Справа № 502/1716/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2018 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Балан М.В.,

за участю секретаря судового засідання Урсул Г.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кілія в порядку окремого провадження цивільну справу

за заявою

ОСОБА_1,

заінтересована особа:

Відділ у Кілійському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області,

про

встановлення факту належності правовстановлюючого документу

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася 25.09.2018 року до Кілійського районного суду Одеської області з заявою про встановлення факту належності їй правовстановлюючого документу. В обґрунтування своїх вимог в заяві зазначає, що в Державному акті на право приватної власності на землю, серії І-ОД № 039426, який був виданий 25.10.2000 року на підставі рішення ІХ сесії ХХІІІ скликання Десантненської сільської ради Кілійського району Одеської області від 29 лютого 2000 року №5, була допущена орфографічна помилка, а саме прізвище, імя та по-батькові заявника записане як «Коломієць Мотрона Никифорівна», замість вірного «Коломиєць Матрона Никифорівна».

Заявник в судове засідання не зявилася, заявила клопотання про розгляд справи без її участі.

Представник Відділу у Кілійському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області в судове засідання не з'явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

На підставі вищезазначеного суд ухвалює рішення за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою, в порядку передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України.

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Як зазначено у ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно зі ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Дослідивши надані письмові докази та розглянувши справу у межах заявлених позовних вимог, суд достовірно встановив такі факти та відповідні їм правовідносини:

Судом встановлено, що 25 жовтня 2000 року ОСОБА_2, яка мешкає в с. Десантне Кілійського району, на підставі рішення ІХ сесії ХХІІІ скликання Десантненської сільської ради Кілійського району Одеської області від 29 лютого 2000 року №5, був виданий Державний акт на право приватної власності на землю серії І-ОД № 039426, на земельну ділянку площею 4,49 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Десантненської сільської ради Кілійського району Одеської області.

Як вбачається з паспорту громадянина України серії КЕ №138645, виданого Кілійським РВ УМВС України в Одеській області 29 березня 1996 року, прізвище, імя та по-батькові власника в ньому, значиться як «ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1», реєстрація місця проживання збігається із адресою місця проживання зазначеною в Державному акті на право приватної власності на земельну ділянку серії І-ОД № 039426.

Згідно листа Відділу Держгеокадастру у Кілійському районі Одеської області № 727/138-18 від 02.08.2018 року на заяву ОСОБА_1, у звязку з набранням чинності з 01.01.2013 року Законом України «Про державний земельний кадастр», постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру», з 01.01.2013 року органи Держземагенства позбавлені повноважень щодо реєстрації права власності та користування земельною ділянкою. Законодавством України виправлення помилок в державних актах на землю не передбачено.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що особа, яка зазначена в Державному акті на право приватної власності на землю серії І-ОД № 039426 від 25.10.2000 року, а саме ОСОБА_2 та особа, яка зазначена в паспорті громадянина України, серії КЕ №138645, виданого Кілійським РВ УМВС України в Одеській області 29 березня 1996 року, а саме ОСОБА_1, є однією і тією ж особою.

За правилами ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, імям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 315 ЦПК України та роз'яснень, що містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.95 N 5, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються в судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх установлення.

У відповідності до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №15 від 25.05.1998 року) „Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу.

На підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 9 вересня 2013 року № 537 втратила чинність Інструкція про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затверджена наказом Державного комітету із земельних ресурсів від 22 червня 2009 року № 325, якою було врегульовано, серед іншого, питання видачі нового державного акта взамін зіпсованого.

Таким чином заявник позбавлений можливості в позасудовому порядку внести виправлення до відповідного державного акту.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зважаючи на встановлені з досліджених доказів обставини справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог заявника та, беручи до уваги, що в позасудовому порядку неможливо встановити відповідний юридичний факт, задовольняє заяву.

Керуючись ст.ст. 13, 18, 76, 81, 258-259, 263-268, 315ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД №039426, виданого 25 жовтня 2000 року Десантненською сільською радою Кілійського району Одеської області на земельну ділянку площею 4,49 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Десантненської сільської ради Кілійського району Одеської області, який було зареєстровано за №972 в Книзі записів держаних актів на право приватної власності на землю 25 жовтня 2000 року.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_3