Ухвала

30 січня 2018 року
м. Київ

справа №524/4914/16-ц

провадження № 61-689св 17

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Коротуна В. М., Крата В.і.,

учасники справи:

позивач Військова частина НОМЕР_1 ,

позивач квартирно-експлуатаційний відділ м. Полтави Міністерства оборони України,

представник позивача Полюхович Іван Миколайович,

відповідач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу квартирно-експлуатаційного відділу м. Полтави Міністерства оборони України на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 4 серпня 2016 року в складі судді Рибалки Ю. В. та на ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 15 вересня 2016 року в складі головуючого судді Кузнєцової О. Ю., суддів: Хіль Л. М., Мартєва С. Ю., в справі за позовом Військової частини НОМЕР_1 , квартирно-експлуатаційного відділу м. Полтави Міністерства оборони України до ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 про виселення,

ВСТАНОВИВ :

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 листопада 2016 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою квартирно-експлуатаційного відділу м. Полтави Міністерства оборони України на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 4 серпня 2016 року та на ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 15 вересня 2016 року в справі за позовом Військової частини НОМЕР_1 , квартирно-експлуатаційного відділу м. Полтави Міністерства оборони України до ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 про виселення та витребувано матеріали зазначеної цивільної справи.
Ухвалою колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 лютого 2017 року справу призначено до судового розгляду.
Статтею 388 Цивільного процесуального Кодексу України (далі ЦПК України) в редакції в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України справа № 761/4896/15-ц передана до Касаційного цивільного суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У липні 2016 року Військова частина НОМЕР_1 та квартирно-експлуатаційний відділ м. Полтави Міністерства оборони України (далі Відділ) звернулись до суду із указаним позовом та просили виселити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 із службового житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .
Позовні вимоги обґрунтовували відсутністю підстав для проживання у службовому жилому приміщенні колишніх членів сім`ї військовослужбовця.
Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 4 серпня 2016 року в задоволенні позовних вимог Військової частини НОМЕР_1 та Квартирно-експлуатаційного відділу м. Полтави Міністерства оборони України відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що відповідач є одинокою матір`ю, яка проживає разом із неповнолітньою донькою, а тому вони не можуть бути виселені зі службового жилого приміщення без наданням їм іншого житла.
Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 15 вересня 2016 року апеляційну скаргу Відділу відхилено, рішення районного суду залишено без змін.
Апеляційний суд своє рішення мотивував тим, що не можуть бути виселені зі службового жилого приміщення без наданням їм іншого житла одинокі особи з неповнолітніми дітьми, які проживають разом із ними.

У вересні 2016 року Відділ звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 4 серпня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 15 вересня 2016 року та ухвалити нове рішення, яким виселити відповідачів зі спірного жилого приміщення.

Предметом позову у даній справі є право користування службовим житлом колишніх членів сім`ї військовослужбовця, якому це жиле приміщення було надано для проживання, і який у ньому не проживає у зв`язку з розірванням шлюбу з відповідачем.
Вирішуючи спір, суди першої та апеляційної інстанцій застосовували до спірних правовідносин положення статті 125 Житлового кодексу України, якою передбачено перелік осіб, яких не може бути виселено зі службових жилих приміщень без надання їм іншого житла.
Стосовно застосування зазначеної норми матеріального права у постанові від 5 липня 2017 року в справі № 6-798цс17 Верховний Суд України зробив висновок про те, щоправо користування службовим жилим приміщенням члена сім`ї (або колишнього члена сім`ї) є похідним від права особи, якій у встановленому законом порядку виданий спеціальний ордер для проживання на період її роботи.
Ухвалою Верховного Суду від 18 січня 2018 року передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу № 357/3258/16-ц з подібних правовідносин за позовом квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква до ОСОБА_3 за касаційною скаргою квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 червня 2016 на ухвалу апеляційного суду Київської області від 19 жовтня 2016 року, в якій Верховний Суд вважає за необхідне відступити від висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених в раніше ухвалених рішеннях Верховного Суду України (постанова Верховного Суду України від 5 липня 2017 року у справі № 6-798цс17).
Зазначена обставина відповідно пункту 10 частини першої статті 252 ЦПК України є підставою для зупинення провадження у справі. Відповідно до пункту 10 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини цього Кодексу до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Керуючись пунктом 10 частини першої статті 252, пунктом 10 частини першої статті 253, статтею 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суд,
УХВАЛИВ :

Зупинити касаційне провадження у справі № 524/4914/16-ц за позовом Військової частини НОМЕР_1 , квартирно-експлуатаційного відділу м. Полтави Міністерства оборони України до ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , про виселення до закінчення розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 357/3258/16-ц.

Головуючий М. Є. Червинська
Судді Н. О. Антоненко
В. І. Журавель
В. М. Коротун
В. І. Крат