Справа № 159/733/18
Провадження № 2/159/453/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2018 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді Лесика В.О.,

за участю секретаря Шокот С.Т.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Ковелі в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та дружини,

в с т а н о в и в :

Позивач звернулась до суду з позовом, у якому прохає суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей сторін ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, а також на її утримання по догляду за дитиною-інвалідом.

У обґрунтування позову позивач покликається на наступні обставини: сторони є батьками неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. З часу розірвання шлюбу і по теперішній час сторони не проживають разом, не ведуть спільного господарства, а неповнолітні діти сторін залишилась проживати з позивачем та перебувають на повному її утриманні. Між сторонами не досягнуто згоди з приводу способу виконання відповідачем свого обовязку щодо утримання неповнолітніх дітей. Відповідач не приймає участі у вихованні дітей, не забезпечує їх матеріально. Неповнолітній син - ОСОБА_4, визнаний дитиною інвалідом та не може обходитися без стороннього догляду, вона опікується ним та не має обєктивної можливості працевлаштуватися і отримувати стабільний заробіток, єдиним її джерелом доходу для існування, виступає державна допомога по догляду за дитиною інвалідом. Витрати, повязані з утриманням та забезпеченням нормальних умов для розвитку дітей є значними і вона неспроможна самотужки забезпечувати матеріальні потреби дітей. Відповідач, будучи здоровим, працездатним, маючи постійну роботу та сталі заробітки, матеріальної допомоги їй на утримання дітей не надає, не переймається потребами сімї, потребами дітей, вона у зв'язку з інвалідності дитини не має можливості працювати та отримувати кошти для забезпечення належного рівня життя своїх дітей. Оскільки відповідач відмовляється надавати їй матеріальну допомогу на утримання неповнолітніх дітей та на її утримання, вона вимушена звертатись до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку та на її утримання - в розмірі 1/6 частини заробітку щомісячно по догляду за дитиною інвалідом.

У ході судового розгляду позивач ОСОБА_1 позов підтримала повністю, з підстав, зазначених у ньому та прохає його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позов визнали частково. Зокрема, визнали позов повністю в частині стягнення аліментів на утримання дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку . Однак, заперечили в частині стягнення аліментів на утримання позивача по догляду за дитиною інвалідом, з посиланням на ту обставину, що спільна дитина сторін інвалід - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, не проживає з позивачем за місцем свого проживання та остання постійно доглядає та опікується сином. Відповідач, не заперечує тієї обставини, що дитина - інвалід потребує постійного стороннього догляду, однак вказує, що з метою покращення якості життя та розвитку дитини, ще під час перебування сторін у шлюбі було вирішено за спільною заявою передати дитину на виховання до Заболотівської спеціальної загальноосвітньої школи інтернату, а відтак заперечує ту обставину, що позивач постійно проживає та здійснює догляд за сином- інвалідом, оскільки останній перебуває у спеціальному закладі за рахунок бюджету забезпечений повним багаторазовим калорійним харчуванням, одягом і т.п.

Зслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення.

Згідно ст. 82 ЦПК України обставини, визнані сторонами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

У ході судового розгляду відповідач ОСОБА_6 визнав позов повністю в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину щомісячно.

Згідно з ч. 4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В судовому засіданні встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав та інтересів інших осіб.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 150 СК України батьки зобовязані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей..., зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобовязані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Згідно свідоцтва про народження серії 1-ЕГ №121367 від 14 жовтня 2002 року та серії 1-ЕГ №135459 та серії 1-ЕГ від 05 травня 2011 року , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ковелю Ковельського МРУЮ Волинської області, сторони у справі є батьками неповнолітніх дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За змістом ст. 183 Сімейного Кодексу України розмір аліментів у частці від заробітку визначається у разі наявності в платника регулярних, сталих заробітків.

За таких обставин, вирішуючи питання про розмір частки, що підлягає стягненню, суд враховує, що відповідачвизнав обставини, якими позивач обґрунтувала позовні вимоги, має дохід, працює, інших дітей чи непрацездатних батьків на утриманні не має, тому суд дійшов висновку, що відповідач має можливість виплачувати аліменти в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) на утримання неповнолітніх дітей.

Щодо позовних вимог позивача про стягнення аліментів на її утримання, суд приходить до висновку про необхідність відмови у цій частині, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 88 СК України, якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною-інвалідом, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу.

У ході судового розгляду справи встановлено та не заперечується сторонами у справі, що неповнолітня дитина сторін - ОСОБА_4 є дитиною інвалідом, про що свідчить копія посвідчення серії ААГ №061841 від 29 липня 2016 року.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В судовому засіданні знайшли ствердження обставини, якими, відповідач обґрунтував заперечення на позов в частині визначення розміру стягуваних аліментів на утримання позивачки по догляду за дитиною - інвалідом.

Зокрема, в матеріалах справи міститься копія довідки №38 від 01 лютого 2018 року видана Заболоттівською спеціальною загальноосвітньою школою-інтернат Управління освіти, науки та молоді Волинської облдержадміністрації, проте що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, навчається в Заоболівській спеціальній загальноосвітній школі-інтернат в шостому класі і не перебуває на повному державному утриманні.

Вказана обставина, не заперечується позивачем у справі, а також на спростування зазначеної обставини останньою не надано жодного письмового доказу, що дитина-інвалід проживає з нею та потребує постійного стороннього догляду, що є однією з підстав, згідно до ст. 88 СК України, для відмови у задоволенні вимог щодо стягнення аліментів на утримання позивача.

На підставі ст. ст. 12-13, 19, 141, 258-259, 265, 280-281, 430 ЦПК України, на підставі ст.ст. 88, 180, 181, 182, 183 Сімейного кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 (РНОКПП 8), ІНФОРМАЦІЯ_5, реєстрація місця проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, аліменти на ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1), ІНФОРМАЦІЯ_7, реєстрація місця проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8, на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, 17 квітня 2011 року народженняу розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку щомісячно, однак не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 13 лютого 2018 року і до досягнення дітьми повноліття.

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 704 грн.80 коп.

На підставі ст.430 ч. 1 п.1 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за 1 місяць.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Апеляційного суду Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ковельський міськрайонний суд Волинської області.

Головуючий В.О.Лесик