РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

15 березня 2018 року м. Токмак

Токмацький районний суд Запорізької області суд в складі:

головуючого судді Андрущенко О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання - Гончарук В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Токмак цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Токмацької міської ради Запорізької області, ОСОБА_2 про визнання договору дійсним та визнання права власності не нерухоме майно,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Токмацької міської ради Запорізької області, ОСОБА_2, в якому просив визнати дійсним договір купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1, який укладено 05 листопада 1998 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на товарній біржі «Правобережна» та визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1.

В обґрунтування позову зазначив, що відповідно до договору купівлі - продажу нерухомого майна, реєстраційний № Т-104 від 05.11.1998 року, укладеного на товарній біржі «Правобережна», ОСОБА_2 - відповідачка по справі, продала, а ОСОБА_1 - позивач по справі, купив квартиру АДРЕСА_1. Зазначений договір був зареєстрований в органах БТІ за № 9046.

Позивачем та відповідачкою були виконані всі умови договору купівлі - продажу. ОСОБА_1 по теперішній час проживає та утримує квартиру, але на даний час у позивача виникла необхідність відчуження нерухомого майна, однак договори з питань нерухомості, укладені на біржах, нотаріальні контори вважають недійсними і як правовстановлюючий документ не приймають, що створює йому перешкоди у користування даною квартирою, в зв'язку з чим він змушений був звернутися до суду з вказаним позовом за захистом своїх прав.

В судове засідання позивач не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини не явки суду не повідомив.

Представник позивача в судове засідання не з'явилася, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити.

Представник Токмацької міської ради в судове засідання не з'явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив винести рішення на розсуд суду.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини не явки суду не повідомила.

Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що відповідно до договору купівлі - продажу нерухомого майна, реєстраційний № Т-104 від 05.11.1998 року, укладеного на товарній біржі «Правобережна», згідно до п. 1 якого ОСОБА_2 - відповідачка по справі, продала, а ОСОБА_1 - позивач по справі, купив двокімнатну квартиру АДРЕСА_1. Зазначений договір був зареєстрований в органах БТІ за № 9046, відповідно до реєстраційного посвідчення.

Станом на 01.01.2013 року нерухоме майно, квартира за адресою: АДРЕСА_1 обліковується за ОСОБА_1 - ціла частка, на підставі договору купівлі - продажу від 05.11.1998 року, р № Т - 104, посвідченого ТБ «Правобережна», що підтверджується довідкою КП «Абрис» Токмацької міської ради № 04 від 05.01.2018 року.

Відповідно до Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 110403313 від 12.01.2018 року, відомості щодо майна за адресою: АДРЕСА_1 - відсутні.

Відповідно до звіту про вартість майна, а саме: квартири за адресою: АДРЕСА_1, станом на дату оцінки - 03.01.2018 року, становить 112000,00 грн..

Згідно ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття право власності не встановлена судом.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України 2003 року, що набрав чинності 1 січня 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Пунктом 2 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 р. регламентовано, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про власність», в редакції чинній на момент укладення договору купівлі-продажу, громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом.

При цьому ч. 1 ст. 13 Закону України «Про власність» квартира відносилась до об'єкта власності, ч. 4 цієї ж статті визначалось, що законодавчими актами України може бути встановлено спеціальний порядок набуття права власності громадянами на окремі види майна, а також види майна, що не може перебувати у власності громадян, а відповідно до вимог статті 49 цього ж закону щодо правомірності володіння майном передбачалось, що володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом.

Згідно ст. 1 Закону України «Про товарну біржу», в редакції Закону в редакції, чинній на час укладення спірного договору, товарна біржа є організацією, що об'єднує юридичних і фізичних осіб, які здійснюють виробничу і комерційну діяльність, і має за мету надання послуг в укладенні біржових угод, виявлення товарних цін, попиту і пропозицій на товари, вивчення,

упорядкування і полегшення товарообігу і пов'язаних з ним торговельних операцій.

Статтею 15 Закону України «Про товарні біржі» визначено, що угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Біржовий договір з моменту його реєстрації на біржі є вчиненим правочином.

Водночас, відповідно до ст. 227 ЦК УРСР, який діяв на час укладення договору, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору.

Аналогічні положення містить чинний на теперішній час Цивільний кодекс України, згідно ст. 657 якого, договір купівлі-продажу житлового будинку, квартири чи іншого нерухомого майна укладається в письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Згідно ст. 219 ЦК України у разі недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення одностороннього правочину такий правочин є нікчемним. Суд може визнати такий правочин дійсним, якщо буде встановлено, що він відповідав справжній волі особи, яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від її волі.

Таким чином, суд вважає, що позивач та відповідачка дійшли згоди з усіх істотних умов щодо продажу квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1,про що свідчать їх особисті підписи в договорі купівлі-продажу від 05.11.1998 року, який укладено та зареєстровано на товарній біржі «Правобережна», укладення договору відповідало їх волі, а тому такий договір підлягає визнанню дійсним, на підставі якого квартира за адресою: АДРЕСА_1, належить на праві власності ОСОБА_1.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення.

Згідно до Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.09.2015 року № 10 питання про повернення сплаченої суми судового збору вирішується судом за результатами розгляду справи за клопотанням особи, яка його сплатила, що відповідає принципу диспозитивності цивільного судочинства (частина перша статті 7 Закону № 3674-VI «Про судовий збір»), в зв'язку з відсутністю клопотання позивача щодо стягнення з відповідача сплаченого судового збору, судом дане питання не вирішується.

На підставі ст. 12 ЗУ «Про власність», ст.ст. 1, 15 ЗУ «Про товарну біржу», ст. 227 ЦК УРСР, ст. 219 ЦК України, керуючись ст.ст.12,49,77,78,81,259, 263-268 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Токмацької міської ради Запорізької області, ОСОБА_2 про визнання договору дійсним та визнання права власності не нерухоме майно- задовольнити.

Визнати дійсною біржову угоду купівлі-продажу нерухомості, укладену 05 листопада 1998 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на товарній біржі «Правобережна», реєстраційний номер Т-104, згідно якої ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_1 придбав двокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1, загальною внутрішньою площею 51,00 кв.м..

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя