АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/276/18Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 2 Таратін В. О.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2018 року м. Черкаси

Апеляційний суд Черкаської області в складі колегія суддів судової палати у цивільних справах: Пономаренка В.В., Сіренка Ю.В., Ювшина В.І.

секретар Попова М.В.

учасники справи:

представник позивачки адвокат ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_6, ОСОБА_7 на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 06 грудня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_12 до ОСОБА_6, Благодатнівської сільської ради, третя особа садівниче товариство «Поляна-1», про визнання рішень сільської ради, свідоцтва про право власності на нерухоме майно та державного акту на право власності на земельну ділянку недійсними,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_10 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6, Благодатнівської сільської ради, третя особа садівниче товариство «Поляна-1», про визнання рішень сільської ради, свідоцтва про право власності на нерухоме майно та державного акту на право власності на земельну ділянку недійсними.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона являється членом СТ «Поляна-1» та займає земельну ділянку НОМЕР_1, площею 552 кв.м. для ведення садівництва в межах Благодатнівської (Чапаєвської) сільської ради. Батько позивачки ОСОБА_9 теж був членом цього садового товариства та займав суміжну земельну ділянку НОМЕР_2 площею 554 кв.м. ІНФОРМАЦІЯ_1 року батько позивачки помер. Спадщину після його смерті прийняли позивачка та брат ОСОБА_6

В жовтні 2016 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом про визнання за ним права власності на дачний будинок, що знаходиться в садівничому товаристві «Поляна-1» НОМЕР_1 та на земельну ділянку, площею 0,1140 га, яка знаходиться в садівничому товаристві «Поляна-1». З самого змісту позову та додатків до нього ОСОБА_10 дізналася, що її батько за життя отримав свідоцтво про право власності на дачний будинок НОМЕР_1 в садівничому товаристві «Поляна-1» та державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1140 га в садівничому товаристві «Поляна-1».

Позивачка стверджує, що в даному випадку прийняті рішення Благодатнівської сільської ради порушують її права.

У зв'язку з чим просила суд визнати недійсним рішення Благодатнівської сільської ради №94 від 30.10.2012 року про передачу у приватну власність батька дачного будинку НОМЕР_1 в садівничому товаристві «Поляна-1» та свідоцтво про право власності на нерухоме майно (дачний будинок НОМЕР_1 в садівничому товаристві «Поляна-1») від 19.12.2012 року. Визнати незаконним та скасувати рішення Благодатнівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області №12/24 від 12.12.2003 року в частині передачі у приватну власність ОСОБА_9 земельної ділянки площею 0,1140 га. Визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1140 га кадастровий номер НОМЕР_3, виданий на ім'я ОСОБА_9

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 06 грудня 2017 року позов задоволено. Визнано незаконними та скасовано рішення Благодатнівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області №94 від 30.10.2012 року про передачу у приватну власність ОСОБА_9 дачного будинку НОМЕР_1 в садівничому товаристві «Поляна-1».

Визнано недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 19.12.2012 року, а саме дачного будинку НОМЕР_1 в садівничому товаристві «Поляна-1», виданого Благодатнівською (Чапаєвською) сільською радою на ім'я ОСОБА_9

Визнано незаконним та скасоване рішення Благодатнівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області №12/24 від 12.12.2003 року в частині передачі у приватну власність ОСОБА_9 земельної ділянки площею 0,1140 га в садівничому товаристві «Поляна-1». Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1140 га, виданий на ім'я ОСОБА_9

Не погоджуючись з вказаним рішенням представник ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, вважаючи, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушення норм матеріального та процесуального права та просить скасувати рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 06 грудня 2017 року і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. В обґрунтування своїх доводів про незаконність рішення суду першої інстанції апелянт зазначив, що рішення прийнято на підставі суперечливих доказів про членство позивачки в садівничому товаристві, було порушено правило оцінки доказів по справі, в рішення суду не наведено мотивів порушення прав позивачки оскаржуваними рішеннями сільської ради, крім того суд першої інстанції порушив також норми матеріального права та не застосував позовну давність, про що ними було зроблено відповідну заяву.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вимогам, оскільки ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в сукупності.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_10 до ОСОБА_6, Благодатнівської сільської ради, третя особа садівниче товариство «Поляна-1», про визнання рішень сільської ради, свідоцтва про право власності на нерухоме майно та державного акту на право власності на земельну ділянку недійсними, суд першої інстанції прийшов до висновку, що земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. Не припинивши право користування ОСОБА_10 на користування земельною ділянкою, сільська рада прийняла рішення про передачу земельної ділянки що перебувала у користуванні позивачки у власність її батькові та видала державний акт на дану земельну ділянку.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що згідно копії членської книжки садівника ОСОБА_11 являється членом СТ «Поляна-1» та рішенням загальних зборів (правління) від 01.08.1988 року їй виділена земельна ділянка НОМЕР_1 площею 554 кв.м. Батько позивачки ОСОБА_9 був членом СТ «Поляна-1» та займав земельну ділянку НОМЕР_2.

15.11.1993 року ОСОБА_9 звертався до Чапаєвської сільської ради з проханням надати дозвіл на приватизацію в СТ «Поляна-1» земельної ділянки НОМЕР_1 площею 552 кв.м. та видати акт на право приватної власності на землю. Згодом ОСОБА_9 звертався до Чапаєвської сільської ради з проханням передати у приватну власність земельні ділянки НОМЕР_2 та НОМЕР_1 загальною площею 0,11 га для ведення садівництва в СТ «Поляна-1».

Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку від 29.06.2004 року, що виданий на підставі рішення Чапаєвської сільської ради від 12.12.2003 року №12/24, ОСОБА_9 став власником земельної ділянки площею 0,1140 га, яка розташована в с. Чапаєвка та призначена для ведення садівництва.

Відповідного рішення належного органу, правління садівничого товариства чи Чапаєвської сільської ради про припинення права. ОСОБА_11 на користування земельною ділянкою НОМЕР_1 в садівничому товаристві СТ «Поляна-1» площею 554 кв.м. не приймалось і таким чином ОСОБА_11 є належним землекористувачем даної земельної ділянки.

Відповідно до статті 141 ЗК України підставами припинення права користування земельною ділянкою є добровільна відмова від такого права, вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом тощо.

Частинами 3, 4 статті 142 ЗК України передбачено, що припинення права постійного користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови землекористувача здійснюється за його заявою до власника земельної ділянки.

Власник земельної ділянки на підставі заяви землекористувача приймає рішення про припинення права користування земельною ділянкою, про що повідомляє органи державної реєстрації.

Відповідно до вимог статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Прийнявши рішення про передачу у власність ОСОБА_9 земельної ділянки НОМЕР_1 в садівничому товаристві «Поляна-1», яка перебувала в користуванні ОСОБА_12 без припинення її землекористування, Чапаєвська сільська рада порушила права землекористувача ОСОБА_12 та перевищила свої повноваження, а тому суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про незаконність та скасування рішення Чапаєвської сільської ради від 12.12.2003 року № ХІІІ-9/ХХІУ про передачу безкоштовно у приватну власність ОСОБА_9 земельні ділянки НОМЕР_2,17 площею 0,11 га. та визнання недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1140 га, виданий на ім'я ОСОБА_9

Рішенням від 30.10.2012 року №94 Чапаєвська ( перейменовано на Благодатнівська) сільська рада вирішила дозволити оформити право власності ОСОБА_9 на дачний будинок в СТ «Поляна-1» земельна ділянка НОМЕР_1 с. Чапаєвка Золотоніського району Черкаської області. При цьому не було враховано, що дачний будинок розташований на земельній ділянці НОМЕР_1, яка перебуває в землекористуванні позивачки ОСОБА_12

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що оскаржувані рішення сільської ради не відповідають чинному законодавству.

Посилання апелянта в своїй апеляційній скарзі проте, що позивачка не сплачувала членські внески до товариства та те, що в матеріалах справи вказані різні розміри земельної ділянки НОМЕР_1, якою користувалася ОСОБА_10 є безпідставним та не спростовує висновків суду першої інстанції, так як відсутнє рішення уповноваженого органу садівничого товариства про виключення ОСОБА_12 з членів садівничого товариства.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги суперечливістю доказів про членство позивачки в садівничому товаристві та порушенням правил оцінки доказів по справі, апелянтом не наведено та не надано належних та допустимих доказів на усунення зазначених ним суперечностей, а всі свої доводи обґрунтовує на припущеннях.

Що стосується доводів з приводу строку позовної давності, то в даному випадку слід зазначити, що матеріали справи не містять даних які б підтверджували, що позивачка дізналася про своє порушене право до жовтня 2016 року, тобто до того часу як відповідач звернувся до суду з позовом про визнання за ним права власності на дачний будинок. Твердження того, що в позивача знаходилися оригінали документів (державний акт) не знайшли свого підтвердження, адже до позовної заяви в якості доказів долучалися лише копії, а не оригінали.

Крім того, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 268 ЦК України, яка діяла на час виникнення правовідносин відносно порушення права землекористування позивачки ОСОБА_12 на ділянку НОМЕР_1 в садівничому товаристві, позовна давність не поширювалась на вимогу власника або іншої особи про визнання незаконним правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, яким порушено його право власності або інше речове право. Законом від 20.12.2011 року дана норма була виключена і аналогічних правовідносин які виникли після 20.12.2011 року застосовується загальний трирічний строк позовної давності. Відповідно до ст. 58 Конституції України та ч. 2 ст. 5 ЦК України норма закону щодо встановлення загального строку позовної давності не має зворотної дії відносно ОСОБА_12, так як дана норма обмежує її права.

Інші доводи апеляційної скарги також перевірені судом апеляційної інстанції та визнані безпідставними.

Керуючись ст.ст. 258-259, 374, 375, 382 ЦПК України, колегія суддів судової палати,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6, ОСОБА_7, на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 06 грудня 2017 року відхилити, а рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 06 грудня 2017 року - лишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

В.В. Пономаренко

Ю.В. Сіренко

В.І. Ювшин

Повний текст постанови виготовлено 14 лютого 2018 року.