Справа № 751/4386/17 Провадження № 22-ц/795/75/2018 Головуючий у I інстанції ОСОБА_1 Доповідач - Лакіза Г. П.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2018 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді Лакізи Г.П.,

суддів: Скрипки А.А., Харечко Л.К.,

секретар: Поклад Д.В.

за участі: відповідача ОСОБА_2, представника відповідача адвоката ОСОБА_3, представників позивача - держави в особі Чернігівської міської ради - ОСОБА_4 та прокурора Рибалко Н.В., третіх осіб без самостійних вимог ОСОБА_5 та ОСОБА_6,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова в складі судді Цибенко І.В. від 17 жовтня 2017 року в справі за позовом заступника керівника Чернігівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Чернігівської міської ради до ОСОБА_2 про стягнення шкоди, завданої самовільним зайняттям земельної ділянки,

- треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_6, ОСОБА_5, Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області, -

В С Т А Н О В И В:

В липні 2017 року заступник керівника Чернігівської місцевої прокуратури звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Чернігівської міської ради до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 3021,08 грн., завданої самовільним зайняттям земельної ділянки.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_2, який є власником земельної ділянки площею 0,0548 га по вул. Танкістів, 36 в м. Чернігові, самовільно зайняв із земель запасу Чернігівської міської ради (землі житлової та громадської забудови) земельну ділянку загальною площею 0,0374 га, яка розташована у м. Чернігові по вул. Танкістів зі сторони земельної ділянки ОСОБА_5 Чернігівською міською радою як компетентним органом не приймалось рішення про надання вказаної земельної ділянки площею 0,0374 га по вул. Танкістів у власність або у користування ОСОБА_2 Правовстановлюючі документи на вказану земельну ділянку у ОСОБА_2 відсутні. Розмір матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття ОСОБА_2 земельної ділянки, складає 3021,08 грн. та був розрахований відповідно до Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України №963 від 25.07.2007 р.

Оскаржуваним рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 17 жовтня 2017 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Чернігівської міської ради шкоду, заподіяну самовільним зайняттям земельної ділянки, в розмірі 3021 грн. 08 коп. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь прокуратури Чернігівської області 1600 грн. сплаченого судового збору.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що під час розгляду справи знайшов своє підтвердження факт самовільного зайняття та використовування ОСОБА_2 земельної ділянки із земель запасу Чернігівської міської ради (землі житлової та громадської забудови) площею 0,0374 га, чим державі було заподіяно шкоду в розмірі 3021,08 грн., яка підлягає компенсації в повному обсязі. Суд визнав вірною методику розрахунку розміру шкоди, і оскільки вказаний розрахунок відповідачем не спростовано, поклав його в основу судового рішення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 17 жовтня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на недоведеність позовних вимог належними та допустимими доказами.

ОСОБА_2 зазначає, що суд першої інстанції послався на факт притягнення його до адміністративної відповідальності за самовільне зайняття земельної ділянки, а саме на постанову №000040 від 06.11.2015 року. Проте, факти, зазначені в постанові про накладення адміністративного стягнення, яка винесена не судом, а інспектором державної інспекції сільського господарства, не є обставинами, які не потребують доказування, у відповідності до ст. 61 ЦПК України. А отже, саме на позивача був покладений тягар доведення обставин, на які він посилався в позовній заяві, а саме факту самовільного зайняття ним земельної ділянки. Крім того, судом не було дано оцінки тому факту, що спірна земельна ділянка фактично є частиною двору будинку, власником якого він є, а тому встановлення паркану навряд чи можна визнати самовільним зайняттям земельної ділянки.

В поданому відзиві на апеляційну скаргу Чернігівська місцева прокуратура просить апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 17 жовтня 2017 року без змін, посилаючись на те, що факт самовільного зайняття ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,0374 га по вул. Танкістів підтверджено матеріалами перевірки дотримання вимог земельного законодавства, проведеної спеціалістами Державної інспекції сільського господарства в Чернігівській області 06.11.2015 року, за наслідками якої відносно ОСОБА_2 уповноваженою особою відділу контролю за використанням і охороною земель Управління контролю за використанням та охороною земель Державної інспекції сільського господарства в Чернігівській області було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 53-1 КУпАП та винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 170 грн., яка ніким не оскаржувалася. Крім того, в судовому засіданні місцевого суду третя особа ОСОБА_6 підтвердила, що ОСОБА_2 самовільно зайняв земельну ділянку, що прилягає до її земельної ділянки.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_2, представника відповідача адвоката ОСОБА_3, представників позивача - держави в особі Чернігівської міської ради - ОСОБА_4 та прокурора Рибалко Н.В., третіх осіб без самостійних вимог ОСОБА_5 та ОСОБА_6, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 212 ЗК України, самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам.

Статтею 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" визначено, що самовільне зайняття земельної ділянки це будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Згідно з ч. 1 ст. 125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Відповідно до ст.ст. 152, 158 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням прав володіння земельною ділянкою і відшкодуванням завданих збитків. Земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, вирішуються виключно судом.

Статтею 211 Земельного кодексу України та ст. 56 Закону України "Про охорону земель" передбачено, що громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства, зокрема, за самовільне зайняття земельних ділянок. Застосування заходів дисциплінарної, цивільно-правової, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від відшкодування шкоди, заподіяної земельним ресурсам. Така шкода підлягає відшкодуванню в повному обсязі. Шкода заподіяна самовільним зайняттям відшкодовується на підставі загальних норм ЦК України.

Загальне положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди визначено у статті 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Порядок обчислення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, визначено Методикою визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 25.07.2007 року № 963.

Судом першої інстанції встановлено наступне.

ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 548 м кв, розташованої по вул. Танкістів, 36 в м. Чернігові, призначеної для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю, виданим на підставі рішення виконкому Чернігівської міської ради №312 від 31.12.1997 року та зареєстрованим в книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за №700 від 11.03.1998 року, ( а.с. 48).

Відповідач ОСОБА_2 зайняв та використовує земельну ділянку загальною площею 0,0374 га, яка розташована у м. Чернігові по вул. Танкістів, із земель запасу Чернігівської міської ради (землі житлової та громадської забудови). Правовстановлюючі документи на вказану земельну ділянку у ОСОБА_2 відсутні. Чернігівською міською радою, як розпорядником земель запасу, не приймалось рішення про надання вказаної земельної ділянки площею 0,0374 га по вул. Танкістів у власність або у користування ОСОБА_2

Факт самовільного зайняття відповідачем ОСОБА_2 вказаної земельної ділянки площею 0,0374 га із земель запасу Чернігівської міської ради доведений матеріалами перевірки дотримання вимог земельного законодавства № 000130 від 06.11.2015 року, проведеної спеціалістами Державної інспекції сільського господарства в Чернігівській області, зокрема, актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства № 000130, складеним 06.11.2015 року Управлінням контролю за використанням та охороною земель Державної інспекції сільського господарства в Чернігівській області (а.с.10), а також актом обстеження земельної ділянки № 000022 від 06.11.2015 року (а.с.11-12).

Уповноваженою особою відділу контролю за використанням і охороною земель Управління контролю за використанням та охороною земель Державної інспекції сільського господарства в Чернігівській області було складено протокол про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 53-1 КУпАП, та винесено постанову № 000040 від 06.11.2015 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вказане правопорушення з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 170 грн., а також складено припис № 000070 про усунення у 30-ти денний термін з дня отримання припису виявленого порушення земельного законодавства при використанні земельної ділянки шляхом звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки або оформлення правовстановлюючих документів на її використання ( а.с. 15,16). Штраф ОСОБА_2 сплачено, проте припис про усунення виявленого порушення не виконано.

Треті особи без самостійних вимог ОСОБА_5 і ОСОБА_6 у судовому засіданні апеляційного суду підтвердили, що ОСОБА_2 самовільно зайняв земельну ділянку із земель Чернігівської міської ради.

Визначення шкоди, заподіяної ОСОБА_2 внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки площею 0,0374 га із земель запасу, в розмірі 3021,08 грн., проведено відповідно до Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 25.07.2007 року № 963 (а.с.18).

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги відповідача фактично зводяться до того, що висновки суду першої інстанції не підтверджені належними та допустимими доказами.

Апеляційний суд відхиляє такі доводи відповідача, оскільки наявними у матеріалах справи доказами у їх сукупності, зокрема, актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства № 000130, складеним 06.11.2015 року Управлінням контролю за використанням та охороною земель Державної інспекції сільського господарства в Чернігівській області (а.с.10), актом обстеження земельної ділянки № 000022 від 06.11.2015 року (а.с.11-12), протоколом про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 53-1 КУпАП (а.с.13), постановою № 000040 від 06.11.2015 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вказане правопорушення з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу (а.с.15), приписом № 000070 про усунення виявленого порушення земельного законодавства шляхом звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки або оформлення правовстановлюючих документів на її використання (а.с.16), план-схемами земельної ділянки (а.с.12,17-зворот). Генеральним планом домоволодіння № 36 по вул. Танкістів у м. Чернігові (а.с.49), Державним актом на право приватної власності на землю, виданого ОСОБА_2 (а.с.48), поясненнями третіх осіб без самостійних вимог ОСОБА_5 і ОСОБА_6, доведений факт самовільного зайняття відповідачем ОСОБА_2 вказаної земельної ділянки площею 0,0374 га із земель запасу Чернігівської міської ради. Доводи відповідача про те, що спірна земельна ділянка площею 0,0374 га фактично є частиною двору будинку № 36 по вул. Танкістів у м. Чернігові, власником якого він є, не підтверджена відповідачем відповідними доказами, та спростовується наведеними вище матеріалами справи.

Отже, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 не містять підстав для скасування оскаржуваного рішення суду. Тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 17 жовтня 2017 року - залишенню без змін як таке, що ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1 ч.1, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 17 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складений 07.02.2018 року.

Головуючий:Судді: