АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд м. Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Махлай Л.Д.,

суддів: Кравець В.А., Мазурик О.Ф.

при секретарі: Борисенко Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 19 квітня 2017 року в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а :

у лютому 2017 року ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, в якому просило стягнути з останнього на свою користь заборгованість у розмірі 31 901, 78 грн, а саме за кредитом - 21 100, 01 грн; по відсоткам - 7 486, 77 грн та за комісією - 3 315 грн посилаючись на порушення відповідачем умов кредитного договору.

Заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 19.04.2017 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» 21 100, 01 грн заборгованості за кредитом, 7 486, 77 грн заборгованості по відсотках та 3 315 грн заборгованості за комісією. Вирішено питання щодо стягнення судових витрат.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 14.12.2017 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та провадження у справі закрити. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, суд не взяв до уваги, що позовні вимоги, які були заявлені позивачем вже були предметом судового розгляду Голосіївським районним судом м. Києва у справі № 752/17413/13-ц від 13.05.2015 року про стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи». Рішенням суду було відмовлено в задоволенні позову, оскільки встановлено, що кредитна заборгованість ОСОБА_1 повністю погашена.

у/н справи № 752/4089/17 № а/п 22-ц/796/2050/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Шевченко Т.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.
У судовому засідання представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Відзив на апеляційну скаргу наданий не був. У судовому засіданні представник позивача Радченко В.Ю. просила апеляційну скаргу залишити без задоволення посилаючись на те, що при попередньому зверненні до суду з позовом про стягнення заборгованості ставилося питання про стягнення лише простроченої заборгованості. Пояснити у зв`язку з чим у розрахунку заборгованості, який є предметом даного спору включено заборгованість з 2008 року по 2017 рік представник позивача не змогла. Колегією суддів було задоволено її клопотання про оголошення перерви для з`ясування нею цих обставин, проте у наступне судове засідання представник не з`явилася.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. п. 8 п. 1 розділу ХIII Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 року, ч. 6 ст. 147 та абз. 3 п. 3 розділу ХII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII Апеляційний суд м. Києва діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Київського апеляційного суду в апеляційному окрузі.

Судом першої інстанції встановлено, що 16.07.2008 року між ТОВ «ПростоФінанс» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № , за умовами якого останній отримав кредит в розмірі 110 500 грн зі сплатою 13, 99 % річних строком до 10.07.2014 року.

18.05.2012 року між ТОВ «ПростоФінанс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, за умовами якого останнє передало грошові кошти в розпорядження ТОВ «ПростоФінанс», а останнє відступило ТОВ «Кредитні ініціативи» свої права грошових вимог до боржників за кредитними договорами.

Відповідно до розрахунку заборгованості, станом на 10.01.2017 року відповідачем прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів, сплаті відсотків за користування кредитом становить 31 901, 78 грн, з яких: 21 100, 01 грн - заборгованість за кредитом; 7 486, 77 грн - заборгованість по відсотках та 3 315 грн - заборгованість за комісією.

Задовольнючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором, а відповідач в свою чергу порушив умови договору.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, яка була чинною на час розгляду справи судом першої інстанції, сторони до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання не проводиться, - до початку розгляду справи по суті, зобов`язані повідомити суд про всі відомі їм рішення судів, що стосуються предмету спору, а також про всі відомі їм незавершені судові провадження, що стосуються предмету спору.

Позивач такі свої зобов`язання не виконав та приховав від суду той факт, що у вересні 2013 року він вже звертався до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за цим же кредитним договором та, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 13.05.2015 року у справі № 752/17413/13-ц, яке набрало законної сили, у задоволенні позову було відмовлено.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть у часть ті самі особи або особа , щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 13.05.2015 року вбачається, що у позові ТОВ «Кредитні ініціативи» було відмовлено з тих підстав, що кредитна заборгованість ОСОБА_1 повністю погашена.

Відповідно до копії позовної заяви та розрахунку, який надано представником відповідача до суду апеляційної інстанції, ТОВ «Кредитні ініціативи» у справі № 752/17413/13-ц просило достроково стягнути всю суму кредиту у розмірі 41 442,83 грн у зв`язку простроченням платежів (розмір прострочених платежів складав 14 832,32 грн).

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду ухвалені або постановленні з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

У даній справі позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 31 901,78 грн та нараховує такий борг станом на 10.01.2017 року.

Оскільки предметом позову у справі № 752/17413/13-ц було стягнення заборгованості станом на 10.08.2013 року та дострокове стягнення залишку кредиту підстави для закриття провадження у цій справі відсутні через відсутність тотожності позовних вимог.

Вимоги у справі № 752/17413/13-ц зводилися до стягнення заборгованості по тілу кредиту 40 536,06 грн, по процентам за користування кредитом 741,02 грн, по комісії - 165,75 грн. У даній справі вимоги зводяться до стягнення заборгованості по тілу кредита 21 100,01 грн, по процентам за користування кредитом 7 486,77 грн, по комісії - 3 315 грн.

Разом з тим, у суду першої інстанції були відсутні підстави для задоволення позову.

Так, відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили відповідач виконав свій обов`язок щодо повернення сум, передбачених кредитним договором.

Позивач сам у односторонньому порядку змінив строк виконання зобов`язання, поставивши вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту, а тому вимоги про стягнення процентів за користування кредитом та комісії з 10.08.2013 року (вимога про дострокове погашення кредиту) по 10.07.2014 року (строк дії по кредитному договору) колегія суддів вважає безпідставними.

Будь - яких пояснень щодо розрахунку заборгованості представник позивача не надала.

За вказаних обставин рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 19 квітня 2017 року скасувати.

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня проголошення постанови до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Повний текст постанови виготовлений 20.03.2018 року.

Головуючий

Судді