Справа № 559/225/18
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження у справі

"15" лютого 2018 р. м.Дубно Рівненська область

Суддя Дубенського міськрайонного суду Рівненської області Ходак С.К., ознайомившись із матеріалами позовної заяви

позивача: ОСОБА_1

до відповідача: ОСОБА_2

про невиконання судового рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся із позовом до відповідача. Згідно позовної заяви, позивач просить примусити відповідача виконати рішення суду від 12.07.2017 та сплатити заборгованість у розмірі 3294 грн., яка виникла згідно виконавчого листа №2-1130 від 07.09.2009 та направити окрему ухвалу до відділу ДВС Дубенського МРУЮ про надання позивачу довідки про заборгованість відповідача по аліментах за період з вересня 2016 року по грудень 2017 року згідно виконавчого листа №2-1130 від 07.09.2009.

Вивчивши матеріали позову, вважаю, що у відкритті провадження слід відмовити, оскільки заява не підлягає розгляду в порядку ЦПК України

Згідно зі ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. В той же час, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Відповідно до положень ч.2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

У відповідності до ч.4 ст.124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Ці положення, також, відображені у статтях 1, 11 Закону України «Про судоустрій України», із уточненням по колу осіб, а саме: судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами, об'єднаннями громадян та іншими організаціями, громадянами та юридичними особами на всій території України.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу"

У відповідності до положень ч. 1 та ч. 2 ст.18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст.186 ч.1 п.1 ЦПК України суд постановляє ухвалу про відмову у відкритті провадження в справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Перевіривши матеріали справи, враховуючи наведенні норми законодавства, вважаю, що оскільки такий спосіб захисту прав, як зобов'язання до виконання рішення суду за зобов'язання надати довідку в судовому порядку не передбачено діючим законодавством, позивачем фактично оспорюються дії, пов'язані із виконанням рішення суду, а тому у відкритті провадження у справі слід відмовити.

Керуючись ст.186 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження за позовної заяви позивача: ОСОБА_1 до відповідача: ОСОБА_2 про невиконання судового рішення - відмовити.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Ухвала набирає законної сили через п'ятнадцять днів з дня проголошення, якщо не була подана апеляційна скарга. У разі подання апеляційної скарги, ухвала набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала може бути оскаржене в апеляційному порядку, визначеному п.15.5 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України до апеляційного суду Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали можуть подати апеляційну скаргу протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання копії.

Суддя: