справа № 732/1494/17
провадження № 6/732/2/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2018 року м. Городня

Городнянський районний суд Чернігівської області у складі : головуючого судді Березовського О.Д., за участі секретаря Швачко О.В., Вучкан А.В., позивача ОСОБА_1, представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городня заяву ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі, -

В С Т А Н О В И В :

11 грудня 2013 року Апеляційним судом Чернігівської області ухвалено рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 до Обєднання житлово-будівельних кооперативів м. Чернігова ( далі також ОЖБК м. Чернігова ) про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Визнано незаконним наказ керуючого Обєднання житлово-будівельних кооперативів м. Чернігіва від 09 липня 2013 року № 74-о/с про звільнення ОСОБА_1 з посади юрисконсульта Обєднання житлово-будівельних кооперативів м. Чернігова за п. 4 ст. 40 КЗпП України.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді юрисконсульта Обєднання житлово-будівельних кооперативів м. Чернігова з 10 липня 2013 року.

Стягнуто з Обєднання житлово-будівельних кооперативів м. Чернігова на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 10 липня 2013 року по 11 грудня 2013 року в сумі 17836,50 грн. за вирахуванням обовязкових платежів.

Стягнуто з Обєднання житлово-будівельних кооперативів м. Чернігова на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 1000 грн..

Рішення суду про поновлення ОСОБА_1 на роботі і стягнення на його користь заробітної плати за час вимушеного прогулу, але не більше ніж за один місяць, звернуто до негайного виконання ( а.с. 6-8 ).

05 лютого 2014 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ постановлено ухвалу якою відхилено касаційну скаргу Обєднання житлово-будівельних кооперативів м. Чернігова. Рішення апеляційного суду Чернігівської області від 11 грудня 2013 року залишено без змін ( а.с. 18-19 ).

29 вересня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про стягнення з Обєднання житлово-будівельних кооперативів м. Чернігова на свою користь середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі.

Зміст заявлених вимог ОСОБА_1 зводиться до того, що рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 11.12.2013 року відповідачем в частині поновлення його на роботі до цього часу не виконано та на роботі його не поновлено.

Так, з відповідей Обєднання житлово-будівельних кооперативів м. Чернігова, наданих 21 та 28 квітня 2017 року вбачається, що позивача начебто поновлено на роботі та наказ про поновлення його на роботі був виданий 12 грудня 2013 року.

Однак, як зазначає ОСОБА_1, це не відповідає дійсним ( фактичним ) обставинам справи, виходячи з наступного.

Після постановлення Апеляційним судом Чернігівської області рішення про поновлення його на роботі, 12 грудня 2013 року ОСОБА_1 з'явився в Обєднання житлово-будівельних кооперативів м. Чернігова з письмовою заявою в якій пропонував виконати добровільно вказане вище судове рішення в частині поновлення його на роботі, так як воно підлягало негайному виконанню, але керуючий Обєднання житлово-будівельних кооперативів м. Чернігова відмовив йому у цьому та запропонував для початку надати паспорт, ідентифікаційний номер, трудову книжку, диплом (атестат), довідку про флюорографічне дослідження. Його заперечення, що така вимога є незаконною, оскільки йде процедура не прийому на роботу, а поновлення, і тому такі документи надавати не потрібно (законодавство такої вимоги не висуває) були залишені поза увагою. Дані обставини підтверджуються його заявою від 12 грудня 2013 року, листом інспектора з кадрів ОЖБК м. Чернігова ОСОБА_5 на його ім'я від 12 грудня 2013 року, актом від 12.12.2013 року про відмову керуючого ОЖБК м. Чернігова у поновленні його на роботі, складеним ним в присутності громадян ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які були очевидцями вказаних подій.

З наведеного вбачається, що 12 грудня 2013 р. йому було відмовлено ОЖБК м. Чернігова у поновленні на роботі.

Про існування наказу про поновлення його на роботі за № 74 від 12.12.2013 року ОСОБА_1 нічого відомо не було, а про його існування він дізнався з відповідей ОЖБК м. Чернігова на адвокатський запит.

Як вбачається з цього наказу, ОСОБА_1 з ним ознайомлено не було, хоча він цього дня перебував на території підприємства. Тобто, такий наказ носить фіктивний характер та не спрямований на настання правових наслідків, зазначених в ньому, - поновлення його на роботі.

ОСОБА_1 акцентує увагу на тому, що до цього часу його до роботи на посаді юрисконсульта ОЖБК м. Чернігова допущено не було.

Стосовно виконавчого провадження по виконанню рішення про поновлення його на роботі ОСОБА_1 зазначає наступне.

30 грудня 2013 року Апеляційним судом Чернігівської області йому видано виконавчий лист про поновлення на роботі, строк пред'явлення до виконання якого спливав 12 грудня 2014 року.

11 грудня 2014 року він звернувся до Центрального відділу Державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції із заявою про прийняття цього виконавчого листа до виконання.

Жодної інформації про хід виконавчого провадження він не отримував, а рішення суду про поновлення його на роботі не виконувалось.

У зв'язку з цим 28 березня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Центрального відділу Державної виконавчої служби міста Чернігова Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області із заявою про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження.

30 березня 2017 року, ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження № 1244/1, він дізнався, що 22 грудня 2014 року державним виконавцем Рокачем А. В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

23 грудня 2014 року за заявою боржника начальником Центрального відділу Державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції ОСОБА_8 у зв'язку з пропуском позивачем встановленого строку пред'явлення виконавчого документу до виконання винесено постанову якою скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження, та зобов'язано заступника начальника Центрального відділу Державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції ОСОБА_9 І провести виконавчі дії у порядку, встановленому ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження».

23 грудня 2014 року заступником начальника Центрального відділу Державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції ОСОБА_10 винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документу).

06 квітня 2017 року ОСОБА_1 оскаржив такі дії органу виконавчої служби та ухвалою Городнянського районного суду Чернігівської області від 2 вересня 2017 року у справі за його скаргою на постанови начальника та державного виконавця Центрального відділу ДВС ЧМУЮ та зобов'язання прийняти виконавчий документ до виконання скарга задоволена :

- визнано неправомірною постанову начальника Центрального відділу Державної виконавчої служби Чернігівського міської управління юстиції ОСОБА_8 про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 23 грудня 2014 року;

- визнано неправомірною постанову заступника начальника Центрального відділу Державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції ОСОБА_10 про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову прийнятті до провадження виконавчого документу) від 23 грудня 2014 року;

- зобов'язано начальника Центрального відділу Державної виконавчої служби міста Чернігова Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області прийняти до виконання виконавчий лист, виданий 30 грудня 2013 року апеляційним судом Чернігівської області, про поновлення його на посаді юрисконсульта ОЖБК м. Чернігова.

Крім того, ОЖБК м. Чернігова, не погоджуючись з рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 11 грудня 2013 року оскаржувало його в касаційному порядку.

Такі дії не узгоджуються з виданням 12 грудня 2013 року наказу про поновлення позивача на роботі, який би свідчив про згоду ОЖБК м. Чернігова з судовим рішенням і його виконанням.

Такого наказу ОЖБК м. Чернігова не надавало до органу виконавчої служби, а навпаки, зверталось зі скаргою відносно пропуску ОСОБА_1 строку на пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Ці дії ОЖБК м. Чернігова в сукупності та взаємозв'язку свідчать про незгоду з судовим рішенням про поновлення позивача на роботі та подальше ухилення від виконання такого рішення.

За таких обставин ОСОБА_1 приходить до висновку, що відповідачем його на роботі й досі не поновлено.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні збільшив розмір заявлених ним вимог та просив стягнути з Обєднання житлово-будівельних кооперативів м. Чернігова на його користь 161014,95 грн. середнього заробітку за затримку виконання рішення апеляційного суду Чернігівської області від 11.12.2013 року в частині поновлення його на роботі на посаді юрисконсульта ОЖБК м. Чернігова за період з 12.12.2013 року по 28.11.2017 року включно (993 робочих днів ). Підтримав розмір збільшених вимог, просив їх задовольнити. Підтвердив обставини, викладені в поданій до суду заяві в обґрунтування заявлених вимог. Вказав, що 12.12.2013 року, коли він зявився до ОЖБК м. Чернігова та подав заяву про його поновлення на роботі за рішенням суду та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, керуючий ОЖБК м. Чернігова ОСОБА_11 відмовив йому у поновленні на роботу, посилаючись на те, що він має надати для цього додаткові документи, серед яких диплом про вищу освіту, довідку про проходження флюорографії. Він заперечив, вказуючи на те, що він прийшов поновлюватись на роботі за рішенням суду, а в даному випадку від нього вимагались документи як при проходженні процедури прийняття на роботу. Його зауваження до уваги взяті не були. Подану ним заяву від 12.12.2013 року про поновлення його на роботі за рішенням суду секретар за вказівкою керуючого ОСОБА_11 відмовилась приймати і реєструвати, а тому він так і залишив її в канцелярії. Інспектор з кадрів ОСОБА_5 натомість вручив йому письмову заяву з вимогою надання додаткових документів. Він зателефонував до поліції та повідомив про ці порушення та вчинення злочину в частині невиконання рішення суду. Пробувши в ОЖБК м. Чернігова близько години, він залишив підприємство, в послідуючому ніхто з працівників ОЖБК м. Чернігова з ним на звязок не виходив і не повідомляв його про поновлення на роботі. Звертає увагу, що з наказом про його поновлення на роботі від 12.12.2013 року в ОЖБК м. Чернігова того дня його не ознайомлювали, наказ йому не зачитували, робоче місце не визначали, акт про його відмову від ознайомлення та підпису наказу про поновлення на роботі 12.12.2013 року не складався. Таким чином, до цього часу його поновлення на роботі не відбулось, а тому він просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі в розмірі 161014,95 грн., який розрахований за період з 12 грудня 2013 року по 28 листопада 2017 року, оскільки будучи обізнаним про ухвалене судом рішення відповідач ухилився від його виконання в частині негайного поновлення позивача на займаній посаді, що дає підстави для застосування заходів відповідальності, передбачених ст. 236 КЗпП України.

Представники відповідача Обєднання житлово-будівельних кооперативів м. Чернігова ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судовому засіданні заявлені та збільшені вимоги позивача не визнали в повному обсязі та заперечували з приводу їх задоволення. Зазначили, що 12.12.2013 року на виконання рішення Апеляційного суду Чернігівської області в ОЖБК м. Чернігова було видано наказ № 74 «Про поновлення на роботі ОСОБА_1 на посаді юрисконсульта». Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу. Таким чином, рішення суду було виконано ОЖБК м. Чернігова вчасно, повністю та в добровільному порядку. 12.12.2013 року ОСОБА_1 прибув на початку робочого дня в ОЖБК м. Чернігова та подав заяву про поновлення його на посаді юрисконсульта та виконання інших вимог згідно рішення суду від 11.12.2013 року. ОСОБА_1 було надано робоче місце та доведено наказ № 74 про поновлення його на посаді юрисконсульта. ОСОБА_1 відмовився поставити підпис про те, що ознайомлений з наказом № 74 про поновлення його на роботі та відмовився виконати вимоги, передбачені загальним порядком прийняття на роботу, а саме надати трудову книжку, паспорт, ідентифікаційний код, диплом або інший документ про освіту чи професійну підготовку тощо, про що посадовими особами ОЖБК м. Чернігова було складено відповідний акт. Одразу після доведення наказу про поновлення на роботі на посаді юрисконсульта та вищевказаних вимог про надання додаткових документів, що передбачено загальним порядком прийняття на роботу, ОСОБА_1 викликав 12.12.2013 року міліцію та надав неправдиву інформацію щодо відмови посадовими особами ОЖБК м. Чернігова в поновленні його на посаді на підставі рішення суду. З 12.12.2013 року по теперішній час ОСОБА_1 в ОЖБК м. Чернігова не зявляється та до виконання обовязків юрисконсульта не приступав. Представники відповідача вказують на те, що ОСОБА_1 має вищу юридичну освіту, є діючим адвокатом, знав про нібито порушення свого права, тому його бездіяльність по оскарженню дій посадових осіб ОЖБК м. Чернігова, які нібито не поновили його на роботі, на їх думку, говорить про те, що саме бажання позивача поновитись на посаді юрисконсульта від самого початку носило фіктивний характер. Таким чином, представники відповідача вказують на те, що є обєктивні підстави стверджувати про поновлення 12.12.2013 року ОСОБА_1 на посаді юрисконсульта на виконання рішення суду, оскільки видано відповідний наказ, в послідуючому сплачено кошти за рішенням суду, ОСОБА_1 повідомлено про необхідність зявитись на роботу та повідомлено всі уповноважені органи, в тому числі і Державну виконавчу службу, про виконання рішення суду та поновлення позивача на посаді. Що ж стосується вимоги про надання додаткових документів, то тут зауважили, що для того, щоб поновити позивача на роботі достатньо наказу, але для того, щоб допустити його до роботи і він приступив до роботи необхідно було надання додаткових документів і це була вимога керуючого ОСОБА_11. Разом з тим, факт вимоги додаткових документів не стосується факту поновлення позивача на роботі, оскільки його поновлення на роботі відбулось на підставі відповідного наказу.

Заслухавши пояснення позивача та представників відповідача, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до статті 18 Цивільного процесуального кодексу України, судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Суд допускає негайне виконання рішень у справах про : присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць; поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника ( п.2, 4 ч. 1 ст. 430 Цивільного процесуального кодексу України ).

Згідно зі ст. 235 КЗпП України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Виходячи зі змісту ст.ст. 24, 235 КЗпП України, ст. 65 Закону України «Про виконавче провадження» негайне виконання рішення суду визначає як обовязок, а не право власника не пізніше наступного дня після проголошення судового рішення видати наказ (розпорядження) про поновлення працівника на роботі та фактично допустити його до виконання попередніх обовязків.

Тобто, виконання рішення є невідємною частиною права на справедливий суд. Судові рішення є обовязковими до виконання на всій території України ( ст. 124 Конституції України ).

Відповідно до ст. 65 Закону України «Про виконавче провадження», рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується невідкладно в порядку, визначеному статтею 63 цього Закону. Рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

У разі невиконання посадовими особами підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом, фізичною особою, фізичною особою - підприємцем рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника на них накладається штраф, що передбачено ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження».

Як зясовано судом та підтверджується наявними у справі доказами, 11 грудня 2013 року Апеляційний суд Чернігівської області ухвалив рішення за яким визнав незаконним наказ керуючого ОЖБК м. Чернігова від 09 липня 2013 року № 74-о/с про звільнення ОСОБА_1 з посади юрисконсульта ОЖБК м. Чернігова за п. 4 ст. 40 КЗпП України та поновив ОСОБА_1 на посаді юрисконсульта ОЖБК м. Чернігова з 10 липня 2013 року. Рішення про поновлення ОСОБА_1В на роботі було звернуто судом до негайного виконання ( а.с. 6-8 ).

12 грудня 2013 року ОСОБА_1 зранку зявився в ОЖБК м. Чернігова, і даний факт не заперечується стороною відповідача, та надав лист з пропозицією виконати рішення суду та поновити його на посаді юрисконсульта ОЖБК м. Чернігова та сплатити йому середню заробітну плату за час вимушеного прогулу за один місяць. До свого листа ОСОБА_1 долучив рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 11.12.2013 року ( а.с. 16 ).

Факт надходження відповідного листа 12.12.2013 року від ОСОБА_1 підтверджено представниками ОЖБК м. Чернігова.

Допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 показали, що 12.12.2013 року, зранку, вони разом з ОСОБА_1 прибули до приміщення ОЖБК м. Чернігова. ОСОБА_1 приніс рішення суду про поновлення його на роботі. Їх зустріли недоброзичливо, ніхто з ОСОБА_1 не хотів розмовляти. Останній просив виконати рішення суду та поновити його на роботі. Йому відповіли категоричною відмовою, сказали залишити приміщення ОЖБК м. Чернігова. Секретар за вказівкою керуючого ОЖБК м. Чернігова ОСОБА_11 відмовилась реєструвати заяву ОСОБА_12 про поновлення на роботі та рішення суду. Від ОЖБК м. Чернігова на той момент були присутні керуючий ОСОБА_11, начальник відділу кадрів ОСОБА_5, юрист Дзень В.В., голова спостережної ради ОСОБА_13. ОСОБА_1 стали висувати безглузді вимоги, в тому числі вимагали додаткові документи, а саме довідку про проходження флюорографії та інші документи. ОСОБА_1 відмовили в поновленні на роботу, останній з цього приводу зателефонував до поліції. Також в їх присутності ОСОБА_1 склав акт про відмову посадовими особами ОЖБК м. Чернігова виконати рішення суду в частині поновлення його на роботі, що вони як свідки засвідчили своїми підписами.

Факт того, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 дійсно 12.12.2013 року приходили до ОЖБК м. Чернігова разом з ОСОБА_1 та були присутні при зустрічі останнього з керівництвом ОЖБК м. Чернігова не заперечувалось стороною відповідача.

При цьому з листа інспектора з кадрів ОЖБК м. Чернігова ОСОБА_5 від 12.12.2013 року підтверджено висунення ОСОБА_1 вимоги надати у відповідні терміни документи, а саме паспорт, ідентифікаційний код, трудову книжку, диплом ( атестат ), флюорографію ( а.с. 16зворотній бік ).

12 грудня 2013 року ОСОБА_1 в присутності ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в приміщенні ОЖБК м. Чернігова складено акт про те, що він прибув до ОЖБК м. Чернігова надав посадовим особам рішення суду та свою заяву з пропозицією про поновлення його на роботі, але ці посадові особи відмовились приймати його заяву і копію рішення суду, відмовились виконати рішення суду в частині, яка підлягає негайному виконанню ( а.с. 17 ).

Крім того, Чернігівський відділ поліції ГУНП в Чернігівській області у своєму листі від 08.11.2017 року підтвердив факт звернення 12.12.2013 року ОСОБА_1 до органів поліції та реєстрацію його звернення в Журналі єдиного обліку звернень громадян за № 38984 від 12.12.2013 року ( а.с. 47 ).

Представниками відповідача на підтвердження факту поновлення позивача на роботі та виконання рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 11.12.2013 року надано копію наказу ОЖБК м. Чернігова від 12.12.2013 року за № 74 за підписом керуючого ОСОБА_11 про поновлення на роботі ОСОБА_1 на посаді юрисконсульта з 12.12.2013 року на виконання рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 11.12.2013 року ( а.с. 15, 80 ).

При цьому допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_13, який у грудні 2013 року обіймав посаду голови ради ОЖБК м. Чернігова, показав, що 12.12.2013 року, коли він зранку прийшов на роботу, то в приміщенні ОЖБК м. Чернігова зустрів ОСОБА_1 і двох свідків. ОСОБА_1 приніс рішення суду про поновлення його на роботі. Зазначив, що ОСОБА_1 у поновленні на роботі не відмовили, було надруковано наказ про поновлення позивача на роботі, йому запропонували ознайомитись з цим наказом та підписати його і сказали, щоб він після ознайомлення та підпису наказу приніс документи, в тому числі диплом. ОСОБА_1 відмовився підписувати наказ, мотивуючи це тим, що в нього незаконно вимагають якісь додаткові документи. Брати наказ про своє поновлення на роботі ОСОБА_1 також відмовився.

12 грудня 2013 року, о 9 годині 10 хвилин, комісією в складі працівників ОЖБК м. Чернігова було складено акт про те, що ОСОБА_1 відмовився надати трудову книжку, результати флюорографії, диплом та свідоцтво про освіту ( а.с. 81 ).

Разом з тим, акту про надання ОСОБА_1 для ознайомлення відповідного наказу від 12.12.2013 року № 74 про поновлення його на роботі та відмови останнього від ознайомлення з наказом, відмови від його підпису та отримання його копії комісією у складі працівників ОЖБК м. Чернігова складено не було.

Зазначене ставить під сумнів факт видачі та надання ОСОБА_1 на ознайомлення відповідного наказу станом на ранок 12.12.2013 року. Керуючий ОЖБК м. Чернігова ОСОБА_2 в судовому засіданні також допустив можливість того, що відповідного наказу про поновлення позивача на роботі не було видано станом на ранок 12.12.2013 року.

Незважаючи на це, представники ОЖБК м. Чернігова в судовому засіданні посилались на те, що рішення суду було виконано ОЖБК м. Чернігова вчасно, повністю та в добровільному порядку та на підтвердження факту поновлення ОСОБА_1 на роботі посилались на відповідний наказ про його поновлення на роботі від 12.12.2013 року за № 74.

Однак це суперечить іншим документам, наданим суду ОЖБК м. Чернігова, оскільки з листа керуючого ОЖБК м. Чернігова ОСОБА_11, адресованого ОСОБА_1 та який датований 13.12.2013 року, вказується на поновлення останнього на посаді юрисконсульта, а вже наступним абзацом ставиться вимога про необхідність зявитись до ОЖБК м. Чернігова та при собі мати і надати наступні документи для поновлення ОСОБА_1 у відповідності до чинного законодавства України, а саме : трудову книжку, паспорт, ідентифікаційний код, диплом або інший документ про освіту чи професійну підготовку, що передбачено загальним порядком прийняття на роботу. Також висунуто вимогу про надання для поновлення на роботі довідки про проходження флюорографічного обстеження, що передбачено Законом України «Про протидію захворюванню на туберкульоз». Після надання відповідних документів ОСОБА_1, як вбачається з цього листа, мав заключити з ОЖБК м. Чернігова трудовий договір про роботу на посаді юрисконсульта ( а.с. 82 ).

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_14, яка обіймає посаду головного бухгалтера ОЖБК м. Чернігова, показала, що в грудні 2013 року вона працювала на посаді бухгалтера по зарплаті. Свідком обставин поновлення в грудні 2013 року ОСОБА_1 на посаді юрисконсульта вона не була. Вказує на те, що 12.12.2013 року наказ про поновлення на роботі ОСОБА_1 їй приніс інспектор з кадрів ОСОБА_5. Відповідно до цього наказу вона провела ОСОБА_1 по бухгалтерії як поновленого на роботі та завела на нього облікову картку. Вимогу до ОСОБА_1 про надання довідки про проходження флюорографічного обстеження вважає обґрунтованою, оскільки така довідка має надаватись хоч при поновленні на роботі, хоч при прийомі на роботу.

Натомість ч. 2 ст. 24 Кодексу законів про працю України передбачає, що надання паспорту або іншого документу, що посвідчує особу, трудової книжки, а у випадках, передбачених законодавством, - також документа про освіту ( спеціальність, кваліфікацію ), про стан здоровя та інших документів, вимагається саме при укладенні трудового договору з громадянином.

Як зазначалось вище, виходячи з положень Кодексу законів про працю України та Закону України «Про виконавче провадження» негайне виконання рішення суду визначає як обовязок, а не право власника не пізніше наступного для після проголошення судового рішення видати не тільки наказ про поновлення працівника на роботі а й фактично допустити його до виконання попередніх обовязків.

Згідно положень Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 74/5 від 15 грудня 1999 року, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, виконавчий документ про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується негайно. Виконання вважається завершеним з моменту фактичного допущення працівника до виконання попередніх обов'язків на підставі відповідного наказу органу, який прийняв незаконне рішення про звільнення або переведення працівника ( п. 8.2.1 Інструкції ). Згідно з п. 8.2.3 вказаної Інструкції після фактичного допущення працівника до роботи складається акт про виконання рішення, виконавче провадження підлягає закінченню.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_15, яка працює на посаді головного інженера ОЖБК м. Чернігова, показала, що в день, коли ОСОБА_1 прийшов в ОЖБК м. Чернігова поновлюватись на роботі, вона сиділа в своєму кабінеті. ОСОБА_1 зайшов до секретаря з рішенням суду про поновлення на роботі, з ним був ще якийсь чоловік. Вона також бачила, що ОСОБА_1 давав секретарю якісь документи. Після приходу ОСОБА_1, десь на другий день, керуючий ОСОБА_11 їй сказав, що ОСОБА_1 треба поновлювати на роботі і дав їй розпорядження звільнити робочий кабінет диспетчера і підготувати робоче місце юристу.

30 грудня 2013 року Апеляційним судом Чернігівської області видано виконавчий лист про поновлення ОСОБА_1 на посаді юрисконсульта Обєднання житлово-будівельних кооперативів м. Чернігова з 10.07.2013 року. У виконавчому листі зазначено, що рішення суду про поновлення ОСОБА_1 на роботі звернуто до негайного виконання ( а.с. 9 ).

Вказаний виконавчий лист ОСОБА_1 11.12.2014 року предявив до органів Державної виконавчої служби для примусового виконання.

Слід звернути увагу і на те, що Апеляційний суд Чернігівської області в своїй ухвалі від 20.07.2017 року, розглядаючи питання щодо наявності підстав для відкриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОЖБК про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення та поновлення на роботі, прийшов до висновку, що незважаючи на підписання керуючим ОЖБК м. Чернігова 12.12.2013 року наказу про поновлення ОСОБА_1 на роботі, дані про ознайомлення останнього з цим наказом відсутні і рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі в ОЖБК м. Чернігова фактично виконано не було ( а.с. 21-22 ).

Відповідно до ст. 5 Цивільного процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Трудові спори, що підлягають безпосередньому розглядові у районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах, визначені у статі 232 Кодексу законів про працю України.

Відповідно до ст. 236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Як розяснено у п. 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року за № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи.

Водночас розмір середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу здійснюється відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 з наступними змінами та доповненнями.

Відповідно до п. 8 вказаного Порядку нарахування виплат, що обчислюється із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на час робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Таким чином, положення ст. 236 Кодексу законів про працю України є спеціальною нормою та регламентує порядок додаткового нарахування судом, який ухвалив рішення про поновлення працівника на роботі, середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення, при цьому стягнення судом на користь працівника середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника здійснюється на підставі ухвали суду.

Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає доведеним той факт, що Обєднанням житлово-будівельних кооперативів м. Чернігова порушено норми законодавства у галузі трудового права в частині негайного виконання рішення суду про поновлення ОСОБА_1 на роботі, поновлення останнього на роботі на виконання рішення суду від 11.12.2013 року до цього часу не відбулось, незважаючи на явку позивача в ОЖБК м. Чернігова 12.12.2013 року наказу про поновлення на роботі йому не оголосили, з наказом не ознайомили, копії не вручили та фактично позивач не був допущений до виконання попередніх обовязків, оскільки від нього стали вимагати надання додаткових документів, що законодавчо не передбачено при негайному виконанні рішення суду про поновлення на роботі, тому в силу приписів ст. 236 Кодексу законів про працю України ОЖБК м. Чернігова зобовязане виплатити позивачу середній заробіток за час вимушеного прогулу, у зв'язку з затриманням виконання рішення суду щодо негайного поновлення на роботі, в сумі 161014,95 грн. за вирахуванням обовязкових платежів ( 162,15 грн. (середньоденний заробіток позивача за останні два місяці перед звільненням, розмір якого визначений у рішенні Апеляційного суду Чернігівської області від 11.12.2013 року) х 993 робочих днів), який розрахований в межах заявлених позивачем вимог за період з 12.12.2013 року по 28.11.2017 року включно.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 до Обєднання житлово-будівельних кооперативів м. Чернігова про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, та суд присуджує стягнути з Обєднання житлово-будівельних кооперативів м. Чернігова на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, у зв'язку з затриманням виконання рішення суду щодо негайного поновлення на роботі, в сумі 161014,95 грн. за вирахуванням обовязкових платежів.

На підставі викладеного, керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 24, 232, 235-236 Кодексу законів про працю в України, Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII, ст. ст. 2, 5, 12-13, 18, 81-82, 211, 247, 258-260, 268, 272, 430 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі задовольнити.

Стягнути з Обєднання житлово-будівельних кооперативів м. Чернігова на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, у звязку з затриманням виконання рішення суду щодо негайного поновлення на роботі, в сумі 161014, 95 грн..

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Чернігівської області через Городнянський районний суд Чернігівської області протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Дата складання повного тексту ухвали 19 березня 2018 року.

Суддя О.Д.Березовський