Апеляційне провадження № 22-ц/824/528/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 листопада 2018 року м. Київ

Унікальний номер справи 761/31008/14-ц

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Шахової О.В.( суддя-доповідач), Вербової І.М., Саліхова В.В. за участю секретаря судового засідання Пащенко О.П.

сторони справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі: Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк»,

Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи»,

третя особа - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Альфа-Страхування»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства &q?а ;АЛЬФА-БАНК&q?НК;, подану його представником Давидюк Іриною Андріївною,

на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва, ухваленого 20 лютого 2018 року під головуванням судді Піхур О.В. в приміщенні суду,-

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2014 року ОСОБА_4 звернувся з позовом до ПАТ «Альфа-Банк», ТОВ «Кредитні ініціативи», третя особа ПАТ «СК Альфа-Страхування», який неодноразово уточнював та остаточно просив ухвалити рішення, яким:

- Визнати умови п.2.6, 2.7 та п.2.8 кредитного договору №500221281 від 08 серпня 2011 року, якими визначене зобов'язання з повернення інших платежів у розмірі комісійної винагороди за дії ПАТ «Альфа-Банк», які не є послугою у визначенні Закону України «Про захист прав споживачів», несправедливими.

- Визнати умови кредитного договору №500221281 від 08 серпня 2011 року, які в контексті Розділу №1 «Базові умови кредитування» містять посилання на неукладений сторонами в письмовій формі «Розділ 2. Загальні умови кредитування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк», та/або «Загальні умови» та/або «Розділ 2», та/або «другий розділ», та/або «Розділ №2», несправедливими.

- Визнати посилання на «Розділ 2. Загальні умови кредитування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк», та/або «Загальні умови» та/або «Розділ 2», та/або «другий розділ», та/або «Розділ №2», які визначені в Розділі №1 «Базові умови кредитування» кредитного договору №500221281 від 08 серпня 2011 року, недійсними.

- Витлумачити зміст кредитного договору №500221281 від 08 серпня 2011 року - чи визначена змістом кредитного договору №500221281 від 08 серпня 2011 року погоджена домовленість Сторін у письмовій формі згідно вимог закону - договір про збільшення позовної давності, згідно якого позовна давність за спорами, що випливають із цього кредитного договору, включаючи, але не обмежуючись, відшкодуванням збитків, сплати неустойки (штрафів) збільшена, на який строк та яка позовна давність має бути застосована при вирішенні спорів між Сторонами за цим кредитним договором, про що постановити відповідне рішення.

- Визнати кредитний договір №500221281, укладений 08 серпня 2011 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_4, недійсним з моменту його укладання.

- Застосувати правові наслідки недійсності кредитного договору №500221281 від 08 серпня 2011 року: а) ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_4 повернути в натурі один одному все, що одержане кожною стороною на виконання кредитного договору №500221281 від 08 серпня 2011 року; б) зобов'язати ПАТ «Альфа-Банк» зарахувати з сум здійснених платежів ОСОБА_4 на рахунок ПАТ «Альфа-Банк» в розмірі 50000 грн. та прийняти виконання ОСОБА_4 зобов'язання перед ПАТ «Альфа-Банк» з повернення одержаного; 3) стягнути з ПАТ «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_4 суму в розмірі 13097,86 грн., як повернення одержаного ПАТ «Альфа-Банк» за недійсним договором.

Вимоги обґрунтовував тим, що 08 серпня 2011 року між сторонами укладено Кредитний договір №500221281, відповідно до умов якого позичальнику надані кредитні кошти у сумі 59 000,00 грн. на строк по 09 вересня 2016 року, за користування якими передбачена сплата відсотків у сумі 17% річних.

Під час оформлення правовідносин, позивачу для ознайомлення та підпису надані сам договір, який складається з &qu7%;Розділу №1. Базові умови кредитування&qu s;, та Додаток №1 &qucm;Графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг&qu"s;.

В п.1 договору зазначено, що він складається з 2 розділів: з того, що вказаний вище та з «Розділ 2. Загальні умови кредитування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк». В п.6 зазначено, що позичальник ознайомився та отримав всі згадані документи, проте фактично із Розділом 2 він не ознайомлювався та його тексту не отримував. В подальшому, на письмові та усні вимоги йому надано декілька варіантів Розділу 2 без реквізитів сторін, логотипів банку, які за змістом відрізняється один від одного та від того, що опублікований на веб-ресурсі банку.

