Провадження № 2/750/463/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 березня 2018 року м. Чернігів
Деснянський районний суд м. Чернігова у складі
судді Требух Н.В.
з участю секретаря судового засідання Будаш М.В.
розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Чернігівгаз» до ОСОБА_1 про стягнення боргу,
14.12.2017 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за послуги газопостачання за період з 01.09.2014 року по 01.07.2015 року включно в сумі 710 грн 90 коп., втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів 423,03 грн, 61,12 грн. три проценти річних та 1600 грн. понесених судових витрат.
Сторони в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином.
Представник позивача надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, якою повідомив про згоду на заочний розгляд справи в разі відсутності відповідачів; відповідачі про причини своєї неявки не повідомили, у звязку з чим суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідач проживає в квартирі № 2/1 будинку № 50/3 по вул. Шевченка в м. Чернігові і є споживачем природного газу, який постачає позивач.
Втім, у період з 01.09.2014 року по 01.07.2015 року включно відповідач за спожитий природний газ не розраховувався, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 710 грн 90 коп.
Розмір заборгованості підтверджується розрахунком позивача (а.с. 7), правильність якого відповідачами не спростовано, що є підставою її стягнення.
Згідно ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки.
Відповідно до ст. 162 Житлового кодексу Української РСР, наймач зобовязаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.
Згідно визначеного у ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», поняття комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.
Статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що послуги з газопостачання відносяться до комунальних послуг.
Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Згідно ч. 1, 2 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України . Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством.
Частиною 1 ст. 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.
Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
За таких обставин, оскільки відповідачами порушено зобовязання щодо обовязкової оплати в установлені строки наданих позивачем послуг, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідачів заборгованості за надані послуги з газопостачання підлягають задоволенню.
Крім того, згідно з частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Закріплена в пункті 10 частини третьої ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 Цивільного кодексу України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобовязання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобовязання.
За таких обставин, суд знаходить підстави для стягнення з відповідачів втрат від інфляції та 3% річних, як це передбачено статтею 625 Цивільного кодексу України.
Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору.
Керуючись статтями 81, 133, 141, 258, 259, 263-265, 280, 284 ЦПК України, суд
Заочне рішення може бути переглянуто Деснянським районним судом м. Чернігова за письмовою заявою відповідача протягом 30 днів від дня його складання.
Позивач має право оскаржити заочне рішення суду до Апеляційного суду Чернігівської області протягом 30 днів від дня складання, через Деснянський районний суд м. Чернігова.
Суддя Н.В.Требух