22-ц/775/123/2018(м)
Головуючий у 1-й інстанції Яненко Г.М.
Суддя-доповідач: Попова С.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого Попової С.А.,

суддів: Зайцевої С.А., Кочегарової Л.М.,

за участю секретаря Герасимової Г.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Великоновосілківського районного суду Донецької області від 11 грудня 2017 року по цивільній справі за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа - Орган опіки та піклування Великоновосілківської селищної ради Донецької області, про визнання фізичної особи недієздатною,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Великоновосілківського районного суду Донецької області від 11 грудня 2017 року заява ОСОБА_2 про визнання фізичної особи недієздатною, заінтересована особа - Орган опіки та піклування Великоновосілківської селищної ради Донецької області, повернуто заявнику з підстав невиконання ухвали про усунення недоліків.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, справу направити до суду для продовження розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи, обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Визнаючи неподаною і повертаючи заяву заявнику в порядку ч. 2 ст. 121 ЦПК України (в редакції на момент прийняття оскаржуваного процесуального рішення), суд керувався положеннями ч. 1 ст. 39 ЦК України, п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про визнання громадянина обмежено дієздатним чи недієздатним» № 3 від 28.03.1972р., і врахував, що заявником не усунуті недоліки в оформленні заяви, вказані в ухвалі від 20.11.2017р., а саме: не надано належних, допустимих доказів психічної хвороби батька заявника - ОСОБА_3

Проте, з таким висновком суду погодитися не можна, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 3 ст. 238 ЦПК України (в редакції на момент подання заяви) у заяві про визнання фізичної особи недієздатною мають бути викладені обставини, що свідчать про хронічний, стійкий психічний розлад, внаслідок чого особа не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Як вбачається зі змісту заяви ОСОБА_2, він у визначеному процесуальним законом порядку відзначає обставини, які містять ознаки психічного розладу здоров'я батька, неможливість ним усвідомлювати значення своїх дій тощо.

З тексту ухвали суду від 20.11.2017р. видно, що заява ОСОБА_2, подана в порядку окремого провадження, була залишена без руху за наявності, на погляд суду, такого недоліку, як ненадання доказів на підтвердження викладених в заяві обставин.

Втім, у змісті ст.ст. 119-121 ЦПК України законодавець не передбачив у якості підстави для повернення заяви - ненадання доказів до заяви, а у ст. 235 ЦПК України (в редакції на моменту постановлення оскаржуваної ухвали), що регламентують особливості окремого провадження, визначив обов'язок суду сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, з можливістю процесуальної ініціативи суду у витребуванні необхідних доказів.

Аналогічні положення закладені і в оновленій редакції процесуального закону в ч.ч. 1, 2 ст. 294 ЦПК України, що діє з 15.12.2017р.

За змістом роз'яснень у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про визнання громадянина обмежено дієздатним чи недієздатним» N 3 від 28.03.1972р., при проведенні підготовки справи до судового розгляду від заявника повинні бути витребувані дані про психічну хворобу, недоумство громадянина або зловживання спиртними напоями чи наркотичними засобами. Даними про психічну хворобу можуть бути довідки про стан здоров'я, виписка з історії хвороби й інші документи, видані лікувально-профілактичними закладами.

В сенсі наведених роз'яснень, вимоги до заявника щодо витребування даних про психічну хворобу мають висуватись судом в стадії підготовки справи до розгляду, а не в стадії вирішення питання про прийняття позову.

В даному ж випадку суд першої інстанції на стадії вирішення питання про відкриття провадження в своїх ухвалах від 20.11.2017р. і 11.12.2017р. вдався до з'ясування обсягу, переліку і достатності доказів для вирішення спору, що не може бути притаманно для даної стадії судочинства. Суд помилково ототожнив дві різні стадії судового процесу, допустивши обмеження заявника в доступі до суду з мотивів недолучення доказів.

Крім того, поза увагою суду залишилось і клопотання заявника в п. 2 прохальної частини заяви, де він заявляє про призначення судово-психіатричної експертизи відносно батька. Незважаючи на це, суд в ухвалі обговорює про необхідність доведення у справах даної категорії психічного стану здоров'я особи відповідними медичними документами.

Відповідно до абзацу 4 п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред'явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику.

Наведені в ухвалах суду від 20.11.2017р. і 11.12.2017р. недоліки можливо усунути під час судового розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4.XI.1950) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Вказана норма міжнародно-правового акту, ратифікованого Україною і такого, що став пріоритетною частиною національного законодавства, вказує на право кожного громадянина на розгляд його справи компетентним судом, встановленим законом.

А за положеннями п. 2 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 не допускається відмова у відкритті провадження у справі з мотивів недоведеності заявленої вимоги, відсутності доказів, пропуску позовної давності та інших не передбачених законом підстав.

Ухвалюючи оскаржувану ухвалу про повернення заяви, суд першої інстанції не зважив на процесуальний формат поданої заяви - окреме провадження (розділ IV ЦПК України), при якому суд ініціативний щодо витребування і збирання доказів (ч. 2 ст. 294 ЦПК України), та не зважив на недопустимість безпідставної відмови у доступі особи до суду, що задекларовано у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і регламентовано національним процесуальним законом.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права при вирішенні питання про відкриття провадження у справі за заявою ОСОБА_2, що є підставою для скасування такої ухвали з поверненням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись п. 6 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 379, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Великоновосілківського районного суду Донецької області від 11 грудня 2017 року скасувати.

Справу за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа - Орган опіки та піклування Великоновосілківської селищної ради Донецької області, про визнання фізичної особи недієздатною - направити для продовження розгляду до того ж суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 07.02.2018р.

Головуючий С.А.Попова

Судді С.А.Зайцева

Л.М. Кочегарова