АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2075/18 Справа № 188/1517/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Курочкіна О. М. Доповідач - Свистунова О.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Свистунової О.В.,

суддів - Єлізаренко І.А., Красвітної Т.П.,

за участю секретаря - Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк"

на рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 6 листопада 2017 року

по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А:

В порядку пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 року № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п.6 ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Відповідно до пункту 9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У листопаді 2015 року ПАТ "УкрСиббанк"звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

У обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 21 квітня 2008 року між АКІБ "УкрСиббанк", правонаступником якого є ПАТ "УкрСиббанк" та ОСОБА_2 був укладений договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит в сумі 35 000,00 доларів США, а позичальник зобов'язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 1 квітня 2015 року та сплачувати протягом 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, проценти за користування кредитом в розмірі 14 % річних.

З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань ОСОБА_2 за кредитним договором, між ПАТ "УкрСиббанк" та ОСОБА_3 було укладено договір поруки № 0/2 від 21 квітня 2008 року.

Відповідно до умов укладеного договору поруки, поручитель зобов'язується відповідати у повному обсязі за виконання позичальником усіх зобов'язань, що виникли з кредитного договору. Відповідальність позичальника та поручителя є солідарною.

У порушення умов договору, відповідач ОСОБА_2 свої зобов'язання у повному обсязі не виконував, допустив прострочення повернення кредиту і сплати відсотків за його користування, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість, яка станом на 27 жовтня 2015 року становить 76034,07 грн. (еквівалент 2513,98 доларів США), яка складається з: 47117,43 грн. - заборгованість за кредитом (еквівалент 2057,00 доларів США); 10467,54 грн. - заборгованість за відсотками (еквівалент 456,98 доларів США); 16500,48 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 1948,62 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за відсотками.

Ураховуючи викладене, позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів на його користь заборгованість за кредитним договором та судові витрати.

Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 6 листопада 2017 рокупозовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ "УкрСиббанк" заборгованість за кредитним договором № 0 від 21квітня 2008 року станом на 27 жовтня 2015 року в розмірі 76034,07 грн. (еквівалент 2513,98 доларів США), яка складається з: 47117,43 грн. - заборгованість за кредитом (еквівалент 2057,00 доларів США); 10467,54 грн. - заборгованість за відсотками (еквівалент 456,98 доларів США); 16500,48 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 1948,62 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за відсотками.

В іншій частині позовних вимог відмолено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ПАТ "УкрСиббанк" просить вказане рішення скасувати в частині відмови солідарного стягнення заборгованості ОСОБА_3 та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, посилаючись на те, що судом порушені норми матеріального та процесуального права, а також неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції установлено, що 21квітня 2008 року між АКІБ "УкрСиббанк", правонаступником якого є ПАТ "УкрСиббанк" та ОСОБА_2 був укладений договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит в сумі 35 000,00 доларів США, а позичальник зобов'язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 1 квітня 2015 року та сплачувати протягом 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, проценти за користування кредитом в розмірі 14% річних.

З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань ОСОБА_2 за кредитним договором, між ПАТ "УкрСиббанк" та ОСОБА_3 було укладено договір поруки № 0/2 від 21 квітня 2008 року.

У порушення умов договору, відповідач ОСОБА_2 свої зобов'язання у повному обсязі не виконував, допустив прострочення повернення кредиту і сплати відсотків за його користування, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість, яка станом на 27 жовтня 2015 року становить 76034,07 грн. (еквівалент 2513,98 доларів США), яка складається з: 47117,43 грн. - заборгованість за кредитом (еквівалент 2057,00 доларів США); 10467,54 грн. - заборгованість за відсотками (еквівалент 456,98 доларів США); 16500,48 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 1948,62 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за відсотками.

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, останній платіж ОСОБА_2 здійснено 21 листопада 2014 року (а.с.23, т.1), чергове зобов'язання у відповідача виникало 10 грудня 2014 року, вимоги було направлено відповідачу і поручителю ОСОБА_3 після спливу 6 місяців, а саме - 30 червня 2015 року.

За таких обставин, в силу діючого законодавства, а саме статей 525,526,610,612,625,629,1054 ЦК України, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог, стягнувши з ПАТ "УкрСиббанк" на користь ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором, оскільки останній не виконав умови укладеного договору в повному обсязі.

За змістом частини 4 статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Боржник (а відтак і поручитель) взяв на себе зобов'язання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 1 квітня 2015 року, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами) згідно з графіком платежів.

Отже, сторони встановили не лише строк дії договору, а й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Таким чином, у разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений частиною 4 статті 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначене періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Отже, саме з часу прострочення несплаченої заборгованості відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника та обчислення встановленого частиною 4 статті 559 цього Кодексу шестимісячного строку для пред'явлення вимог до поручителя щодо окремих зобов'язань за кредитом.

Тобто, банк мав протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання пред'явити вимоги до поручителя.

Крім того, відповідно до умов укладеного між сторонами кредитного договору, його строк дії визначено до - 20 квітня 2015 року.

Проте, до суду з даним позовом банк звернувся лише у листопаді 2015 року (а.с.1-3, т.1), тобто з пропуском шестимісячного строку.

У разі пред'явлення банком вимог до поручителя більш ніж через 6 місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень частини 4 статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 29 березня 2017 року № 6-3087цс16.

Доводи ПАТ "УкрСиббанк" в апеляційній скарзі про те, що в договорі поруки визначена дата повернення кредитних коштів, якою і визначено строк дії поруки, тому дія поруки має обраховуватися з цього часу не можуть бути прийняті до уваги, оскільки в договорі поруки визначено, що порука діє до повного виконання боргових зобов'язань за кредитним договором. У пункті 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи від 30 березня 2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішення спорів, що виникають із кредитних правовідносин" роз'яснено, що сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України. Таким чином, судом першої інстанції правильно застосовано норми статті 559 ЦК України та встановлено, що порука за договором № 0/2 від 21 квітня 2008 року є припиненою.

Вирішуючи спір, суд з дотриманням вимог статей 212 - 214, 315 ЦПК України, у редакції, чинній на час розгляду справи, повно, всебічно та об'єктивно з'ясував обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в позові.

Отже, висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судами правильно застосовані.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, зводяться до переоцінки доказів і незгоди із висновками суду щодо обставин справи, на законність судового рішення не впливають.

Відповідно до частини 1 статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що з'ясувавши в достатньо повному об'ємі права та обов'язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд першої інстанції ухвалив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, судове рішення відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права і тому, колегія апеляційного суду вважає, що правових підстав для його скасування немає, а тому доводи апеляційної скарги підлягають залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Судові витрати понесені сторонами в зв'язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

Керуючись ст.ст. 259,268,374,375,381,382,383,384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" - залишити без задоволення.

Рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 6 листопада 2017 року- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 13 березня 2018 року.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: І.А. Єлізаренко

Т.П. Красвітна