Справа № 211/143/18
Провадження № 2/211/789/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

07 лютого 2018 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді Сарат Н.О.

при секретарі - Зоріній С.М.

за відсутністю сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить розподілити квартиру АДРЕСА_1 між нею та відповідачем ОСОБА_2 та визнати за нею право власності на ? частку, яка в цілому складається з: житловою кімнати 12,6 кв.м., житлової кімнати 16,8кв.м., житлової кімнати 12,2 кв.м., кухні 8,7 кв.м., вбиральні 1,0 кв.м., ванної 2,4 кв.м., вбудованої шафи 0,4 кв.м., коридору 4,4 кв.м., коридору 9,0 кв.м., коридору 3,9 кв.м., обладнаної лоджіями 1,8 кв.м., 1,8 кв.м., всього житлового площі 41,6 кв.м., загальною площею 71,4кв.м., вартістю 97 955 грн.

В обґрунтування своїх вимог зазначила наступне. З 16 травня 1981 року вона з відповідачем перебувала ушлюбі, який був зареєстрований відділом запису громадського стану виконавчого комітету Довгинцівскього відділу РАГС м. Кривого Рогу, актовий запис №274.

Під час шлюбу її чоловіку було видано ордер №146 на підставі рішення райвиконкому від 25.02.1994 року на квартиру АДРЕСА_1 на сім'ю у складі від 4-х осіб (у тому числі їх двоє дітей). На той час чоловік працював на Криворізькому державному металургійному комбінаті «Криворіжсталь» сплатив вартість кооперативної квартири, а її чоловік зобов'язався відпрацювати на комбінаті 25 років з урахуванням раніше вже відпрацьованого часу . 23.04.2008 року ОСОБА_2 отримав свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 та зареєстрував право власності КП ДОР «Криворізьке БТІ».

Відповідач вважає, що квартира є його особистою власністю, оскільки ордер було видано на його ім'я і у зв'язку з тим, що саме ним було укладено договір на отримання квартири на пільгових умовах з КДМК «Криворіжсталь». Через це між позивачем та відповідачем виникли суперечки.

Позивач зазначає, що вона також працювала в КДМК «Криворіжсталь» , за період шлюбу в них народилися діти, вона займалася їх доглядом та вихованням, та вважає, що вона має рівні права з чоловіком на вказане майно.

Позивач в судове засідання не зявилась, надала заяву в якій просить розглядати справу за її відсутності, на позовних вимогах наполягаю.

Відповідач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву в якій просить розглядати справу за його відсутності, проти позову не заперечує.

Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідач відмовлявся у добровільному порядку розподілити спільне майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 . У звязку із зазначеними фактичними життєвими обставинами, позивач була змушена звернутись до суду за захистом своїх цивільних прав та інтересів із позовною заявою.

Враховуючи викладене, вважає, що за нею має бути визнано право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1, оскільки її було придбано нею та відповідачем за час шлюбу за спільні кошти сімейного бюджету.

Суд, керуючись вимогами ст. 77 ЦПК України, згідно якої предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, оцінюючи з точки зору належності досліджені у судовому засіданні докази, приходить до наступних висновків.

Суд вважає належними доказами свідоцтво про шлюб (а.с.8), ордер на житлове приміщення (а.с.9), копія свідоцтво про право власності (а.с.10), копія договору (а.с.12-14), так як ці докази стосуються обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме перебування сторін у зареєстрованому шлюбі та набуття відповідачем під час шлюбу квартири АДРЕСА_1.

Оцінюючи докази з точки зору їх достовірності, суд приходить до висновку, що досліджені у судовому засіданні письмові докази є достовірними.

Керуючись вимогами ст. 80 ЦПК України, суд вважає, що сукупність визнаних судом допустимими, належними та достовірними доказами є достатньою для встановлення наступних фактів та обставин.

Сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16 травня 1981 року, що вбачається зі свідоцтва про шлюб (а.с.8).

Під час перебування у шлюбі відповідачу було видано ордер №146 на підставі рішення райвиконкому від 25.02.1994 року на квартиру АДРЕСА_1 на сім'ю у складі від 4-х осіб (у тому числі їх двоє дітей). Відповідно до договору Криворізький державний металургійний комбінат «Криворіжсталь» сплатив вартість кооперативної квартири, а відповідач зобов'язався відпрацювати на комбінаті 25 років з урахуванням раніше вже відпрацьованого часу . 23.04.2008 року ОСОБА_2 отримав свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 та зареєстрував право власності КП ДОР «Криворізьке БТІ».

Відносини між сторонами регулюються нормами СК України та ЦК України.

Згідно ст. 60 ч.1 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно ст.69 СК України дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

У відповідності до ст.70 ч.1 СК України у разі поділу майна, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними.

Згідно ст. 368 ч.3 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю. Згідно ст. 372 ЦК Українивважається, що при поділі спільної сумісної власності частки співвласників є рівними. Аналогічна позиція міститься у п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», №11 від 21.12.2007 року, згідно з яким поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст.372 ЦК України.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1, придбана подружжям позивачем та відповідачем, за час шлюбу, а тому у відповідності до вимог ст. 60 ч.1 СК України та ст. 368 ч.3 ЦК України належить їм на праві спільної сумісної власності.

У відповідності до вимог ст. 70 ч.1 СК України та ст.. 372 ЦК України, частки вищезазначеного майна спірної квартири, для кожного зі сторін, є рівними.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими і підлягають повному задоволенню.

В силу ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 704 (сімсот чотири) 80 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 60, 69, 70 СК України, ст. ст. 368, 372 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 12, 13, 77, 78, 80, 133, 141, 206, 228, 258-260, 263-265, 280 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя - задовольнити повністю.

Визнати квартиру АДРЕСА_1, житлова площа 41,6 кв.м., загальною площею 71,4 кв.м., вартістю 97 955 грн. спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, НОМЕР_1, паспорт серії НОМЕР_3 яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 право приватної власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 загальною площею 71,4 кв.м., житловою площею 41,6 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_2, 12 серпня 1958 року, НОМЕР_2, паспорт серії НОМЕР_4, виданий Довгинцівським РВ Криворізького МУ УМВС України у Дніпропетровській області витрати по сплаті судового збору в сумі 704 (сімсот чотри) грн. 80 коп.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Н.О.Сарат