Справа № 214/4934/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

заочне

12 березня 2018 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі

головуючого - судді Хомініч С.В.,

секретар судового засідання - Горбунова Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу №214/4934/17

за позовною заявою: ОСОБА_1

до: ОСОБА_2

про визначення часток у спільному сумісному майні подружжя, припинення права на частку у майні, що перебуває у спільній частковій власності зі стягненням відповідної грошової компенсації, та визнання права власності на квартиру,

представники сторін:

від позивача: ОСОБА_3 (діє на підставі довіреності серії НМТ 311020 від 19.09.2017),

за участю:

позивач: не з'явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності

відповідач: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою 30.08.2017, в якій просила суд визначити частки у спільному з відповідачем сумісному майні, яке придбане ними у шлюбі - квартири за адресою: АДРЕСА_1, та встановити їх по 1/2 частки за кожним з них; припинити право відповідача ОСОБА_2 на 1/2 частку квартири за адресою: АДРЕСА_1. та стягнути з неї на його користь грошову компенсацію в сумі 76080 грн.; визнати за нею право власності на цілу квартиру за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 30, 4 кв.м., житловою - 17,4 кв.м.; стягнути з відповідача судові витрати по справі.

Пред'явлені вимоги мотивовано тим, що 14.08.2010 між нею та відповідачем укладено шлюб. На теперішній час, з 13.12.2016, шлюб між ними розірвано. За період шлюбу вони з відповідачем спільно набули майно, що складається з однокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1. Вказана квартира придбана ними у шлюбі на підставі договору купівлі-продажу квартири, який посвідчено приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Терещенком М.С. від 28.12.2011, зареєстровано в реєстрі за №2315. Право власності на вказану квартиру оформлено на ім'я відповідача. Після розірвання шлюбу з відповідачем в них склалися складні стосунки, сумісне проживання та використання квартири, що є предметом позову неможливо. До того ж відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав №91508290 від 08.07.2017 окрім квартири по АДРЕСА_1, що є предметом позову, відповідач має і інше нерухоме майно, а саме: двокімнатну квартиру по АДРЕСА_2 ; трикімнатну квартиру по АДРЕСА_3. Тобто припинення права власності відповідача на 1/2 частку спірної квартири не завдасть йому істотної шкоди. Натомість у неї, окрім 1/2 частки квартири по АДРЕСА_1, іншого майна немає. У зв'язку з чим в досудовому порядку врегулювати спір не надалось можливим. Що змусило звернутися її до суду для визнання за нею права власності на всю квартиру, стягнувши з неї грошову компенсацію вартості частки відповідача на його користь.

Відповідно до п.9 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017, яка набрала чинності 15.12.2017), справи в суді першої інстанції, провадження в яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, однак подала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримуючи пред'явлені вимоги та не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення по справі.

Відповідач ОСОБА_2, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення судового засідання, що підтверджується оголошенням в газеті «Вісті Придніпров'я» № 96 (1895) від 12.12.2017 та оголошенням на веб-сайті судової влади України, в судове засідання повторно не з'явився без повідомлення причин, відзив на позовну заяву не подав.

Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, а також з метою дотримання розумних строків її розгляду суд вважає за можливе справу розглянути в порядку спрощеного позовного провадження за відсутності заперечень проти такого розгляду справи з боку сторін, що відповідає вимогам ст.279 ЦПК України.

Крім того, враховуючи належне повідомлення відповідача ОСОБА_2 про дату, час та місце проведення судового засідання, його неявку до суду без поважних причин, не подання відзиву суд постановив ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів за відсутності заперечень з боку позивача проти заочного розгляду справи.

14.11.2017 судом задоволено клопотання представника позивача та витребувано копію договору купівлі-продажу квартири (а.с. 88).

Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись.

Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

14.08.2010 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб Інгулецьким відділом реєстрації актів громадянського стану Криворізького міського управління юстиції, актовий запис №124 (а.с. 7).

13.12.2016 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано, відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу виданого Інгулецьким районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, від 13 грудня 2016 року, актовий запис №72 (а.с. 8).

За період перебування у шлюбі сторони придбали однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири, який посвідчено приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Терещенком М.С. від 28.12.2011 зареєстровано в реєстрі за №2315 (а.с. 103). Правовстановлюючий документ на вказану квартиру оформлено на ім'я відповідача ОСОБА_2

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав №91508290 від 08 липня 2017 року окрім квартири по АДРЕСА_1, відповідачу ОСОБА_2 належить на праві приватної власності також двокімнатна квартира в АДРЕСА_2 (а.с. 11 інформаційна довідка), трикімнатна квартира в АДРЕСА_3 (а.с. 20, інформаційна довідка).

Вартість спірної квартири за адресою: АДРЕСА_1 станом на 17.08.2017 складає 152160 грн. (а.с. 25-40).

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до статей 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними.

Системним аналізом вказаних норм суд приходить до висновку, що належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається наступними критеріями: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя.

Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України). Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України (частина четверта статті 71 СК України).

