Справа №584/660/17
Провадження №2/584/8/18
РІШЕННЯ

Іменем України

13 березня 2018 року Путивльський районний суд Сумської області

у складі: головуючого-судді Крєпкого С.І.

секретар судового засідання Ковальова К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Путивль в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" (далі - ПриватБанк) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

Приватбанк звернувся до суду з вказаним позовом, який змінив (а.с.36-39) і обґрунтовував тим, що 26.08.2010 уклав з відповідачем кредитний договір, за умовами якого надав йому кредит в сумі 4 200 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок №534358 Голд 55+. Термін дії картки - 06/2018.

Всупереч укладеному договору відповідач порушував строки погашення кредиту та процентів, в зв'язку з чим станом на 23.03.2017 року має заборгованість в розмірі 16 555,57 грн, в т.ч.: 7 110,41 грн тіло кредиту, 4 091,97 грн - по процентам за користування кредитом, 4 088,64 грн за пенею та комісією, 500,00 грн. штраф (фіксована частина) і 764,55 грн - штраф (процента складова).

Посилаючись на вказане просив стягнути з відповідача цей борг та понесені судові витрати.

Ухвалою Путивльського районного суду від 26.12.2017 на підставі ст.ст.19, 274 розгляд справи продовжено в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.64).

У звязку з повторним автоматичним розподілом ухвалою Путивльського районного суду від 12.01.2018 справу прийнято до провадження судді Крєпкого С.І. (а.с.68).

Представник позивача в судове засідання не зявився, в поданій суду письмовій заяві позовні вимоги повністю підтримав, просив розглянути справу за його відсутності (а.с.3,38).

Відповідач також в судове засідання не зявився, подав відзив на позов, в якому не заперечував проти розгляду справи за його відсутності і зазначив, що в наданій анкеті-заяві ним виявлено бажання на оформлення кредитного ліміту за платіжною карткою «Універсальна» та погоджено, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Однак надані позивачем ОСОБА_2 та тарифи не містять його підпису. Крім того, в анкеті-заяві позичальника не вказано обовязок відповідача сплачувати банку проценти, пеню, комісії та штрафи в разі порушення зобовязання з повернення кредиту.

Також позивачем надані розрахунки які є необґрунтованими, оскільки відповідно до нього тіло кредиту становить 7110,41 грн., що суперечить розрахунку станом на 31 травня 2015 року тіло кредиту 4200 грн. та анкеті-заяві, де тіло кредиту зазначено 400 грн.

Крім того, він не погоджується з довідкою про зміну кредитування та обслуговування кредитної картки, відповідно до якої кредитний ліміт станом на 25.09.2013 становить 4200 грн, оскільки відповідно до заяви кредитний ліміт визначений в розмірі 400 грн. і в ній не зазначено застережень про одностороннє його збільшення.

Також зміну відсоткової ставки з 27,60% річних до 42% вважає порушенням чинного законодавства (а.с.71-72).

Представником позивача було надано відповідь на відзив, в якій зазначив, що Правила і ОСОБА_2 надання банківських послуг є публічною офертою, і з підписанням 26.08.2010 відповідачем анкети-заяви про приєднання до ОСОБА_2 та Правил він підтвердив, що ознайомився та згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, розташованих на сайті банку.

На виконання умов кредитного договору відповідачу була надана кредитна картка, яка неодноразово перевипускалась. 25 вересня 2013 року клієнту була видана кредитна карта і встановлено кредитний ліміт, і з цієї дати розпочинається розрахунок заборгованості. 05 жовтня 2013 року відповідачем було здійснено погашення заборгованості в сумі 100 грн., що підтверджує отримання ним кредитної карти.

Крім того, при видачі кредитної карти було встановлено кредитний ліміт 4200 грн., і відповідач, якому про це було відомо, користувався даними кредитними коштами.

Також, Умовами та Правилами надання банківських послуг передбачена одностороння зміна тарифів та інших умов обслуговування у разі ненадходження на адресу банка незгоди клієнта зі зміною умов, яка від відповідача на адресу банка не надходила.

Крім того, 15.03.2015 та 15.08.2014 відповідачу направлялись повідомлення про зміну відсоткової ставки, однак на адресу банка відповідних заяв про розірвання кредитного договору не надходило і відповідач продовжував користуватися картою та здійснювати погашення заборгованості (останнє 25.04.2016), що є підтвердженням прийняття змін до тарифів (а.с.74-79).

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню зважаючи на таке.

Як вбачається з матеріалів справи 26.08.2010 між сторонами укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав відповідачу грошові кошти в сумі 4 200 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Правилами користування платіжною карткою та «Тарифами банку» складає між ним та банком Договір(а.с.5-32).

Як вбачається зі змісту заяви відповідача на отримання кредиту, довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», витягу з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», ОСОБА_2 та правил надання банківських послуг», сторони дійшли згоди, що погашення заборгованості здійснюється щомісячними платежами в розмірі 7% від суми заборгованості до 25 числа місяця, наступного за звітним, базова процентна ставка в місяць 3,0% (а.с.100).

Розрахунком заборгованості з 25.09.2013 по 31.05.2015, довідки про зміну умов кредитування від 21.06.2017 підтверджується, що відповідачу був встановлений кредитний ліміт в сумі 4 200 грн. (а.с.8,39).

Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

З розрахунку заборгованості позивача та банківської виписки по рахунку вбачається, що після укладення договору, відповідач користувався кредитними коштами, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість по тілу кредиту в сумі 4 200 грн. (а.с.8-10).

Отже вказану заборгованість по тілу кредиту слід стягнути з відповідача.

Банк не надав належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів про те, що заборгованість позичальника по тілу кредиту має становити 7 110,41 грн.

Згідно з розрахунком заборгованості за період з 25.09.2013 по 31.05.2015, довідки про зміну умов кредитування (а.с.39, 103) видно, що кредитний ліміт становить 4 200 грн.

Доказів про встановлення відповідачу кредитного ліміту у розмірі 7 110,41 грн. матеріали справи, в тому числі і розрахунок заборгованості за період з 01.06.2015 по 23.03.2017 з якого вбачається складова заборгованість за наданим кредитом в сумі 14 522,76 грн, не містять.

З приводу розміру нарахованих за кредитним договором процентів суд бере до уваги, що згідно з наданою позивачем довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», яка підписана відповідачем. (а.с.6, 64), процентна ставка за договором становила 3,0 % на місяць, тобто річна ставка була погоджена сторонами у розмірі 36% на рік (3,0 х 12).

На час зняття відповідачем кредитних коштів 25.09.2013 діяла процентна ставка 27,6%.

Як видно з розрахунку, у подальшому процентна ставка за договором підвищувалася позивачем в односторонньому порядку з 01.09.2014 р. до 32,4% річних та з 01.04.2015 р. до 42% річних (а.с.8).

При цьому у позовній заяві позивач зазначав, що базова процентна ставка по кредитній картці ГОЛД55+ змінювалась: з 01.04.2013 2,3% (27,6% на рік); з 01.09.2014 2,7% (32,4% на рік), з 01.04.2015 3,5% (42% на рік).

Однак суд вважає необґрунтованими вимоги позивача щодо розміру процентів, які підлягають стягненню з відповідача за підвищеною у односторонньому порядку відсотковою ставкою, з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 1056-1 ЦК України (в редакції, чинній на час підписання анкети-заяви про приєднання до ОСОБА_2 і Правил надання банківських послуг) процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Згідно із частиною третьою цієї статті фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. ОСОБА_2 договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

У частині четвертій указаної статті передбачено (в редакції від 16.10.2011), що в разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

У разі підвищення банком процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

З огляду на вищенаведене боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку.

Саме така правова позиція викладена і у постановах Верховного Суду України №6-1374цс17 від 11.10.2017.

Суд також враховує й правову позицію Верховну Суду України, висловлену у постанові від 19.12.2012 р. по справі № 6-144цс12, відповідно до якої якщо умовами кредитного договору, щодо яких сторони дійшли згоди під час його укладення, передбачено право банку в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання певних умов з додержанням встановленої кредитним договором процедури повідомлення позичальника, то збільшення банком розміру процентної ставки за цим кредитним договором в односторонньому порядку є правомірним, за умови, що рішення банку про таку зміну розміру процентної ставки було прийнято до набрання чинності Закону України від 12.12.2008 р. № 661-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку», тобто до 09.01.2009 р.

Враховуючи наведене вище, оскільки в матеріалах справи відсутні докази про те, що відповідач повідомлений про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом, суд дійшов висновку, що позивач не мав права підвищувати процентну ставку за кредитним договором, укладеним між ним та відповідачем, тому відповідно нарахування процентів за вказаним договором має здійснюватися виходячи з процентної ставки, яка була визначена у довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» на час отримання відповідачем кредитних коштів, тобто 36% річних, тому нарахування процентів має здійснюватися за формулою, яка діяла станом на дату підписання відповідачем довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна».

З розміром процентів, нарахованих позивачем за кредитним договором станом на 30.03.2014 р. у сумі 109,10 грн., суд погоджується, вважає його обґрунтованим.

Водночас, виходячи з розміру процентної ставки 36% річних, яка має застосовуватися за даним договором, суми заборгованості, періоду її існування з 01.04.2015 по 23.03.2017 р., беручи до уваги довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», підписану відповідачем 26.08.2010, про те, що проценти за користування кредитом визначають з розрахунку 360 календарних днів на рік, сума нарахованих процентів має становити 3 011,4 грн (4 200 грн х 36% х 717 дні /360 днів).

Відповідно загальна сума процентів за договором становить 3 120,5 грн. (109,10 грн + 3 011,4 грн.) і саме у вказаному розмірі проценти за кредитним договором підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Таким чином в цій частині позов підлягає задоволенню частково.

Крім заборгованості за кредитом та процентами за кредитом відповідачу також нараховані пеня у розмірі 4088,64 грн та штрафи: 500,00 грн. (фіксована частина) та 1 662,55 грн (процента складова).

Згідно із правовою позицією Верховного Суду України, висловленої 21 жовтня 2015 року у справі №6-2003цс15 цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України).

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Разом з тим розрахунок заборгованості (а.с.9-10) не містить даних щодо розрахунку пені в сумі 4 088, 64 грн, а тільки констатовано, що нарахована пеня 4088,64 грн (а.с.10).

При цьому необхідно зазначити, що позивачем не надано доказів того, що відповідач ознайомлений з тарифами обслуговування кредитної карти «Універсальна Голд55+», в тому числі порядком нарахування пені, тому суд не може вважати ці тарифи складовою частиною укладеного сторонами кредитного договору.

Виходячи з вищенаведених доводів, суд, визначаючи розмір заборгованості відповідача за кредитним договором, не бере до уваги розрахунок заборгованості, наданий позивачем в частині нарахування суми боргу за пенею, як такий, що не відповідає встановленим судом умовам кредитного договору, і вважає такі позовні вимоги в цій частині недоведеними.

Нараховані банком штрафи не підлягають стягненню з відповідача, оскільки таке стягнення буде суперечити викладеній вище забороні подвійної відповідальності

Таким чином, позовні вимоги позивача є такими, що підлягають частковому задоволенню в розмірі 7 320,5 грн (4 200 грн + 3 120,5 грн).

Враховуючи, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено в частині, що становить 44,2% заявлених вимог, то з відповідача підлягає стягненню понесені позивачем судові витрати на загальну суму 707,2 грн (1600х44,2%/100%).

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст.526-527, 610, 611, 1054 ЦК України, ст.ст.142, 259, 263-265, 274-279, 280-284, п.9 Перехідних положень ЦПК України, суд,

вирішив:

1.Позов Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

2.Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (місце реєстрації: вул.Партизанська, 73, м.Путивль, Сумська область, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку Приватбанк (м.Київ, вул.Грушевського, 1Д, , рахунок для погашення заборгованості №3111), 7 320,5 гривень (сім тисяч триста двадцять гривень пятдесят копійок) - заборгованості по кредитному договору №б/н від 26.08.2010.

3.Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (місце реєстрації: вул.Партизанська, 73, м.Путивль, Сумська область, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк (м.Київ, вул.Грушевського, 1Д, , рахунок для погашення заборгованості №3111) 707,20 гривень витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Сумської області шляхом подання через Путивльський районний суд Сумської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішеня складене у повному обсязі 19 березня 2018 року.

Суддя