Справа № 211/307/17-ц
Провадження № 2/211/141/18
Р і ш е н н я

і м е н е м У к р а ї н и

( заочне )

12 березня 2018 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Ткаченко С. В.

при секретарі Польчик Л.В.

за відсутності: позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши в місті Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири,

В С Т А Н О В И В:

позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири, який уточнила 17.05.2017 року, у позові просить стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на свою користь матеріальну шкоду в сумі 7 337 гривен 76 копійок, витрати на правову допомогу в сумі 3 000 гривень, моральну шкоду у сумі 5 000 гривень, судовий збір у сумі 1 280 гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона, ОСОБА_1, є власницею квартири АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію права власності на нерухоме майно.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є співвласниками квартири № 60, яка знаходиться поверхом вище у будинку АДРЕСА_1

28.12.2016 року квартиру за № 56, яка належить Позивачу було затоплено, мешканцями кватири № 60, співвласниками якої є Відповідачі.

28.12.2016 року комісією в складі директора ТОВ «Комбінату благоустрою» ОСОБА_6, майстра ОСОБА_7, електрика ОСОБА_8, старшого слюсаря ОСОБА_9 був складений Акт про залиття квартири позивача. На підставі Акту комісія встановила та зафіксувала, той факт, що 28.12.2016 року в будинку№ 62 по пр. Гагаріна в квартирі 56 трапилось залиття: у кухні видно сліди затоплення по периметру підвісної стелі, з електричних світлодіодних ламп тече вода, в коридорі сліди затоплення по стелі та стінам навколо електролічильника, у ванній кімнаті видно сліди стікання води по стінах та стелі, в наслідок залиття замкнуло проводку, вийшов з ладу патрон, світильник, світлодіодні лампи, замкнув дзвінок вхідної двері, в наслідок затоплення вода потрапила в газовий котел, в наслідок чого він вийшов з ладу.

Залиття квартири трапилось внаслідок халатності мешканців АДРЕСА_2. Вище зазначений Акт про залиття був підписаний всіма присутніми членами комісії, що були, брали участь у встановленні факту залиття квартири.

Мешканці квартири АДРЕСА_2 від підписання Акту без будь-яких підстав та причин такої відмови, не зазначивши їх навіть в Акті про затоплення.

Слід звернути увагу на той факт, що залиття квартири Позивача відбувається вже не вперше, що підтверджується Актом від 15.02.2010 року.

Таким чином, з наведених обставин випливає, що квартира відповідачів неодноразово заливала водою квартиру позивача, яка заходиться поверхом нижче, факт затоплення квартири позивача піддержується Актом про залиття від 28.12.2016 року.

Внаслідок залиття квартира потребує термінового поточного ремонту, оскільки мешкати в ній стало неможливо.

У результаті залиття квартири з ладу вийшов газовий котел автономного опалення, тому в квартирі стало дуже сиро та прохолодно.

Також з 28.12.2016 року по 12.01.2017 року позивач була вимушена знаходитись у своїй оселі без світла в зв'язку з тим, що в результаті залиття було замкнуто електричну проводку в її квартирі.

Внаслідок залиття квартири позивачу була заподіяна майнова шкода, а саме: відповідно до висновку Акту технічного стану котла від 29.12.2016 року, який вийшов із ладу внаслідок його залиття, вартість ремонту котла становить 6 950 гривень; заміна патрона електролічильника 64 гривні 20 копійок, заміна світлодіодного світильника 323 гривні 76 копійок, що підтверджується відповідними квитанціями.

Крім того, позивачеві довелося зустрічати Новий Рік та Різдво Христове у холодній сирій квартирі без світла з 28.12.2016 року по 13.01.2017 року, були зіпсовані продукти, які Позивач закупила та приготувала до новорічних свят.

Внаслідок перелічених неподобств, позивач зазнала моральних та душевних хвилювань, змінилися плани на новорічні свята. Позивач замість святкування змушена була докласти зусиль для нормалізації свого побуту та життя. Після пережитого стресу в позивача різко погіршився стан здоров'я, а саме почали турбувати головні болі та біль в області серця, тому 31.12.2016 року позивач була вимушена звернутися в лікарню за медичною допомогою, після відвідування лікаря стан здоров'я позивача не змінився, тому 02.01.2017 року вона була вимушена повторно звернутися в лікарню за медичною допомогою, вище зазначені факти зафіксовані в амбулаторній картці Позивача. Розмір відшкодування за завдану моральну шкоду позивач оцінює у 5 000 гривень.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явилась.

Представник позивача ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у судове засідання не з'явилися, належним чином повідомлені, причини неявки суду не відомі.

У порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди представника позивача, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідачів та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

15.12.2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017 року, яким ЦПК України викладено у новій реакції.

У відповідності до п. 9 п. 1 Розділу ХІ Перехідних Положень ЦПК України у новій редакції - справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України.

Суд, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини (ч. 2 ст. 1166 ЦК України).

З наведеного вбачається, що обов'язок доказування розподіляється згідно із перерахованими нормами таким чином, що позивач доказує наявність шкоди та її розмір, а відповідачі відсутність їх вини в заподіянні шкоди.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, є власницею квартири АДРЕСА_1, що підтверджується договором купівлі-продажу квартир від 26.03.2008 року та витягом з Державного реєстру правочинів і витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 10-12 - копії договору, витягів).

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є співвласниками квартири АДРЕСА_2, яка розташована над квартирою позивача.

28.12.2016 року квартиру за № 56, яка належить позивачу було затоплено.

Комісією в складі майстра ОСОБА_7, електрика ОСОБА_10, старшого слюсаря ОСОБА_9 28.12.2016 року був складений Акт про залиття квартири позивача. На підставі Акту комісія встановила та зафіксувала той факт, що 28.12.2016 року в будинкуАДРЕСА_3 в квартирі 56 трапилось залиття: у кухні видно сліди затікання на підвісній стелі по всьому периметру з електричних світлодіодних ламп та світильників тече вода; у коридорі видно сліди затікання на стелі та стіні навколо електролічильника; у ванній кімнаті видно сліди стікання води по стінах на кафелі та стікання води з підвісної стелі. Внаслідок залиття замкнуло проводку, вийшов з ладу патрон, світильники, світлодіодні лампи, дзвінок вхідної двері, не має можливості підключити автономне опалення (газовий котел) внаслідок чого у квартирі холодно та сиро. Залиття трапилось по халатності мешканців АДРЕСА_2 (а.с. 16).

Вище зазначений Акт про залиття був підписаний всіма присутніми членами комісії, що були, брали участь у встановленні факту залиття квартири.

Мешканцями квартири АДРЕСА_2 вказаний Акт не підписаний.

Внаслідок залиття квартири позивачу була заподіяна майнова шкода в сумі 7 337,96 грн., а саме:

-відповідно до висновку Акту технічного стану котла від 29.12.2016 року, газовий котел вийшов із ладу, так як у всередину потрапила вода, внаслідок короткого замикання вийшов з ладу вентилятор та основна плата керування, волога у пальнику, вартість ремонту котла складає 6 950 гривень (а.с. 17, 19);

-заміна патрона електролічильника складає 64 гривні 20 копійок (а.с. 18);

-заміна світлодіодного світильника 323 гривні 76 копійок (а.с. 18).

Зміст ст. ст. 319, 322 ЦК України визначає, що власність зобов'язує і власник несе тягар утримання майна та зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Власник зобов'язаний володіти, користуватись, розпоряджатись своєю власністю так, щоб це не завдавало шкоди правам, інтересам та майну інших осіб, і, відповідно, вживати для цього необхідних заходів.

Відповідно до статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

У статтях 177, 179 Житлового кодексу України зазначено, громадяни зобов'язані забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання, до об'єктів благоустрою, додержувати правил утримання жилого будинку і придомової території, правил пожежної безпеки, додержувати чистоти і порядку в під'їздах, кабінах ліфтів, на сходових клітках і в інших місцях загального користування. Користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 08 жовтня 1992 року №572, визначено, що власник і наймач квартири зобов'язаний не допускати виконання робіт і інших дій, які спричиняють псування приміщень, приладів, обладнання будинку, порушують умови проживання громадян; дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, пожежної і газової безпеки, санітарних норм і правил; використовувати приміщення житлових будинків за призначенням, забезпечувати збереження жилих і підсобних приміщень квартир та технічного обладнання будинків, дотримувати правил пожежної та іншої безпеки. При появі несправностей у квартирі вживати заходів до їх усунення власними силами або силами підприємства по обслуговуванню житла.

Окрім того, з аналізу положень п. п. 4, 6, 8 ч. 2 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» вбачається, що власник зобов'язаний за власний рахунок ремонтувати та міняти санітарно-технічні прилади і пристрої, обладнання, що вийшли з ладу з його вини; дотримуватися правил пожежної і газової безпеки, санітарних норм; дотримуватися вимог житлового та містобудівного законодавства щодо здійснення ремонту чи реконструкції приміщень або їх частин, не допускати порушення законних прав та інтересів інших учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг.

Відповідно до роз'яснень, даних у п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування» від 27 березня 1992 року № 6, з наступними змінами та доповненнями, при розгляді позовів про відшкодування шкоди, повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Таким чином, під час вирішення спору про відшкодування майнової шкоди, завданої залиттям квартири, суду необхідно з'ясувати: що стало причиною залиття, хто в цьому винен, тобто в результаті чиїх дій (бездіяльності) це сталося, причинний зв'язок між діями (бездіяльністю) та спричиненою шкодою, розмір збитків.

