Справа № 199/1688/18
РІШЕННЯ

Іменем України

08.11.2018 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі: головуючого судді Руденко В.В., при секретарі Куземі О.Г., за участі сторін ОСОБА_1, ОСОБА_2, їх представників ОСОБА_3, ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування за законом, третя особа: Четверта дніпровська державна нотаріальна контора,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з даним позовом до відповідача, просила усунути її від права на спадкування за законом, після смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 У підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивача, ОСОБА_5. До смерті постійно був під наглядом позивача та проживав з ОСОБА_1 в квартирі АДРЕСА_1. Після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок АДРЕСА_2, який було придбано у 1983 році відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори. Спадкодавець заповіту не залишив. До Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини звернулись позивач та відповідач по справі, донька спадкодавця, які є спадкоємцями першої черги за законом.

Позивач вважає, що відповідач не має права на спадкування в зв'язку з тим, що ОСОБА_5 був паралізований 7 років. В 2010 році стався перший інсульт, в результаті чого права частина тіла була паралізована. Після другого інсульту стан здоров'я погіршився, в зв'язку з чим хворий потребував постійного стороннього догляду та допомоги, оскільки вже не мав фізичної можливості піклуватись про себе та самостійно себе обслуговувати.

Про безпорадний стан батька відповідач знала, але свідомо не надавала хворому жодної матеріальної, фізичної чи моральної допомоги. До хвороби батька донька ще якось підтримувала зв'язок, але приходила до батька дуже рідко і тільки тоді, коли їй було щось потрібно, проводила себе дуже жорстко і була дуже вимоглива. Після хвороби була ще рідше. Відповідач, маючи можливість та будучи зобов'язана надавати матеріальну допомогу та догляд своєму хворому батькові, який після перенесеного інсульту знаходився в безпорадному стані, не виконувала своїх обов'язків та просто свідомо не вчиняла дій для надання матеріальної, фізичної та моральної шкоди.

У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги та просили суд їх задовольнити.

Відповідач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги не визнали. Надали відзив на позов, в якому зазначили, що відповідач ніколи не ухилялася від виконання своїх обов'язків, як дочка, постійно допомагала батькові шляхом придбання продуктів та продуктів харчування,транспортування у лікарню, також приймала участь у похованні батька..

Представник третьої особи у судове засідання не з'явився. Про день, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. Третя особа просила суд розглядати справу без присутності свого представника.

Вислухавши пояснення сторін, їх представників, свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

У судовому зсіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивача та батько відповідача, ОСОБА_5. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді частини житлового будинку АДРЕСА_2.

До Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини звернулись сторони по справі, які є спадкоємцями першої черги за законом.

Відповідно до вимог абзацу 2 ч. 3 ст. 1224 ЦК України, не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом.

За рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані (ч.5 ст.1224 ЦК України).

Відповідно до роз'яснень викладених у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», правило абзацу другого ч. 3 ст. 1224 ЦК України стосується особи, яка зобов'язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами Сімейного кодексу України. Факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку. Правило частини п'ятої статті 1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

При розгляді даної категорії справ суд повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов'язку щодо її надання. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, підлягає з'ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу. Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно ч. 5 ст. 1224 ЦК має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Згідно ст. 81 ч.1 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем по справі на надано належних та допустимих доказів, які б вказували на наявність обставин, які б слугували підставою для усунення від права на спадкування.

Згідно довідки МСЕК №004818 від 05.06.2012 року, на яку посилається позивач як на підставу своїх вимог, ОСОБА_5 потребував сторонньої допомоги, проте дана довідка не підтверджує знаходження померлого в безпорадному стані.

Крім того, доказів того, що спадкодавець за життя потребував коштів на придбання ліків і догляд, а його пенсії та грошових коштів, які надавалися позивачем, було недостатньо, стороною позивача до суду не надано, тоді як рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях. Не надано суду і доказів того, що покійний ОСОБА_5 потребував в допомозі саме від відповідача. У судовому засіданні позивач підтвердила суду, що здійснювала догляд за чоловіком самостійно і могла йому забезпечити такий догляд та за допомогою до відповідача не зверталась.

З огляду на вищевикладене з причин відсутності належних, допустимих та достовірних доказів свідомого ухилення відповідача від надання допомоги спадкодавцеві, суд відмовляє в задоволенні позову про усунення відповідача від права на спадкування.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне судові витрати віднести за рахунок позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, ст. 1224 ЦК України, суд-

УХВАЛИВ:

У позовних вимогах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування за законом відмовити.

Судові витрати позивача віднести за її рахунок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня виготовлення повного рішення апеляційної скарги.

Суддя