АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 754/3084/16-ц Головуючий у 1-й інстанції - Мальченко О.В.
№ апеляційного провадження 22-ц/796/1042/2018 Доповідач - Рубан С.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2018 року Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Желепа О.В., Іванченко М.М.

при секретарі Клець О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 05 серпня 2016 року, ухвалене у складі судді Мальченко О.В. в приміщенні Деснянського районного суду м. Києва у справі за заявою ОСОБА_3, ОСОБА_4, заінтересована особа: Орган опіки та піклування Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, про визнання фізичної особи недієздатною,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулись із заявою про визнання недієздатним її сина та брата відповідно - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Посилаються на те, що ОСОБА_1 внаслідок хронічного, стійкого, психічного розладу здоров'я не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Одночасно просять встановити над сином (братом) опіку і призначити їх опікунами над недієздатним та його майном.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 05 серпня 2016 року заяву ОСОБА_3, ОСОБА_4, заінтересована особа: Орган опіки та піклування Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, про визнання фізичної особи недієздатною - задоволено.

Визнано ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1 - недієздатним.

Призначено ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 опікунами над недієздатним ОСОБА_1 та його майном.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1, ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просять рішення суду скасувати, стягнути із ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2 3 000 рублів судових витрат.

Посилаються на те, що не були повідомлені про розгляд вказаної справи судом першої інстанції. Зазначають, що ОСОБА_1 з 2013 року проживає не лише в Києві, а і в Новокузнецьку (Росія) разом зі своєю дружиною ОСОБА_2, а тому заява про визнання ОСОБА_1 недієздатним подана з порушенням вимог ст.ст.236, 237 ЦПК України в редакції кодексу 2004 року. Крім того, не погоджуються з висновком експертизи, оскільки ОСОБА_1 не почувається на скільки хворим, щоб визнавати його недієздатним.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_4 заперечив проти апеляційної скарги. Посилається на те, що вже будучи хворим та не розуміючи до кінця значення своїх дій, його брат ОСОБА_1 взяв у банку кредит на весілля з ОСОБА_2, тому на даний час від факту про визнання недієздатним ОСОБА_1 залежить вирішення питання про погашення взятого ним кредиту.

Представник Органу опіки та піклування Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації заперечила проти апеляційної скарги. Посилається на те, що скасування рішення суду першої інстанції унеможливить повернення в Україну визнаного недієздатним ОСОБА_1, якому необхідно приймати ліки та щорічно проходити медичну комісію. Зазначила, що ОСОБА_1 необхідно оформити інвалідність, оскільки крім коштів, які йому надсилають мати з братом, він не має інших доходів. Крім того, посилається на те, що відповідно до чинного законодавства ОСОБА_1 не позбавлений права повернувшись в Україну самостійно звернутися до суду із заявою про скасування рішення суду про визнання його недієздатним.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулись із заявою про визнання недієздатним її сина та брата відповідно - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Посилаються на те, що ОСОБА_1 внаслідок хронічного, стійкого, психічного розладу здоров'я не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Одночасно просять встановити над сином (братом) опіку і призначити їх опікунами над недієздатним та його майном.

Ухвалюючи рішення про задоволення заяви суд першої інстанції виходив з того, що згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 344 від 05.05.2016 року ОСОБА_1 за своїм психічним станом нездатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними і потребує опіки.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та не приймає до уваги доводи апеляційної скарги виходячи з наступного.

Виходячи з положень статті 263 ЦПК Українисудове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову (стаття 264 ЦПК України).

Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 є матір'ю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1(а.с. 7).

Заявник ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 є братом ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1(а.с. 11).

Згідно Довідки МСЕК серія АВ № 0428470 ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи (а.с. 5).

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 344 від 05.05.2016 року ОСОБА_1за своїм психічним станом нездатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними і потребує опіки.

Відповідно до ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Згідно ст. 55 ЦК України опіка та піклування встановлюється з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров'я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов'язки.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Відповідно до подання від 08.06.2016 року № 102/03/36-5172 Орган опіки та піклування Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації просить встановити опіку над ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, у разі визнання його недієздатним та призначити його опікунами ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Враховуючи вищевказані обставини, суд дійшов обґрунтованого висновку про визнання ОСОБА_1 недієздатним та призначення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 опікунами над ним та його майном.

Доводи апеляційної скарги, що з 2013 року ОСОБА_1 проживає не лише в місті Києві, а і в місті Новокузнецьк (Росія), тому заяву про визнання його недієздатним подано з порушенням вимог ст.236 ЦПК України, колегія суддів не приймає до уваги.

Відповідно до ст.236 ЦПК України в редакції кодексу 2004 року, яка діяла на час ухвалення оскаржуваного рішення, заява про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, у тому числі неповнолітньої особи, чи визнання фізичної особи недієздатноюподається до суду за місцем проживанняцієї особи, а якщо вона перебуває на лікуванні у закладі з надання психіатричної допомоги, - за місцезнаходженням цього закладу.

Як вбачається з копії паспорта, ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, що територіально відноситься до Деснянського районного суду м. Києва.

За умовами ч.3 ст.237 ЦПК України, в редакції кодексу 2004 року, заява про визнання фізичної особи недієздатною може бути подана членами її сім'ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги.

Згідно ст.240 ЦПК України, в редакції кодексу 2004 року, справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особичи визнання фізичної особи недієздатноюсуд розглядає за участю заявника та представника органу опіки та піклування. Питання про виклик фізичної особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, вирішується в кожному випадку судом з урахуванням стану її здоров'я.

До суду із заявою про визнання ОСОБА_1 недієздатним звернулися його брат ОСОБА_4 та мати ОСОБА_3

Враховуючи положення вищевказаних норм ЦПК України, розгляд справи в суді першої інстанції проводився за участю заявників та представника органу опіки та піклування Деснянської РДА в м. Києві.

Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо розгляду заяви про обмеження дієздатності без участі ОСОБА_1 та його дружини ОСОБА_2 колегія суддів не приймає до уваги.

Доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_1 почуває себе не на скільки хворим, щоб його визнавали недієздатним колегія суддів оцінює критично.

Як вбачається з висновку судово - психіатричного експерта № 344 від 05.05.2016 року, виконаного після проведення експертизи щодо ОСОБА_1 «зі слів підекспертного, зі слів медичних працівників (які доставили його на теперішню експертизу) відомо, що підекспертний з 19.04.2016 року по теперішній час проходить стаціонарне лікування в ТМО «Психіатрія» у Києві». «Під час обстеження в підекспертного виявлені виражені порушення психіки (які фіксувалися психіатрами і раніше), а саме: нездатність підтримувати продуктивний мовний контакт, амбівалентність, паралогічне, різнопланове, резонерське, із зісковзуванням мислення, багатомовність, обмежене коло інтересів, дещо нестійкий настрій, емоційна згладженість, одноманітність, парадоксальність, відсутність реальних планів на майбутнє, значне зниження та формальний характер критичної оцінки свого стану в цілому, ознаки вираженого апато - дисоціативного дефекту». «У теперішній час ОСОБА_1 страждає на хронічний стійкий психічний розлад у вигляді шизофренії , параноїдна форма, безперервний перебіг, виражений апато - дисоціативний дефект. За своїм психічним станом у теперішній час ОСОБА_1 не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. За своїм психічним станом у теперішній час ОСОБА_1 потребує встановлення над ним опіки.»

ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в Територіальному медичному об'єднанні «Психіатрія» у м. Києві з 19.04.2016 року по 26.05.2016 року, що підтверджується довідкою, яка міститься в матеріалах справи.

В судовому засіданні в апеляційному суді заявник ОСОБА_4 пояснив, що дружина брата ОСОБА_2, вважаючи його здоровим, заперечувала проти медичного обстеження та вживання ліків ОСОБА_1, тому згодом вивезла його до Росії. У зв'язку з невживанням ліків стан здоров'я брата погіршився.

Відповідно до ч.4 ст. 300 ЦПК України, в редакції кодексу 2017 року, скасування рішення суду про визнання фізичної особинедієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи, яка була визнана недієздатною, в разі її видужання або значного поліпшення її психічного стану здійснюється за рішенням суду на підставі відповідного висновку судово-психіатричної експертизи за заявою опікуна, членів сім'ї, органу опіки та піклування або самої особи, визнаної недієздатною.

Як вбачається з матеріалів справи, із заявою про скасування рішення суду ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відповідно до вимог ст. 300 ЦПК України до суду першої інстанції не зверталися.

В судове засідання до апеляційного суду ОСОБА_1 не з'явився, відповідного висновку судово - психіатричної експертизи про його одужання або значне поліпшення його психічного здоров'я суду не надав.

За встановлених обставин апеляційний суд вважає висновок суду про визнання ОСОБА_1 недієздатним та призначення над ним опікунами його матір та брата правильним.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність ухваленого у справі рішення.

Оскільки рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 05 серпня 2016 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови буде складено протягом п'яти днів з дня проголошення.

Повний текст постанови складено 15 лютого 2018 року.

Головуючий Судді