П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2018 року

м. Рівне

Справа № 569/9005/17

Провадження № 22-ц/787/505/2018

Головуючий у суді 1 інстанції: Бердій М.А.

Ухвала суду 1 інстанції постановлена в м. Рівне

Дата ухвалення повного судового рішення невідома

Апеляційний суд Рівненської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий: Хилевич С.В.

судді: Ковальчук Н.М., Шеремет А.М.,

розглянувши у письмовому провадженні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Рівненського міського суду від 11 січня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,

в с т а н о в и в:

У провадженні Рівненського міського суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів.

У листопада 2017 року в суд звернувся ОСОБА_2 з зустрічним позовом до ОСОБА_3 про визначення місця проживання малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з батьком.

Ухвалою Рівненського міського суду від 11 січня 2018 року ОСОБА_2 відмовлено у прийнятті зустрічного позову та повернуто відповідачу матеріали зустрічного позову з додатками.

На ухвалу суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу де покликався на її незаконність і необґрунтованість через порушення судом норм процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, а також невідповідність висновків суду обставинам справи.

На її обґрунтування зазначав про додержання вимог, передбачених ст.ст. 175, 177, 194 ЦПК України, при пред'явленні зустрічного позову. Однак відмовляючи у відкритті провадження у справі з підстав існування такого, що набрало законної сили, рішення у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, суддя не врахував певних обставин. Так, при розгляді справи в 2014 році він змінив свої позовні вимоги про визначення місця проживання дитини внаслідок емоційного шантажу сина з боку матері, вимушено відмовившись від них. Судом були розглянуті змінені позовні вимоги його та ОСОБА_3 Вважав, що зустрічний позов заявлений ним з інших підстав, а саме неналежним виконанням ОСОБА_3 своїх батьківських обов'язків по вихованню сина.

Крім того, при ухваленні рішення 18 березня 2014 року не було застосовано ст. 161 СК України, що є підставою для його звернення до суду.

Вказував, що дані позови не є тотожними, адже мають різні предмети спору, а тому судом безпідставно застосовано правила п.2 ч.1 ст. 186 ЦПК України.

Таким чином, звернення з позовом до суду є його суб'єктивним процесуальним правом, гарантованим ст.ст. 55, 124 Конституції України, та є безумовним при доступі до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

З цих підстав просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст. 186 ЦПК України, суддя першої інстанції правильно виходив з того, що вимоги ОСОБА_2, з якими він звернувся до суду, вже були розглянуті цим же судом та існує рішення суду, що набрало законної сили, у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Матеріалами справи встановлено, що 16 листопада 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_3 про визначення місця проживання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з батьком ОСОБА_2 (а.с. 16-22).

Між тим, 18 березня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання і визначення способу участі у вихованні дитини та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки і піклування Виконавчого комітету Рівненської міської ради; про стягнення аліментів, визначення місця проживання і визначення способу участі у вихованні дитини - Рівненським міським судом ухвалено рішення, що набрало законної сили. Цим рішенням вже було визначено місце проживання неповнолітнього сина сторін - ОСОБА_4, якого залишено проживати з позивачем у справі, тобто ОСОБА_3 (а.с. 4-5).

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили, за тими самими вимогами.

Повно та правильно встановивши обставини процесуального питання, а також з'ясувавши, що рішенням суду, яке набрало законної сили, вже вирішено права та обов'язки сторін щодо визначення місця проживання дитини, суд переконався у відсутності правових підстав для об'єднання первісного та зустрічного позовів в одне провадження, відповідні мотиви про що відобразив у своїй ухвалі.

Щодо доводів апеляційної скарги про нетотожність спору попереднього із нинішнім, то вони на увагу колегії суддів не заслуговують. Так, предмет і підстави позову, сторони є тими самими, що виключає необхідність повторного вирішення цих правовідносин.

Не можна погодитися і з твердженнями автора скарги про заявлення зустрічного позову з інших підстав, тобто через неналежне виконання ОСОБА_3 своїх батьківських обов'язків по вихованню сина. Ці посилання є необґрунтованими і не спростовують висновків суду.

Підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення відповідно до ст. 375 ЦПК України є постановлення ухвали судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-382, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Рівненського міського суду від 11 січня 2018 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:

Судді:

м. Рівне

Справа № 569/9005/17

Провадження № 22-ц/787/505/2018

Апеляційний суд Рівненської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Хилевича С. В.

суддів:

секретар судового засідання

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів

п о с т а н о в и в :

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено________________________________ .

Головуючий

Судді: