Постанова

Іменем України

8 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 205/5383/15-ц

провадження № 61-2818 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф.,

Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

представник позивача - громадська організація «Юридичний центр захисту прав споживачів»,

відповідачі: товариство з обмеженою відповідальністю «КОМФІ ТРЕЙД», підприємство з іноземними інвестиціями «ЛГ ЕЛЕКТРОНІКС Україна»,

третя особа - фірмовий сервісний центр підприємства з іноземними інвестиціями «ЛГ ЕЛЕКТРОНІКС Україна»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу громадської організації «Юридичний центр захисту прав споживачів» в інтересах ОСОБА_3 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська у складі судді Шавули В. С. від 11 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області у складі колегії суддів: Петешенкової М. Ю., Пономарь З. М., Черненкової Л. А., від 23 травня 2016 року,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У липні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом, який було уточнено, до товариства з обмеженою відповідальністю «КОМФІ ТРЕЙД» (далі - ТОВ «КОМФІ ТРЕЙД»), підприємства з іноземними інвестиціями «ЛГ ЕЛЕКТРОНІКС Україна» (далі - ПІІ «ЛГ ЕЛЕКТРОНІКС Україна») про захист прав споживачів.

Позовна заява мотивована тим, що 14 грудня 2014 року вона придбала у магазині «Comfy» - ТОВ «КОМФІ ТРЕЙД» телевізор «Плоскопанельний ТВ більш 46», виробництва «LG», вартістю 19 499 грн. З незалежних від неї причин, під час гарантійного строку експлуатації у придбаного товару виникли недоліки, у зв'язку із чим вона звернулась до сервісного центру. Спеціаліст сервісного центру, за місцем її проживання, здійснив візуальний огляд продукції та склав акт виконаних негарантійних робіт від 25 червня 2015 року. Оскільки із висновками акту вона не погодилася, 26 червня 2015 року звернулася письмово до відповідачів з проханням провести експертизу для встановлення причин втрати якості придбаного товару, проте відповідачі не відреагували, експертизу не провели, чим порушили її права як споживача послуг.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_3 просила суд зобов'язати ТОВ «КОМФІ ТРЕЙД» та ПІІ «ЛГ ЕЛЕКТРОНІКС Україна» протягом двох робочих днів з моменту вступу у законну силу рішення суду замінити придбаний телевізор «Плоскопанельний ТВ більш 46», виробництва «LG», на такий же товар або на аналогічний з числа наявних у продавця (виробника) товару.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 551 грн 20 коп.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що ОСОБА_3 не довела факту недоліків товару та того, що вони виникли з вини продавця, що є її процесуальним обов'язком (ст. ст. 10, 60 ЦПК України (2004 року). При цьому суд неодноразово роз'яснював позивачу її процесуальне право на подання клопотань про призначення судових експертиз, проте цим правом позивачка не скористалася.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 травня 2016 року апеляційну скаргу громадської організації «Юридичний центр захисту прав споживачів» в інтересах ОСОБА_3 відхилено, рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2016 року залишено без змін.

Погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, апеляційний суд виходив із того, що згідно положень статті 17 Закону України «Про захист прав споживачів» на споживача покладається обов'язок лише довести наявність істотного дефекту продукції, що в силу статей 10, 60 ЦПК України (2004 року) ОСОБА_3 не доведено. При цьому позивачка письмової згоди на проведення експертизи товару в одній із запропонованих відповідачами експертних установ не надала.

5 липня 2016 року громадська організація «Юридичний центр захисту прав споживачів» в інтересах ОСОБА_3 подала до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати й ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_3 задовольнити у повному обсязі.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій при ухваленні оскаржуваних судових рішень виходили із положень Закону України «Про захист прав споживачів», проте помилково не застосували до спірних правовідносин норми ЦК України, оскільки між сторонами у справі склалися договірні правовідносини. Згідно з частиною другою статті 678 ЦК України у разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов'язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з'явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: 1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару.Позивачка при придбанні товару розраховувала на належну якість товару, на проведення його гарантійного ремонту та у разі необхідності проведення експертизи товару, проте зазначені умови відповідачами не виконано, що є істотним порушенням договору купівлі-продажу товару. Крім того, судами безпідставно стягнуто з позивача судовий збір.

12 серпня 2016 року ТОВ «КОМФІ ТРЕЙД» подало відзив на касаційну скаргу, у якому зазначало, що оскаржувані судові рішення є законними і обґрунтованими, прийнятті з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Судами вірно застосовано до спірних правовідносин положення Закону України «Про захист прав споживачів», так як згідно з частиною третьою статті 698 ЦК України до відносин за договором роздрібної купівлі-продажу з участю покупця - фізичної особи, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. При цьому вимог вищевказаного Закону у даному випадку порушено не було, так як позивачка не зверталася до відповідача із заявою про проведення ремонту товару, а звернулася лише з вимогою проведення експертизи, на що відповідач не заперечував та запропонував позивачці при умові її письмової згоди експертні установи на вибір для проведення такої експертизи.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У січні 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом установлено, що 14 грудня 2014 року ОСОБА_3 придбала у магазині «Comfy» - ТОВ «КОМФІ ТРЕЙД» телевізор «Плоскопанельний ТВ більш 46», виробництва «LG», вартістю 19 499 грн.

У зв'язку з виявленням недоліків придбаного товару 25 червня 2016 року вона звернулася до фірмового сервісного центру ПІІ «ЛГ ЕЛЕКТРОНІКС Україна», спеціалістом якого було здійснено візуальний огляд та складено акт виконаних негарантійних робіт від 25 червня 2015 року, за змістом якого їй було відмовлено у гарантійному ремонті.

Не погодившись із висновками акту, ОСОБА_3 звернулася до ТОВ ««КОМФІ ТРЕЙД» із письмовою вимогою про проведення експертизи товару, на що відповідач своїм листом надав їй роз'яснення про порядок проведення експертиз та запропонував обрати на її вибір експертну установу.

З метою з'ясування причин втрати якості телевізора судом призначалася судово-товарознавча експертиза, яка не була проведена у зв'язку із відсутністю в інституті фахівців відповідної галузі знань.

Відповідно до частини п'ятої статті 656 ЦК України особливості договору купівлі-продажу окремих видів майна можуть встановлюватися законом.

Частиною третьою статті 698 ЦК України передбачено, що до відносин за договором роздрібної купівлі-продажу з участю покупця-фізичної особи, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів.

Преамбулою Закону України «Про захист прав споживачів» установлено, що цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Отже, саме Закон України «Про захист прав споживачів» регулює спірні правовідносини.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.

Пунктом 12 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що істотний недолік - це недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: він взагалі не може бути усунутий; його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором.

Відповідно до частини першої статті 6 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виробник, виконавець) зобов'язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію.

Згідно з положеннями частини п'ятої статті 6 Закону України «Про захист прав споживачів» виробник (виконавець) зобов'язаний забезпечити технічне обслуговування та гарантійний ремонт продукції, а також її випуск і поставку для підприємств, що здійснюють технічне обслуговування та ремонт, у необхідному обсязі та асортименті запасних частин протягом усього строку її виробництва, а після зняття з виробництва - протягом строку служби, в разі відсутності такого строку - протягом десяти років.

Частиною чотирнадцятою статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що вимоги споживача, передбачені цією статтею, не підлягають задоволенню, якщо продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) доведуть, що недоліки товару виникли внаслідок порушення споживачем правил користування товаром або його зберігання. Споживач має право брати участь у перевірці якості товару особисто або через свого представника.

Згідно статті 17 Закону України «Про захист прав споживачів» за умови виникнення необхідності у визначенні причин втрати якості товару під час гарантійного строку продавець зобов'язаний провести експертизу продукції; при цьому на споживача покладається обов'язок лише довести наявність істотного дефекту продукції, тягар доказування причин виникнення недоліку товару покладений на продавця.

Відповідно до статті 60 ЦПК України (2004 року), кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України (2004 року). Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, вірно застосувавши вищенаведені положення Закону України «Про захист прав споживачів», дотримавшись норм ЦПК України (2004 року), дійшов до правильного висновку про те, що ОСОБА_3 не довела факту наявності істотних недоліків товару та того, що вони виникли з вини продавця.

При цьому суд вірно виходив із того, що позивачка не надала згоди на проведення експертизи товару в експертній установі, із заявою про ремонт проданого товару до відповідачів не зверталась, не довела наявність істотного недоліку товару.

Доводи касаційної скарги в цій частині висновків судів не спростовують, а направленні виключно на переоцінку фактичних обставин справи, доказів, що знаходиться поза межами повноважень касаційної суду (400 ЦПК України).

Посилання касаційної скарги на те, що суд не взяв за основу акт дефектовки, наданий позивачем, складений товариством з обмеженою відповідальністю «Айкон Україна» (а. с. 181), не впливає на законність судових рішень, оскільки не є висновком експертизи, а виданий організацією, яка не спеціалізується на такому виді робіт, при тому, що позивачка не надала придбаний телевізор для експертизи, не погодилась на проведення експертизи.

Разом з тим не можна погодитися із висновками судів в частині стягнення з ОСОБА_3 судового збору.

Судом установлено, що ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом, посилаючись на положення Закону «Про захист прав споживачів».

Відповідно до частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, пов'язаними з порушенням їх прав.

У пункті 7 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати», судам роз'яснено, що оскільки стаття 5 Закону України «Про судовий збір» не містить вичерпного переліку пільг щодо сплати судового збору, то при визначенні таких пільг слід керуватися іншим законодавством України, наприклад, статтею 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

У порушення наведених вище положень Закону суди безпідставно стягнули з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 551 грн 20 коп.

Керуючись статтями 409, 410, 415, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу громадської організації «Юридичний центр захисту прав споживачів» в інтересах ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 травня 2016 року в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь держави судового збору у розмірі 551 грн 20 коп. скасувати.

В іншій частині судові рішення залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Б. І. Гулько

С. Ф. Хопта

Ю. В. Черняк