Справа № 521/1962/18
У Х В А Л А

07 березня 2018р. м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси, в складі:

головуючого - судді Науменко А.В.

при секретарі - Полегеньком В.С.

розглянувши матеріали цивільної справи за поданням державного виконавця Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа у виконавчому провадженні, -

ВСТАНОВИВ:

02.02.2018 року до суду звернувся державний виконавець Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа у виконавчому провадженні. Заінтересованою особою зазначено Публічне акціонерне товариство «Марфін банк». На примусовому виконанні у Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області перебуває виконавчий лист № 522/24697/13-ц виданий 19.06.2015 року Приморським районним судом м. Одеси про стягнення грошової суми з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Марфін банк» заборгованості за кредитним договором № 00188/RO від 02.06.2006 року у загальному розмірі 229678,75 доларів США та 784 452,27 гривен. Оскільки вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України відповідно до законодавства можливе лише на підставі рішення суду, просить суд вирішити питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1.

Заявник у судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомлено.

Суд, дослідивши письмові докази, вважає подання таким, що підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 6 вищевказаного Закону громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Відповідно до ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

У судовому засіданні встановлено, що примусовому виконанні у Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області перебуває виконавчий лист № 522/24697/13-ц виданий 19.06.2015 року Приморським районним судом м. Одеси про стягнення грошової суми з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Марфін банк» заборгованості за кредитним договором № 00188/RO від 02.06.2006 року у загальному розмірі 229678,75 доларів США та 784 452,27 гривен. Боржник зобов'язання не виконує.

Судом встановлено, що державним виконавцем були вжити всі необхідні заходи примусового виконання рішень, а саме перевірено майновий стан боржника, накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника, направлено запити до відповідних установ, щодо встановлення місця працевлаштування боржника та отримання будь-яких інших видів доходів. На адресу боржника неодноразово направлялася вимога державного виконавця рекомендованим письмом, але зобовязання боржником не виконанні.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини (далі - Суд) право на суд, захищене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(надалі - Конвенція), було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (див. рішення у справі "Горнсбі проти Греції" (Hor№sby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgme№ts a№d Decisio№s 1997-II).

За певних обставин затримка з виконанням судового рішення може бути виправданою, але затримка не може бути такою, що спотворює сутність гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції права (див. рішення у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії", № 22774/93, п. 74, ECHR 1999-V).

Відповідно, виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати (див., наприклад, рішення від 19 березня 1997 року у справі "Горнсбі проти Греції", Reports 1997-II, п. 40; рішення у справі "Бурдов проти Росії", заява № 59498/00, п. 34, ECHR 2002-III, та рішення від 6 березня 2003 року у справі "Ясюнієне проти Литви", заява № 41510/98, п. 27).

Держава зобов'язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці (див. рішення від 7 червня 2005 року у справі "Фуклев проти України", заява № 71186/01, п. 84).

Саме на державу покладається обов'язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у п. 1 ст. 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності (див. рішення у справі "Comi№gersoll S. A." проти Португалії", заява № 35382/97, п. 23, ECHR 2000-IV).

Водночас, оскільки п. 1 ст. 6 Конвенції захищає виконання остаточних судових рішень, вони не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін.

Передбачена законодавча можливість тимчасового обмеження права громадянина на виїзд з території України до виконання зобовязання, здійснення такого обмеження покладено на Державну прикордонну службу України.

В поданні питання про встановлення обмеження шляхом тимчасового вилучення паспорту громадянина України для виїзду за кордон у боржника не ставиться.

Таким чином, у суду є всі підстави для задоволення подання державного виконавця Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа у виконавчому провадженні.

Керуючись ст.ст. 441 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Подання державного виконавця Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа у виконавчому провадженні задовольнити.

Тимчасово обмежити право громадянина України ОСОБА_1, (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: 65007, АДРЕСА_1) у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа, шляхом заборони перетинати державний контроль України до виконання ним зобовязань за рішенням.

Виконання тимчасового обмеження доручити Адміністрації Державної прикордонної служби України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд міста Одеси протягом пятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя А.В. Науменко