Справа № 661/3706/17
Провадження № 2/661/160/18
Новокаховський міський суд Херсонськоїобласті в складі:
Головуючого судді - Чирського Г.М.
за участю секретаря судового засідання - Шевченко Ю.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нова Каховка, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 діючої в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розподіл спільного майна подружжя, -
Представник позивача ОСОБА_1 діючи в інтересах ОСОБА_2 звернулась до суду з відповідним позовом про розподіл спільного майна подружжя між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , визнання за ОСОБА_2 права власності на 1/2 частину будинку АДРЕСА_1, придбаного ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 04.02.2002 р., укладеного на ТБ «Таврійська» та права власності на 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,1163 га, розташованої по АДРЕСА_1 кадастровий номер НОМЕР_1, належної на підставі Державного акту на право на земельну ділянку від 05.07.2006 р. відповідачу. В обґрунтування вимог позивач зазначила про те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували між собою у зареєстрованому шлюбі з 03.10.1998 р., який рішенням Новокаховського міського суду розірвано 13.05.2016 р., проте під час шлюбу ними було придбано вказане нерухоме майно, яке за домовленістю подружжя було зареєстроване на відповідача.
Представник позивача ОСОБА_1 до початку розгляду справи по суті, подала заяву про зміну підстав позову, в якій посилалась на застосування щодо вимог права власності на 1/2 частину майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, норм Кодексу про шлюб та сім'ю і норм Сімейного кодексу України, оскільки сторони перебували в шлюбі з 1998 р. по 2016 р. а спірне майно яке є предметом позову, було придбано у період дії Кодексу про шлюб та сім'ю, а шлюб розірвано за нормами Сімейного кодексу України. На момент придбання спірного майна, укладення договору купівлі-продажу на товарній біржі не суперечило діючому законодавству і визнавалось державою, що підтверджує реєстрація вказаного договору КП «Каховське БТІ». Враховуючи зазначене, керуючись ст.ст. 22, 28,29 КпШС, п.5 ст.3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», просила прийняти заяву про зміну підстав позову, задовольнити позовні вимоги з урахуванням внесених змін.
Відповідач, отримавши позовну заяву з доданими до неї документами та заяву про зміну підстав позову, відзиву за заяв по суті позову не подавав.
В порядку ст.ст. 277, 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, за наявними у справі матеріалами.
Керуючись положеннями статті 279, 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача, який не подав відзив на позов, на підставі наявних у ній даних чи доказів та ухвалити заочне рішення, направивши за місцем мешкання відповідача копію заочного рішення суду для відома.
Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з розглядом справи за відсутності учасників справи в спрощеному позовному провадженні, судове засідання проводити без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши матеріали справи та письмові докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували між собою у зареєстрованому 03.10.1998 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новокаховського МУЮ у Херсонській області шлюбі, який рішенням Новокаховського міського суду від 13.05.2016 р. розірвано. Вказане рішення суду набрало законної сили 23.05.2016 р.
Відповідно до договору купівлі-продажу від 04.02.2002 р. укладеного на Регіональній універсальній товарній біржі «Таврійська», зареєстрованого КП «Каховське БТІ» за №382/2 18.03.2002 р., ОСОБА_3 придбав житловий будинок №38, загальною площею 66,7 кв.м., з надвірними будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1.
Відповідно до Державного акту про право власності на земельну ділянку від 05.07.2006 р.,серії НОМЕР_2, виданого на підставі рішення Райської сільської ради №233 від 28.02.2005 р. ОСОБА_3 видано у власність для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, земельну ділянку площею, 0,1163 га. у межах згідно плану, що розташована в с. Райське.
Враховуючи, що цивільні правовідносини виникли до набрання чинності Цивільним Кодексом України 2004 року, а саме спірний договір купівлі-продажу житлового будинку було укладено 04.02.2002 року, тому суд вважає за необхідне керуватися Цивільним Кодексом України (в редакції 1963 року).
Відповідно до ст. 153 ЦК України (в редакції 1963 року) договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.
За договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 224 ЦК України 1963 року).
Нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2 ст. 48 цього Кодексу (ч. 1 ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року).
Відповідно до ст. 227 ЦК України (в редакції 1963 року) договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.
Відповідно до ст. 657 ЦК України (в редакції 2004 року), договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.
Згідно із ч. 3 ст. 640 ЦК України(в редакції 2004 року), договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідченні, і державної реєстрації з моменту державної реєстрації.
Пунктом 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року № 9 передбачено, що вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін. У зв'язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК.
Інші вимоги щодо визнання договорів дійсними, в тому числі заявлені в зустрічному позові у справах про визнання договорів недійсними, не відповідають можливим способам захисту цивільних прав та інтересів. Такі позови не підлягають задоволенню.
Таким чином, враховуючи вищенаведене можна дійти висновку, що спірний договір купівлі-продажу житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1, що підписаний на Регіональній товарній біржі «Таврійська» 04.02.2002 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, в силу положень ст.ст. 47, 227 ЦК України (в редакції 1963 року) та ст.ст. 640, 657 ЦК України (в редакції 2004 року) не є укладеним, тому будинок не може бути визнаний об'єктом спільної сумісної власності подружжя та розподілений між ними, оскільки обраний позивачем спосіб захисту своїх прав не відповідає цивільному законодавству, інших доказів на підтвердження права власності не представлено, у зв'язку з чим позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.
Відповідно до прикінцевих та перехідних положень при набранні чинності Сімейного Кодексу України з 01.01.2004р. зазначений кодекс застосовується до шлюбно-сімейних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо шлюбно-сімейних відносин, які виникли до набрання чинності Сімейним Кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.
Відповідно до ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю УРСР (далі КпШС) в редакції 1969р., майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.
Відповідно до т. 28 КпШС УРСР в редакції 1969р. в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.
Відповідно до ч.1 ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежного від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
Але незалежно від цього за наведеними нормами КпШС та Сімейного Кодексу, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності в рівних частках(ст.22 КпШС, ст.70 Сімейного Кодексу). У зв'язку з цим, позовні вимоги позивача базуються на нормах закону і є очевидними.
Згідно ст. ст. 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними.
За правилами п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.
За таких підстав, оскільки з матеріалів справи підтверджено, що спірна земельна ділянка загальною площею 0,1163 га, розташована за адресою: Херсонська область, АДРЕСА_1 кадастровий номер НОМЕР_3 придбана сторонами під час шлюбу, тому є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя - ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які мають право на поділ вказаного майна. При цьому, частки дружини та чоловіка в спірному майні, яке являється неподільними, є рівними.
Враховуючи зазначене, позовні вимоги щодо визнання права власності за позивачем на зазначену земельну ділянку як об'єкт права спільної сумісної власності подружжя в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Керуючись 4, 76-78, 141, 263, 265, 268, 279, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 6, 22, 28, 29 КпШС України, ст.ст. 3, 21, 36, 70, 74 СК України, ст. 12, 202, 203, 215-217, 234, 388, 717 ЦК України, суд -
Позовні вимоги задовольнити частково.
Визнати земельну ділянку площею 0,1163 га., кадастровий номер НОМЕР_3, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, об'єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3.
Визнати за ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м. Н.Каховка Херсонської обл., паспорт серії НОМЕР_4 виданий 02.11.1999 р. Новокаховським МВ УМВС України в Херсонській обл.), право власності на 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,1163 га. кадастровий номер НОМЕР_3, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 як об'єкт права спільної сумісної власності подружжя громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3.
В решті вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Херсонської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи: позивач - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка м. Н.Каховка Херсонської обл., паспорт серії НОМЕР_4 виданий 02.11.1999 р. Новокаховським МВ УМВС України в Херсонській обл., зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1; представник позивача - адвокат ОСОБА_1, АДРЕСА_2; відповідач: ОСОБА_3, місце проживання: АДРЕСА_3.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи за веб-адресою сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет: http://court.gov.ua/fair/sud2117.

Суддя Г. М. Чирський