РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8листопада 2018 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області у складі

головуючої судді:Чевилюк З.А.

за участі секретаря Перун А.М.

за участі позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу№686/21788/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа без самостійних вимог на стороні позивача Служба у справах дітей Хмельницької міської ради про надання дозволу на виїзд дитини за кордон,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом про надання дозволу на виїзд її доньки ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 у її супроводі до Сполучених Штатів Америки на відпочинок, без дозволу(без згоди) та супроводу батька дитини ОСОБА_4 на строк три місяці з 01 жовтня 2018 року по 31 грудня 2018 року.

Позивачем уточнено позовні вимоги. Позивач просила надати дозвіл на виїзд доньки у її супроводі до Сполучених Щтатів Америки, в Польщу, в Чехію, в Угорщину, в Турречину, в Єгипет, в Об'єднані Арабські Емірати на відпочинок без дозволу(без згоди) та супроводу батька дитини ОСОБА_4 на строк 13 місяців(з 01 листопада 2018 року по 30 листопада 2019 року).

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала. Уточнила, що необхідність поїздки до Сполучених Штатів Америки, обумовлена потребою відвідати батька дитини, який там знаходиться. Планують поїздку з 1 січня 2019 року, та перебуватимуть в Америці до 1 березня 2019 року. Запевнила, що є труднощі з наданням ОСОБА_4 дозволу на виїзд за кордон дитини під час перебування у Сполучених Штатах Америки. Також, обґрунтовувала необхідність відвідування Польщі, потребою навідатись до родичів та необхідністю перетину кордону з метою підтримання набутого статусу за так званою «картою побуту». Представник відповідача позов визнав. Зауважив, що задоволення позову відповідатиме найкращим інтересам дитини. Надав суду як доказ відео звернення довірителя, де він висловив свою згоду з заявленими позовними вимогами. Представник третьої особи також підтвердив, що задоволення позову відповідатиме якнайкращим інтересам дитини.

Судом встановлені наступні факти та відповідаючи їм правовідносини. Батьками ОСОБА_6 є ОСОБА_4 та ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Дитина за довідкою про склад сім'ї та зареєстрованих осіб у житловому приміщенні проживає разом з мамою у АДРЕСА_1. За поясненнями сторін батько знаходиться за межами України, а тому фізично не може дати згоди на виїзд дитини за кордон у визначеному порядку, шляхом звернення до нотаріальної контори.

ОСОБА_6 має паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Сторони не заперечували проти задоволення позову, аргументуючи свою позицію найкращими інтересами дитини.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання позову відповідачем суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову та продовжує судовий розгляд(п.4.ст.206 ЦПК).

Відповідно до статті 18 цієї Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень ЄСПЛ, у тому числі шляхом застосування статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР.

Так, рішенням у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13) ЄСПЛ, установивши порушення статті 8 Конвенції, консолідував ті підходи і принципи, що вже публікувались у попередніх його рішеннях, які зводяться до визначення насамперед найкращих інтересів дитини, а не батьків, що потребує детального вивчення ситуації, урахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, дотримання справедливої процедури у вирішенні спірного питання для всіх сторін.

На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що в усіх рішеннях, що стосуються дітей, забезпечення їх найкращих інтересів повинно мати першочергове значення. Найкращі інтереси дитини залежно від їх характеру та серйозності можуть перевищувати інтереси батьків.

4 липня 2016 року Верховна Рада України внесла зміни до Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», вилучивши з нього норми, що регулювали питання виїзду дитини за кордон, у тому числі можливість виїзду на підставі рішення суду в разі відсутності згоди одного з батьків.

З цього часу єдиним законом, що регулює порядок виїзду дітей за межі України, є стаття 313 ЦК України, якою встановлено, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними, крім випадків, передбачених законом.

Разом з тим за змістом положень статті 124 Конституції України та статті 15 ЦК України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Пунктами 3, 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, установлено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку.

Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється:

за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску;

без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Таким чином, з урахуванням установлених судом обставин, які свідчать про те, що тимчасовий виїзд за кордон у супроводі одного з батьків відповідатиме найкращим інтересам дитини, Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що такий дозвіл за відсутності згоди другого з батьків може бути наданий на підставі рішення суду на певний період, з визначенням його початку й закінчення.(Постанова від 4.07.2018 року, справа № 712/10623/17)

Надання дозволу на необмежений виїзд дитини за кордон без дозволу одного з батьків за рішенням суду законодавством не передбачено та суперечить положенням цього Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та статтей141, 153, 157 СК України.(Постанова Верховного суду від 23.04.2018 року, справа № 705/2898/17-ц).

Судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду(ст..263 ЦПК).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову частково. Враховуючи, що позивач по справі має намір разом з дитиною ОСОБА_6 відвідати батька дитини, який перебуває в Сполучених Штатах Америкиі, відповідно до пояснень по справі з 1 січня 2019 року по 1 березня 2019 року. Фізична зустріч з батьком ОСОБА_4 дасть можливість реалізувати право на отримання дозволу на виїзд дитини в інші країни, шляхом оформлення відповідного дозволу. Неможливість отримання дозволу за вищевказаних умов не спростована належними та допустимим доказами.

Керуючись ст.ст. ст.ст.19, 81, 82,141, 263,280-282, 353 ЦПК України, ст.313 ЦК України, ст.ст.141, 153,157 СК України,

ВИРІШИВ:

Позов задоволити частково.

Надати дозвіл ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, що проживає АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_1, на тимчасовий(одноразовий) виїзд її доньки ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 за межі України до Сполучених Штатів Америки, без згоди та супроводу батька ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5,що зареєстрований за адресою АДРЕСА_3, РНОКПП НОМЕР_2, а саме з 1 січня 2019 року по 1 березня 2019 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду, через суд першої інстанції, шляхом подачі в 30 денний строк з дня проголошення судового рішення апеляційної скарги.

Повний текст рішення виготовлено 13 листопада 2018 року.

Суддя: З.А.Чевилюк