Слід також зазначити, що для настання цивільно-правової відповідальності у вигляді стягнення матеріальної та моральної шкоди необхідною є наявність таких елементів: винність дій особи, яка завдала шкоду, протиправність таких дій, наявність шкоди, а також причинно-наслідковий зв'язок між діями та наслідками, що настали. При цьому необхідною є одночасна наявність всіх вищезазначених елементів.

У даному випадку позивачем повністю доведено той факт, що її квартиру було затоплено та внаслідок цього затоплення вона понесла матеріальні збитки, суд вважає, що є причинно-наслідковий зв'язок між бездіяльністю відповідачів, внаслідок чого трапилось затоплення квартири позивача, та пошкодженням газового котла, світильників, світлодіодних ламп внаслідок попадання в них води. Також суд бере до уваги той факт, що затоплення квартири позивача відповідачами трапилось не вперше, згідно копії акту про затоплення від 15.02.2010 року відповідачі затопили квартиру позивача 10.02.2010 року. Відповідачі, в свою чергу, у судові засідання не з'являються, ніяких доказів стосовно відсутності їхньої провини у залитті квартири позивача суду не надали, тим самим фактично визнали свою провину.

Сума матеріальної шкоди встановленої судом складає 7 337,96 грн. (6 950,00 грн. + 323,76 грн. + 64,20 грн.), натомість позивач просить стягнути з відповідачів 7 337,76 грн., враховуючи, що суд не може виходити за межі позовних вимог, позовні вимоги ОСОБА_1 задовольняються саме в сумі 7 337,76 грн.

У п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Згідно з п. 3 ч. 2 статті 23 ЦК України, яка визначає загальні підстави відшкодування моральної шкоди, моральна шкода може полягати, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Розмір відшкодування за завдану моральну шкоду позивач оцінює у 5 000 гривень та мотивує це тим, що позивачеві довелося, зустрічати Новий Рік та Різдво Христове у холодній сирій квартирі, без світла з 28.12.2016 року по 13.01.2017 року, були зіпсовані продукти, які позивач закупила та приготувала до новорічних свят. Внаслідок такої ситуації, позивач зазнала моральних та душевних хвилювань, змінилися плани на новорічні свята. Позивач замість святкування змушена була докласти зусиль для нормалізації свого побуту та життя. Після пережитого стресу в позивача різко погіршився стан здоров'я, а саме почали турбувати головні болі та біль в області серця, тому 31.12.2016 року позивач була вимушена звернутися в лікарню за медичною допомогою, після відвідування лікаря стан здоров'я позивача не змінився, тому 02.01.2017 року вона була вимушена повторно звернутися в лікарню за медичною допомогою. Вище зазначені факти зафіксовані в амбулаторній картці позивача (а.с. 20-23 - копії витягів з амбулаторної картки).

Вирішуючи питання щодо розміру моральної шкоди, суд виходить із характеру моральних страждань позивача, з того, що позивач у зимню пору року з 28.12.2016 року по 13.01.2017 року проживала у своїй квартирі без світла та опалення, що призвело до певних моральних та фізичних страждань, виходячи з ступеня вини відповідачів, оцінює моральну шкоду, завдану позивачеві, у 1 000,00 гривень.

При вирішенні вимог позивача про стягнення з відповідачів витрат на правову допомогу суд приймає до уваги наступне.

У відповідності зі ст. 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов'язані з розглядом справи.

Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст. 137 ЦПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу позивач надала суду копію договору № 01-16/01-2017 про надання юридичних послуг від 16.01.2017 р., копію квитанції прибуткового касового ордеру від 16.01.2017 р. на суму 3 000,00 грн.

Таким чином, документально підтверджені витрати позивача на правничу допомогу складають 3 000,00 грн.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 1 280,00 гривень, з яких майнова шкода 640 грн. та 640 грн. моральна шкода. Враховуючи, що вимога щодо стягнення моральної шкоди задоволена частково, то судовий збір стосовно моральної шкоди стягується пропорційно задоволеній вимозі. Загальна сума судового збору, яка підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача складе 768,00 грн. (640,00 грн. + (1 000,00 грн. х 640,00 грн.) / 5 000,00 грн. = 128,00 грн.).

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 259, 223, 264, 280-284 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири, - задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, ОСОБА_4, ІПН НОМЕР_2 , зареєстрованих та проживаючих за адресою: АДРЕСА_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_3, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1, матеріальну шкоду в сумі 7 337,76 грв. , моральну шкоду в сумі 1000 грв., витрати на правову допомогу в сумі 3000 грв. , судовий збір в сумі 768,00 грн., а всього 12105 (дванадцять тисяч сто п"ять ) грв. 76 коп.

В іншій частині позову - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене учасниками справив апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення, з урахуванням п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Суддя: С. В. Ткаченко