитину в межах платежу за один місяць і на нього може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Апеляційного суду Полтавської області.

У разі оголошення вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СуддяОСОБА_4