Провадження № 2/638/1611/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

25 січня 2018 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді - Шестака О.І.,

при секретарі - Гармаш К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі,

встановив:

Позивачка звернулася до відповідача з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі, при цьому позивачка просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 1800 гривень щомісячно, починаючи з дати звернення до суду із даним позовом та до досягнення дитиною повноліття.

При цьому позивачка посилалася на той факт, що відповідач не здійснює матеріального утримання дитини, не піклується про здоров'я дитини, її фізичний та духовний розвиток, що і змусило її звернутися до суду.

Позивачка у судове засідання не прибула, надала до суду заяву з проханням про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити, не заперечувала проти розгляду справи у заочному порядку.

Відповідач, у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Враховуючи, що сторони до суду не прибули, в матеріалах справи мається достатня кількість доказів для вирішення справи по суті, суд відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України вважає за доцільне ухвалити рішення без участі сторін по справі та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічногозасобу.

Згідно ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату час та місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, та який не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

З письмової згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 30 липня 2005 року. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Як встановлено судом, батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову № 3 Харківського міського управління юстиції. (а.с.7).

Дитина проживає разом із позивачкою та знаходяться на повному її утриманні, відповідно до її позовної заяви.

23 вересня 2016 року рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано.

Сторони мешкають окремо. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини після розірвання шлюбу не надає, у зв'язку з чим позивачка змушена звернутися до суду.

Відповідач має нерегулярний, мінливий дохід.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р. (яку ратифіковано Україною 27.02.1991 p.), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

За змістом ч. 1. ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Положеннями ч. 2 ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

З аналізу наведених правових норм, можна прийти до висновку, що відповідач зобов'язаний утримувати спільних дітей і створювані необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації їхнього життя на рівні з позивачем.

Згідно ч.1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

При цьому, відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07.12.2017 року № 2246-VIII, прожитковий мінімум, установлений у 2018 році, для дітей віком від 6 до 18 років з січня 2018 року складає 1860 грн.

Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При цьому, з огляду на викладене, враховуючи викладені позивачем у її позовній заяві вимоги, в силу ст. 184 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку про можливість визначення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини у розмірі 1800 грн., щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви, тобто з 11.08.2017 року і до повноліття дитини.

Також, з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави на підставі ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12,13, 81, 141, 247, 263-265, 430 ЦПК України, ст.ст. 84, 180-182, 184, 191 Сімейного кодексу України, суд,-

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт серія НОМЕР_2, зареєстрованого за адресою: 61022, АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, паспорт серії НОМЕР_3, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2, аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1800 (одна тисяча вісімсот) грн. щомісячно, починаючи з 11.08.2017 року і до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт серія НОМЕР_2, зареєстрованого за адресою: 61022, АДРЕСА_1, на користь держави судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) грн.

Згідно зі ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене в тридцятиденний строк з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя О.І. Шестак