Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.У.№ 331/2991/17 Головуючий у 1 інстанції: Жукова О.Є.
№ 22-ц/778/125/18 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Кухаря С.В.

Бєлки В.Ю.

при секретарі: Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 01 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Міністерства оборони України про стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначав, що він проходив військову службу на території Чехословаччини. При виконанні службових обов'язків отримав множинні осколкові поранення голови, обох рук, що в подальшому призвело до розвитку хронічних хвороб.

За висновками медико-соціальної експертної комісії йому була встановлена II група інвалідності.

Зазначив, що внаслідок проходження військової служби в нього розвинулись хвороби , стан здоров'я погіршився. У зв'язку із погіршенням стану здоров'я він позбавлений можливості вести повноцінний спосіб життя, постійно відчуває страждання, психологічний дискомфорт. Значна частина грошових коштів витрачається на придбання ліків, порушені його звичайні життєві зв'язки.

Посилаючись на зазначені обставини, просив суд, стягнути з Міністерства Оборони України на його користь в відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я під час проходження військової служби в сумі 50000 гривень.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 01 червня 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Міністерства оборони України на користь ОСОБА_3 в відшкодування моральної шкоди заподіяної ушкодженням здоров'я 30000гривень.

Стягнуто з Міністерства оборони України на користь держави судовий збір в сумі 640 гривень.

Не погоджуючись з рішенням суду Міністерство оборони України подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати в та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 з 20.08.1968 року по 01.01.1969 року проходив військову службу на території Чехословаччини, де велися бойові дії (а.с.11).

21.06.2016 року ОСОБА_3 вперше встановлена ІІ група інвалідності , та визначено , що причиною інвалідності є поранення, контузія , захворювання пов'язані з виконанням обов'язків військової служби при перебуванні в державах, де велися бойові дії (а.с.14) , що підтверджується випискою з акту огляду МСЕК , висновком спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи від 15.03.2016 року № 621/Ж (а.с.12,14) . Через наявність захворювання, пов'язаного з проходженням військової служби позивач неодноразово проходив курси лікування (а.с.15-18,).

Задовольняючи позов та стягуючи моральну шкоду з відповідача, суд першої інстанції посилався на положення ст. 17 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», якою визначено, що відшкодування військовослужбовцям заподіяної моральної і матеріальної шкоди проводиться в установленому законодавством порядку та на ст. 3 Закону України «Про Збройні сили України», за якою Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України, а відтак зробив висновок, що і обов'язок держави відшкодувати позивачу моральну шкоду покладається на Міністерство Оборони України як на уповноважений орган державного управління.

Позивач послався на те, що за ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Натомість, дослідуючи питання про наявність підстав для стягнення моральної шкоди з відповідача, судова колегія виходить з роз'яснень, наданих у п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», якою судам роз'яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Отже, наявність шкоди у будь-якому розмірі ще не породжує обов'язку її компенсації, так як необхідно довести наявність всіх складових цивільно-правової відповідальності, при цьому правильно визначивши суб'єкта такої відповідальності.

Судова колегія виходить з того, що в даному випадку позивачем не доведений факт дії або бездіяльності Міністерства оборони України щодо спричинення моральної шкоди. Позивачем не зазначено наявності причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини саме Міністерства оборони України в її заподіянні.

Згідно зі ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Крім того, відповідно до ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Відшкодування шкоди державою відбувається у спосіб, передбачений законами України.

За положеннями Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», відповідно до яких військовослужбовці, військовозобов'язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, мають право на безоплатну кваліфіковану медичну допомогу у військово-медичних закладах охорони здоров'я. Військовослужбовці щорічно проходять медичний огляд, щодо них проводяться лікувально-профілактичні заходи.

Порядок забезпечення путівками для санітарно-курортного лікування встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Військовослужбовці, звільнені з військової служби внаслідок захворювання, пов'язаного з виконанням обов'язків військової служби, члени сімей військовослужбовців приймаються на обстеження і лікування до військово-медичних закладів охорони здоров'я в порядку, встановленому Міністерством оборони України, іншими утвореннями відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами тощо.

Також, окрім Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», відповідно до ст. 4 якого ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.

Судова колегія враховує, що факт наявності моральних страждань. викликаних захворюванням та встановленням інвалідності не оспорюється та не потребує додаткового доведення.

Разом з тим, обов'язок відшкодування не може бути покладений на визначеного позивачем відповідача який не є особою відповідальною за шкоду.

З огляду на викладене, оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 01 червня 2017 року у цій справі скасувати.

Ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до Міністерства оборони України про стягнення моральної шкоди - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 8.02.2018р.

Головуючий:

Судді: