МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
_________________________________________________________
Провадження №2/521/706/18
УХВАЛА

13 лютого 2018 року м.Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі

судді Маркарової С.В.,

за участю секретаря судового засідання Іськової В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває вищезазначена цивільна справа.

В процесі її розгляду судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 помер.

Вказані обставини підтверджується актовим записом про смерть відповідача №9781 від 27.09.2014 року.

Як вбачається з листа Сьомої Одеської державної нотаріальної контори від 22.01.2018 року спадкова справа до майна ОСОБА_2 не заводилась, правонаступники відсутні.

По справі, яка розглядається, правовідносини допускають правонаступництво.

Водночас, в процесуальному законі не існує норми, яка б регулювала питання процесуального закінчення розгляду справи у випадку, коли правовідносини допускають правонаступництво, однак правонаступники відсутні.

Згідно ч.9 ст. 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Відповідно до ч. 1 ст. 8 ЦК України, якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).

Частиною 10 ст. 10 ЦПК України заборонена відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п. 2 постанови від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК України, а також правильно витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Проаналізувавши вказані норми матеріального та процесуального права, суд вважає необхідним застосування до виниклих правовідносин аналогію закону.

Аналогія закону має місце, якщо:

- відносини, щодо яких виник спір, за своїм характером потребують цивільно-правового регулювання;

- ці відносини не регулюються будь-якими конкретними нормами права;

- вирішення спору, що виник, не можливе, виходячи із засад і змісту законодавства;

- є закон, який регулює схожі відносини і може бути застосований до цих відносин.

Аналогія закону це юридична оцінка діяння, не передбаченого законом, за тією нормою, під деякі ознаки якої дане діяння підпадає.

Оскільки правовідносини, які не допускають правонаступництво, тісно повязані із особою, тому не може відбутися процесуального правонаступництво, і в разі смерті такої особи закривається провадження у справі за п.7 ч.1 ст.255 ЦПК України.

У випадку, коли правовідносини допускають правонаступництво, однак відсутні правонаступники, також не може відбутися процесуальне правонаступництво, тому і в цьому випадку провадження у справі повинно бути закрито.

Виходячи із вищевикладеного, суд застосовує аналогію закону відповідно до ч.9 ст. 10 ЦПК України і вважає необхідним закрити провадження у справі з підстав, передбачених пунктом 7 частини 1 статті 255 ЦПК України.

Керуючись п. 7 ч. 1 ст. 255, 353 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Провадження по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості закрити.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки визначені ст.ст. 352, 354 ЦПК України.

Суддя С.В. Маркарова

Повний текст ухвали виготовлений 19.02.2018 року