Враховуючи викладене, придбання квартири за спільні сімейні кошти, в період перебування у шлюбі, для проживання сім'ї, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині визначення часток у спільній сумісній власності із визнанням квартири АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю її та ОСОБА_2 як подружжя, з визначенням за кожним із них по 1/2 частці.

Щодо вимоги позивача про припинення права власності відповідача на належну йому 1/2 частку квартири АДРЕСА_1, суд виходить з такого.

Як зазначено у п. 25 Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 №11, вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми па депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК УКраїни, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

У відповідності до ч. 1 ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинена за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння та користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Відповідно до постанови Верховного Суду України від 16 січня 2012 року у аналогічній справі (6-8іцс-11) зроблено правовий висновок, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь - якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 ч. 1 ст. 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

За положеннями статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України усі громадяни є рівними у своїх правах, усім забезпечуються рівні умови здійснення своїх, у тому числі майнових прав, а відтак правовий режим спільної часткової власності визначається з урахуванням інтересів усіх співвласників.

Загальні засади цивільного законодавства, зокрема засади справедливості, добросовісності та розумності (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України), спонукають суд при вирішенні зазначених спорів ураховувати також інтереси обох сторін та встановлювати: чи дійсно є неможливим виділ частки в натурі; чи допускається такий виділ згідно із законодавством; чи спроможні інші співвласники виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за ними права власності на усе спільне майно та чи не становитиме це для них надмірний тягар тощо.

Разом з тим положення статті 365 ЦК України регулюють випадки припинення права власності на частку у спільному майні за вимогою позивача - співвласника майна, який домагається позбавлення права власності на частку майна інших співвласників - відповідачів у справі, та визначають умови такого виділу. Виплата компенсації у цьому випадку допускається за наявності умов, визначених пунктами 1 - 4 частини першої зазначеної статті, та за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Отже, із системного аналізу зазначених норм матеріального права можна дійти висновку, що положення статті 365 ЦК України у поєднанні з частинами четвертою та п'ятою статті 71 СК України застосовуються до правовідносин щодо вимоги одного зі співвласників, у тому числі одного з подружжя, про припинення частки іншого співвласника у спільному майні шляхом виплати йому компенсації вартості такої частки.

У відповідності до ч. 2 ст. 183 ЦКУ неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

Так як предметом спору є однокімнатна квартира загальною площею 30,4 кв.м. житловою - 17,4 кв.м., то поділити її без втрати цільового призначення неможливо. Відповідач має на праві власності ще дві квартири. Тобто припинення права власності відповідача на 1/2 частку спірної квартири по АДРЕСА_1 не завдасть йому істотної шкоди. Натомість позивач іншого житла не має. Використання квартири для спільного проживання неможливе, оскільки шлюб між сторонами розірвано, та стосунків вони не підтримують. Також, позивач ОСОБА_1 внесла на депозитний рахунок суду грошову суму в розмірі 76080 грн. (а.с. 108), яка становить половину вартості квартири (з розрахунку 152160:2= 76080).

Системним аналізом наданих позивачем доказів суд встановив наявність умов передбачених п. 1-4 ч. 1 ст. 365 ЦК України, тому позивач як співвласник неподільного майна, правомірно вимагає припинення права власності на частку майна відповідача у справі, та виплати йому грошової компенсації, розмір якої вона попередньо внесла на депозитний рахунок суду.

В зв'язку з чим, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог і в цій частині.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, враховуючи ухвалення судом рішення на користь позивача, керуючись ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 1400 грн. 80 коп. в рахунок відшкодування документально підтверджених судових витрат, пов'язаних по сплаті судового збору за ставками, діючими на момент звернення позивача до суду (а.с. 1, 2).

Керуючись ст.ст.4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 141, ч.2 ст.247, 258-259, 263-265, ч.4 ст.274, ст.стт.280-284, 287, 354, 355, п.п.9, 15 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року, яка набрала чинності 15.12.2017 року), п.п.15 п. 1 Перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення часток у спільному сумісному майні подружжя, припинення права на частку у майні, що перебуває у спільній частковій власності зі стягненням відповідної грошової компенсації, та визнання права власності на квартиру - задовольнити повністю.

Визначити частки у спільному сумісному майні ОСОБА_1 та ОСОБА_2, яке придбане ними у шлюбі - квартири за адресою: АДРЕСА_1.

Визначити, що частки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_1 є рівними та становлять по 1/2 частині за кожним.

Припинити право власності відповідача ОСОБА_2 на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію в сумі 76080 гривень.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 30,4 кв.м., житловою - 17,4 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1400 грн. 80 коп. в рахунок відшкодування судових витрат.

Після набрання рішенням суду законної сили видати виконавчий лист для пред'явлення на виконання у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження» в частині стягнення судових витрат.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30 днів з дня його проголошення не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за письмовою заявою відповідача, оформленою згідно ст.285 ЦПК України та поданою протягом 30 днів з дня його проголошення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в загальному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Відомості про сторін:

Позивач: ОСОБА_1, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_1.

Представник позивача: ОСОБА_3, адреса місця знаходження: АДРЕСА_4.

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, останнє відоме місце мешкання: АДРЕСА_3.

Повний текст рішення суду складено та підписано 12.03.2018.

Суддя Хомініч С.В.