Посилаючись на те, що неможливо установити із яким саме текстом його ознайомили та який саме порядок регулювання правовідносин діє просить визнати посилання у Розділі 1 на Розділ 2 несправедливими на підставі пунктів 10,11 ч.3 ст.18 Закону України &quig;Про захист прав споживачів&quze;, а сам Розділ 2 недійсним, оскільки фактично не укладений.

Окрім того, ці три варіанти Розділу 2 містять різні строки позовної давності - в одному варіанті 50 років в інших двох 3 роки, у зв'язку із чим просить розтлумачити договір.

Посилається на те, що п.2.8 договору передбачена щомісячна комісійна винагорода за послуги &quпр;Альфа-Сервіс&q?ти; у розмірі 600 грн., проте в розумінні Закону України &qutt;Про захист прав споживачів&quex; це не є послугою, він не може від неї відмовитися, позивач її не споживав, а відтак відповідно до абз.3 ч.4 ст.11 цього Закону така умова є нікчемною. За весь час правовідносин, позивачем такі послуги сплачено на суму 18000 грн.

Також зазначав, що вартість цієї послуги включено у щомісячний платіж та на неї нараховуються відсотки, які можна вважати прихованими.

Щодо п.26. вказував, що цим пунктом передбачено сплату відсотків у порядку передбаченому договором. Оскільки під договором розуміється також і Розділ 2, який між сторонами не укладався, порядок виконання зобов'язань не установлений.

Як на підставу недійсності посилається на несправедливі умови договору, дисбаланс в правах та обов'язках, введення в оману.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 20 лютого 2018 року позовні вимоги задоволено частково, визнано умови п.п. 2.6, 2.7 та п.2.8 кредитного договору №500221281 від 08 серпня 2011 року, укладеного між ОСОБА_4 та ПАТ «Альфа-Банк», якими визначене зобов'язання з повернення інших платежів у розмірі комісійної винагороди за дії Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», які не є послугою у визначенні Закону України «Про захист прав споживачів», несправедливими; визнано умови кредитного договору №500221281 від 08 серпня 2011 року, укладеного між ОСОБА_4 та ПАТ «Альфа-Банк», які в контексті Розділу №1 «Базові умови кредитування» містять посилання на неукладений сторонами в письмовій формі «Розділ 2. Загальні умови кредитування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк», та/або «Загальні умови» та/або «Розділ 2», та/або «другий розділ», та/або «Розділ №2», несправедливими, визнано посилання на «Розділ 2. Загальні умови кредитування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк», та/або «Загальні умови» та/або «Розділ 2», та/або «другий розділ», та/або «Розділ №2», які визначені в Розділі №1 «Базові умови кредитування» кредитного договору №500221281 від 08.08.2011 року, укладеного між ОСОБА_4 та Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк», недійсними; розтлумачено зміст кредитного договору №500221281 від 08 серпня 2011 року, укладеного між ОСОБА_4 та ПАТ «Альфа-Банк», а саме: загальна позовна давність при вирішенні спорів, які виникають після укладення кредитного договору становить три роки, спеціальна позовна давність щодо вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) становить один рік.

В задоволенні позовних вимог в частині визнання кредитного договору недійсним та застосування правових наслідків недійсності кредитного договору - відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ПАТ «Альфа-Банк» через свого представника подало апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права,просить рішення в частині задоволених вимог скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні цих вимог, в іншій частині рішення просить залишити без змін.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що умови договору про комісійну винагороду не суперечать закону, не є оплатою дій, які банк вчиняє на власну користь, являє собою послугу за управління кредитом та включає розрахунок платежів, надання довідок, виписок.

Зазначає про відсутність підстав для визнання Розділу 2 нікчемним та наявність домовленості про збільшення позовної давності.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_4 посилається на її необґрунтованість з посиланням на обставини та доводи, з якими звернувся до суду.

В порядку п. 8 ч. 1 Розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017), до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Згідно п. З Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Указом Президента України від 28.09.2018 №297/2018 переведено суддів Апеляційного суду міста Києва та суддів Апеляційного суду Київської області на роботу на посадах суддів Київського апеляційного суду.

Відповідно до ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» рішенням зборів суддів Київського апеляційного суду від 02.10.2018 №3 днем початку роботи Київського апеляційного суду визначено 03.10.2018.

Нерозглянуті апеляційні скарги, заяви, клопотання, подані до Апеляційного суду міста Києва та Апеляційного суду Київської області передано до новоутвореного Київського апеляційного суду.

У зв'язку із зазначеним вищевказана справа підлягає розгляду Київським апеляційним судом.

В судовому засіданні ОСОБА_4 заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідачі в судове засідання не з'явилися. Про розгляд справи повідомлені належно, проте про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 частково, суд першої інстанції виходив з того, що обслуговування кредиту є супутньою послугою, а відповідачем не зазначено, які саме послуги за вказану комісію надаються позивачу, тому компенсація сукупних послуг банку за рахунок позивача є незаконною, крім того, ПАТ «Альфа Банк» не надано суду доказів на підтвердження того, що позивач виявив бажання користуватися пакетом послуг «Альфа-Сервіс» і відповідно до норм ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів» був ознайомлений з такою послугою; беручи до уваги, що в матеріалах справи міститься три різних варіанти Розділу 2 Договору «Загальні умови кредитування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк», які сторонами не було погоджено у письмовій формі, тому в силу закону посилання на «Розділ 2. Загальні умови кредитування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк», та/або «Загальні умови» та/або «Розділ 2», та/або «другий розділ», та/або «Розділ №2», які визначені в Розділі №1 «Базові умови кредитування» кредитного договору №500221281 від 08.08.2011 року є недійсними; крім того відповідачем не було письмово погоджено з позивачем позовну давність за спорами, оскільки, в матеріалах справи міститься три варіанти вказаних умов, з якими не було ознайомлено позивача, суд вважав за необхідне розтлумачити кредитний договір, щодо строку позовної давності; щодо позовних вимог в частині визнання кредитного договору недійсним та застосування правових наслідків недійсності кредитного договору, суд першої інстанції прийшов до висновку про відмову в їх задоволенні, оскільки, було встановлено, що при укладенні кредитного договору сторонами додержано вимог, необхідних для чинності цього правочину і передбачених Цивільним кодексом України та Законом України «Про захист прав споживачів», про що свідчать підписи позивача, крім того, скасування пунктів договору не є підставою для скасування договору в цілому.

Апеляційний суд погоджується з тами висновком суду першої інстанції, вважає його законним та обґрунтованим.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 8 серпня 2011 року між сторонами укладено кредитний договір №500221281, відповідно до умов якого позичальнику надані кредитні кошти у сумі 59 000 грн. на строк по 09 серпня 2016 року. В свою чергу ОСОБА_4 зобов'язався повернути кредитні кошти, сплатити проценти за їх користуванням у розмірі 17% річних, комісійну винагороду за послуги &q?ат;Альфа-Сервіс&quта; за кожен місяць користування кредитом та сплачувати штрафні санкції за повне або часткове прострочення повернення кредиту та/або сплати процентів за користування ним та/або комісій.

Відповідно до п.1 договору, він складається з двох розділів, Розділ №1 &q?ов;Базові умови кредитування» та Розділ №2 «Загальні умови кредитування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк», які нероздільно пов'язані між собою та складають єдиний документ, включаючи всі додатки до нього, які складають невід'ємну частину цього договору.

Пунктом 6 договору зазначено, що підписанням цього договору позичальник підтверджує, що він попередньо ознайомлений у письмовій формі з умовами надання кредиту, в тому числі вартістю кредиту, його особливостями, перевагами та недоліками, інформацією про сукупну вартість кредиту з урахуванням реальної процентної ставки та значення абсолютного подорожчання кредиту, вартості та предметів супутніх послуг, а також будь-якою іншою інформацією, надання якої вимагає чинне в Україні законодавство, в тому числі інформацією надання якої передбачене нормами Закону України «Про захист прав споживачів» та нормативними актами НБУ, які йому роз'ясненні, зрозумілі, не потребують додаткового тлумачення та з якими він цілком згодний, що він отримав свій примірник цього договору, що складається з першого та другого розділів та додатків до нього в дату його укладання; що він в письмовій формі ознайомлений з загальними умовами кредитування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк», які оприлюднені на інтернет-сторінці банку за електронною адресою: www.alfabank.com.ua та які йому роз'ясненні, зрозумілі та з якими він цілком згодний.

Відповідно до п.7 договору, договір вважається укладеним та набуває чинності з моменту підписання сторонами розділу 1 цього договору та скріплення печаткою банку. Інші аркуші не потребують додаткового (окремого) проставляння підписів сторін. Цей договір складено українською мовою в двох примірниках, кожен з яких має однакову юридичну силу по одному для кожної із сторін.

Згідно п.8.3 договору, з метою уникнення будь-яких непорозумінь, на кожному аркуші договору міститься логотип банку. Саме аркуші з логотипом банку вважаються такими, що дійсно є елементами цього договору.

Відповідно до п.2.6 договору встановлено порядок повернення кредиту, сплати процентів за його користування та інших платежів за цим договором, а саме: платежі з повернення кредиту, сплати процентів за його користування та інші платежі здійснюються щомісячно, рівними частинами у сумах та терміни, визначених цим договором.

Відповідно до п.2.7 договору встановлено сукупну вартість кредиту, яка визначена в додатку №1 та є невід'ємною його частиною.

Відповідно до п.2.8 договору визначено, що комісійна винагорода за послуги «Альфа-Сервіс» становить 600 грн. за кожний місяць користування кредитом по дату остаточного повернення кредиту, зазначену в п.2.3 (додається за необхідності, у разі виявлення позичальником бажання користуватись відповідним пакетом послуг «Альфа- Сервіс»).

Графою 5.4 Додатку №1 до договору «Графіку платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості усіх супутніх послуг» банком встановлений щомісячний платіж позивача, до складу якого входить сума «за надані супутні послуги» в сумі 600 грн.

Проте, судом не встановлено обставини виявлення позивачем бажання користування послугою «Альфа-Сервіс», а також не зазначено про складові цих послуг, у зв'язку із чим суд дійшов висновку про несправедливість пунктів 2.6, 2.7, 2.8 кредитного договору.

Суд також дійшов висновку, що в порушення ст.207 ЦК України не дотримано вимоги про письмову форму правочину Розділу 2, що не дає можливості встановити обсяг правовідносин сторін.

Окрім того, судом установлено, що згідно трьох примірники Розділу 2 в п.24 сторони домовились про те, що позовна давність за спорами, що випливають із договору, включаючи, але не обмежуючись, відшкодуванням збитків, сплати неустойок (штрафів) тощо, становить 50 років в одному з примірників, а в іншому 3 роки. Оскільки не дотримано письмової форми правочину, то суд дійшов висновку, що позовна давність має становити 3 роки, а спеціальна позовна давність щодо вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) - 1 рік.

Згідно з частиною 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 2 статті 6 ЦК України передбачено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Тобто, метою договору є забезпечення фіксування тих умов, на які сторони погоджуються для врегулювання своїх взаємних прав і обов'язків щодо обраного ними кола відносин.

Умови договору та спосіб його вчинення можуть бути визначені сторонами з урахуванням вимог законодавства та із дозволеним відступом від нього, або на таких саме принципах запропоновані однією із сторін.

Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами кредитного договору, відповідно до змісту ч.1 ст.638 та ст.1054 ЦК України, є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін.

Так, між сторонами правовідносини виникли внаслідок приєднання однієї сторони до умов іншої. Про ознайомлення із запропонованими умовами відповідач ознайомився та погодився, про що розписався у кредитному договорі, що містить Розділ 1. Таке приєднання відповідачем вчинено у письмовій формі, що ґрунтується на положеннях ст.634 ЦК України.

Оформлення договірних відносин, у разі виконання спору, повинно забезпечувати рівні можливості для сторін доводити факт укладення договору на тих чи інших умовах. Обравши спосіб, відповідно до якого клієнт ПАТ &q?аї;Альфа-Банк&qu ; лише вказує, що він ознайомився з умовами, які викладені окремо, зокрема на веб-сторінці банку в мережі Інтернет, та можуть змінюватися, банк, тим самим, добровільно допустив ризик доведення своїх вимог та факту належної обізнаності клієнта банку із умовами, на яких відбувається кредитування, а відтак і переконливості своїх доводів перед судом.

Частина 8 ст.11 Закону України &q?ьн;Про захист прав споживачів&q?їх; встановлює, що нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача.

Договір, який містить відсилання до інших документів, які відсутні у всіх сторін правочину та не засвідчені ними як підтвердження існуючих прав та обов'язків, слід розглядати таким, що не має чітких положень, а відтак, оскільки не можливо установити їх зміст, на який сторони погодились, то вони не можуть застосовуватися.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд погоджується з вимогами в частині, що стосуються Розділу 2.

Апеляційний суд також погоджується в висновками в частині комісійної винагороди. Відповідно до умов Розділу 1 обов'язок з її сплати виникає за наявності згоди позичальника, наявність якої відповідачем не доведена.

Апеляційна скарга не містить переконливих доводів, які б давали можливість поставити під сумнів правильність висновків рішення суду першої інстанції та колегією судів таких підстав також не установлено.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права На підставі викладеного та керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20 лютого 2018 року залишити без змін, а апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства &quRo;АЛЬФА-БАНК&qu&n;, подану його представником Давидюк Іриною Андріївною- без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом 30 днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12.11 2018 року.

Суддя-доповідач

Судді: