пр. № 4-с/759/4/18
ун. № 759/1024/16-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2018 року Святошинський районний суд м. Києва у складі суду : суддя Величко Т.О., за участі секретаря: Скляренко В.В. розглянувши матеріали скарги ОСОБА_1, заінтересовані особи: Святошинський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва ГТУЮ у м.Києві, на дії державного виконавця,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Святошинського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві.

Скаржник посилається на те, що рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 20.04.2016 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, рішення набрало законної сили 06.05.2016 року та 30.05.2016 року було видану Виконавчий лист № 759/1024/16-ц, на підставі якого 01.07.2016 року старшим державним виконавцем Святошинський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва ГТУЮ у м.Києві Желтіковою О.А. відкрито виконавче провадження № 51467262.

Так, скаржник вказує, що на даний час він є фізичною особою-підприємцем та у зв"язку з існуючою економічною кризою в України не може здійснювати підприємницьку діяльність належним чином, тому має тимчасові та разові доходи. Крім того, проживає з дружиною, яка ніде офіційно не працює та має непостійні доходи, неповнолітньою донькою та матір"ю, яка є пенсіонеркою, тому скрутна фінансова ситуація надає йому можливості в добровільному порядку сплачувати аліменти тільки в розмірі не менше ніж 30% прожиткового мінімуму, що є належним виконанням даного рішення суду.

Скаржником, з його слів, 09.08.2016 року було сплачено аліменти у розмірі 1 300,00 грн. за період - січень - березень 2016 року, із розрахунку 30 % від прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років, який встановлено з 01 січня 2016 року по 30 квітня 2016 року - у розмірі 1455 грн., с 01 травня 2016 року по 30 листопада 2016 року - у розмірі 1531 грн., з 01 грудня 2016 року - у розмірі 1689 грн., тобто - по 436,50 грн. за січень, лютий та березень 2016 року, однак 27.09.2016 року він отримав листа від Відділу, вих. № 959/1 від 15.09.2016 року з Довідкою - розрахунком заборгованості по аліментам, що складено Державним виконавцем, з якого вбачалось, що він має заборгованості по аліментах станом на 01.09.2016 рік 10150,00 грн.

Обґрунтовуючи такі свої розрахунки, Державний виконавець посилається на п.З ст.74 ЗУ "Про виконавче провадження" та п.З ст.195 СК України, відповідно до яких розмір заборгованості зі сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленим СК України, за яким якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, така заборгованість обчислюється виходячи із середньої заробітної плати для даної місцевості.

При цьому, як вважає скаржник, державний виконавець наводить незрозумілі розрахунки за період з 21.09.2016 року по серпень 2016 року, виходячи, чомусь з середньої щомісячної заробітної плати по м. Києву, з якої береться 1/6 частини (а не зі всіх моїх щомісячних видів заробітку, як то встановлено рішенням суду), а також 30 % мінімальної заробітної плати (а ні 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, як то зазначено рішенням суду). Крім того, скаржнику незрозуміло яким чином, Державний виконавець, встановив розмір аліментів за січень місяць в 444,50 грн., а вже за лютий - квітень 2016 року - у розмірі 1378,00 грн. на місяць, а за травень - серпень 2016 року - у розмірі 1450,00 грн. на місяць.

Скаржин зазначає, що не зрозуміло з яких підстав, Державний виконавець вирішив, що скаржник не працював в період з лютого та по серпень 2016 року.

Крім того, 03.02.2017 року скаржник подав через канцелярію суду уточнену скаргу на дії державного виконавця, в якій зазначав, що розрахунок заборгованості є незрозумілим, а саме, з яких сум та розрахунків обчислюється заборгованість з аліментів, та чи є сума яка зазначена у графі «Підлягає сплаті» 1/6 частиною усіх видів його заробітку щомісячно та його розміру, чи є вона 1/6 частиною середньої заробітної плати по м. Києву , або 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Тому, скаржник вважає, що Довідка Державного виконавця розрахунку його заборгованості по аліментах є безпідставною та необгрунтованою, а дії Державного виконавця щодо визначення такого розміру заборгованості з аліментів є протиправними .Вважає, що відповідно до економічної ситуації яка склалася в країні, яка не дає йому можливості як приватному підприємцю на даний час отримувати регулярний дохід, розмір моєї заборгованості по аліментах має обчислюватися виходячи з 30 % прожиткового мінімуму дитини у віці 18-ти років, який законодавчо був встановлений за вказаний у Довідці період.

Сторони в судове засідання не з'явилися.

Зі скарги вбачається, що рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 20.04.2016 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, рішення набрало законної сили 06.05.2016 року.

30.05.2016 року було видано Виконавчий лист № 759/1024/16-ц, на підставі якого 01.07.2016 року старшим державним виконавцем Святошинський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва ГТУЮ у м.Києві Желтіковою О.А. відкрито виконавче провадження № 51467262.

Судом встановлено., що скаржник не довів належними таобгрунтованими доказами, не прлав доказів, розрахунків, тощо, в чому полягає неправомірність дій державного виконавця та не спростував належними та допустими доказами розрахунок проведений у Довідці-розрахунку по аліментах від 15.09.2016 року.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Суд оцінивши докази надані сторонами у справі вважає, що скарга не обгрунтована та задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 210, 213, 383 - 387 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1, заінтересовані особи: Святошинський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва ГТУЮ у м.Києві, на дії державного виконавця - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

СУДДЯ: Т.О.Величко