Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/579/17-ц
Провадження № 2/499/9/18
У Х В А Л А

Іменем України

"08" лютого 2018 р. смт.Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області у складі головуючого судді Погорєлова І.В., за участю секретаря судового засідання Дібрової О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Іванівка Одеської області заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю, припинення права спільної сумісної власності, про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, визначення часток у спільній сумісній власності, визнання права власності та зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна особистою приватною власністю,

ВСТАНОВИВ:

У судовому засіданні 10.01.2018 року позивачем ОСОБА_1 була подана заява про забезпечення позову, в якій він просить суд накласти арешт на спірний будинок, який розташований за адресою вул. 8-го Березня 27, смт. Петрівка, Іванівського району Одеської області та земельну ділянку за цією ж адресою площею 0,107 га, в тому числі 0,076 га ріллі та 0,031 га під будівлями за кадастровим номером :02:001:0071 та заборонити до набрання рішенням законної сили по даній справі будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти дії щодо вищевказаного нерухомого майна.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що відповідач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, та в разі його задоволення вона зможе в будь-який час здійснити відчуження спірного майна без його відома до вирішення справи по суті.

У судовому засіданні 10.01.2018 року позивач та його представник просили заяву про забезпечення не розглядати в даному засіданні, оскільки не був сплачений судовий збір за подання заяви.

23.01.2018 року позивачем було надано до суду квитанцію про сплату судового збору.

У судовому засідання позивач по первісному позову та його представник заяву про забезпечення позову підтримали та просили її розглянути в даному судовому засіданні.

Відповідач по первісному позову та його представник у судовому засіданні заперечували проти задоволення заяви про забезпечення позову, оскільки позивачем та його представником не було надано доказів на підтвердження тієї обставини, що відповідач вчиняє чи має намір вчиняти дії щодо відчуження спірного майна, а у разі розірвання шлюбу та до закінчення розгляду даної справи по суті відповідач позбавлений права розпоряджатися спірним майном, оскільки фактично воно відноситься до обєкту права спільної власності подружжя, так як було придбане під час шлюбу, поки судом не буде встановлено інше.

Суд, розглянувши заяву про забезпечення позову, оцінивши всі докази в сукупності, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, зокрема п. 1 зазначеної статті встановлений такий вид забезпечення позову як накладання арешту на майно, що належить відповідачеві.

Згідно роз'яснень, що містяться у п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам. Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлених обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення. Тобто, підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

Заходи щодо забезпечення позову мають застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв'язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

За ч.3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як вбачається зі змісту позовної заяви та зустрічного позову, обєктом спору є будинок по вул. 8 Березня 27, смт. Петрівка Іванівського району Одеської області, який належить ОСОБА_2 та земельна ділянка за цією ж адресою, а позивач в позовній заяві ставить вимоги про визнання за ним права приватної власності на 1/2 даного майно.

Разом з тим, в порушення вимог п.3 ч.1 ст.151 ЦПК України позивачем та його представником не надано доказів на підтвердження обґрунтованості забезпечення позову.

А посилання позивача на ту обставину, що відповідач подала до суду позовну заяву про розірвання шлюбу, та в разі її задоволення вона зможе в будь-який час здійснити відчуження спірного майна без його відома до вирішення справи по суті, суд до уваги взяти не може, оскільки придбане під час перебування в шлюбі майно вважається спільним майном подружжя, поки судом не буде встановлено інше, а відповідно до п.п.4.2, 4.3 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України при посвідченні правочинів щодо розпорядження спільним майном подружжя, якщо документ, що посвідчує право власності, оформлений на імя одного з подружжя, нотаріус вимагає письмову згоду іншого з подружжя. Справжність підпису другого з подружжя на заяві про таку згоду має бути нотаріально засвідчена.

Якщо в заяві про згоду на відчуження спільного майна зазначено прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи, найменування юридичної особи, на відчуження якого дається згода, нотаріус при посвідченні відповідного договору зобов'язаний перевірити додержання умов, зазначених у такій заяві. Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Отже, враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне у задоволенні клопотання відмовити у звязку з його необґрунтованністю.

Керуючись ст.ст.149-153, 260, 261, 353 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити в повному обсязі.

Ухвала набирає законної сини з моменту її підписання суддею.

Відповідно до ч.1 ст.353 ЦПК України ухвала про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повний текст складено 08.02.2018 року о 15 годині 00 хвилин.

СуддяОСОБА_3