Житомирський апеляційний суд
Справа №286/863/18 Головуючий у 1-й інст. Кулініч Я. В.
Категорія 39 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2018 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,

з участю секретаря судового засідання Пеклін Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу №286/863/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3

на рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 15 червня 2018 року, яке ухвалене під головуванням судді Кулініча Я.В. у м. Овручі,

в с т а н о в и в:

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Овруцької міської ради, яка ухвалою суду від 24 квітня 2018 року замінена належним відповідачем - ОСОБА_2 (а.с.23). Просила визначити їй додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті діда - ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що за правом представлення має право на отримання спадщини після смерті діда, оскільки її батько помер раніше. Після смерті діда залишилася земельна ділянка (пай), що знаходиться на території Васильківської селищної ради Дніпропетровської області. Взимку 2018 року, дізнавшись про існування спадкового майна, звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом (за правом представлення), але отримала відмову із посиланням на те, що вона із заявою до нотаріуса у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини не зверталася та спадщину після смерті діда не прийняла. Своєчасно із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не звернулася через необізнаність про спадкове майно.

Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 15 червня 2018 року позов задоволено. Надано позивачу додатковий строк у два місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті діда.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Зокрема зазначає, що відповідач не була повідомлена про розгляд справи. За адресою, яку надала суду позивач, ОСОБА_2 не проживає. У зв'язку зі станом здоров'я і потребою в сторонньому догляді остання змушена була переїхати до міста Чернігова. Позивач обізнана про зміну нею місця проживання, оскільки надавала їй допомогу у зв'язку з переїздом, але суду достовірної інформації не надала. Вважає, що позивач не надала доказів, що пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин. Також судом не враховано пропуск позивачем строку загальної позовної давності при зверненні до суду.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не подавала.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи (частина перша ст.8 ЦПК України). Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик (ч.3 ст.128 ЦПК України).

Апеляційна скарга обґрунтована зокрема тим, що відповідач ОСОБА_2 не була повідомлена про розгляд справи та судові засідання, але справа розглянута за її відсутності.

Із матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції дійсно розглянув справу за відсутності відповідача. Разом із тим, повідомлення відповідача є обов'язковим, але у матеріалах справи відсутні докази повідомлення ОСОБА_2 належним чином про дату, час і місце засідання суду. Так, судова повістка на 14 травня 2018 року повернулася із зазначенням інших причин, що не дали змоги виконати обов'язки щодо пересилання поштового відправлення (а.с.26-27). Судова повістка на 30 травня 2018 року також повернулася на адресу суду із зазначенням тих же причин (а.с.32). Судова повістка із повідомленням на 15 червня 2018 року повернулася на адресу суду з тим же грифом повернення, що й минулі (а.с.38). Отже суд першої інстанції розглянув справи, не повідомивши відповідача жодного разу.

При розгляді даного спору суд першої інстанції не звернув уваги на ту обставину, що відповідач ОСОБА_2 не була повідомлена про наявність спору в суді взагалі та про проведення жодного судового засідання, чим обмежив конституційне право останньої на власний розсуд реалізувати процесуальні права та обов'язки, в тому числі визначитися із особистою участю або забезпечити належне представництво своїх інтересів у суді, розглянувши спір за відсутності відповідача.

Таке порушення судом першої інстанції норм процесуального права є обов'язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення в силу п.3 частини третьої ст.376 ЦПК України. Оскільки судом першої інстанції грубо порушені норми процесуального права, то суд апеляційної інстанції скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове судове рішення.

Із матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 (а.с.4). Після його смерті відкрилася спадщина, зокрема, на земельну ділянку площею 5,127 га, яка розташована на території Васильківської селищної ради (а.с.9). ОСОБА_4 проживав та був зареєстрований в с. Колосівка Овруцького району Житомирської області. Разом із спадкодавцем на день смерті проживала та була зареєстрована дружина - ОСОБА_2 (а.с.10). Постановою державного нотаріуса Овруцької державної нотаріальної контори ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом (за правом представлення) після смерті діда ОСОБА_4, оскільки позивач не прийняла спадщину за законом (за правом представлення) після смерті діда, тобто протягом шести місяців з часу відкриття спадщини не подала до Овруцької державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадини за законом (за правом представлення) після смерті діда, а також не надала інших документів, які б підтвердили факт прийняття спадщини (а.с.12). Право представлення полягає у претендуванні позивачем, як онукою, на спадкування тієї частки спадщини, яка належала б за законом її батькові, якби він був живим на час відкриття спадщини після смерті діда. Батько позивача, ОСОБА_5, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.3).

Внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини (частина пера ст.1266 ЦК України).

Частиною першою статті 1269 ЦК України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша ст.1270 ЦК України).

За змістом частини першої та третьої статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Аналогічні роз'яснення викладені в пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування».

Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкову масу, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Зміст статті 89 ЦПК України визначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд апеляційної інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (стаття 89 ЦПК України), встановив, що жодних доказів, які б вказували та підтверджували поважність причин пропуску позивачем строку на подання заяви про прийняття спадщини, а саме на наявність об'єктивних, непереборних, істотних труднощів, які б перешкоджали їй звернутися із відповідною заявою, суду не надано. Судом не може бути визнана поважною така причина пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як необізнаність особи про наявність спадкового майна, а тому висновки суду першої інстанції про те, що незнання позивача про існування спадкового майна є поважною причиною, яка тягне надання позивачу додаткового строку для прийняття спадщини, є помилковими, які ґрунтуються на недоведених обставинах та неправильному застосуванні норм матеріального права.

Із огляду на вищевикладене, колегія суддів апеляційного суду відмовляє позивачу в задоволенні позову за безпідставністю. Позовна давність не обговорюється, оскільки відмовляється у задоволенні позову по суті.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1 057,20 грн., сплата якого була відстрочена, покладається на позивача, враховуючи, що у задоволенні позову відмовляється (а.с.76).

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374,376,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 15 червня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 1 057 грн. 20 коп. судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді:

Повний текст постанови складений 12 листопада 2018 року.