22-ц/775/133/2018(м)
Головуючий в 1 інстанції Подліпенець Є.О.
Доповідач Лопатіна М.Ю.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

07 лютого 2018 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Лопатіної М.Ю.,

суддів Биліни Т.І., Мироненко І.П.,

при секретарі Зал Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» про заміну стягувача по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» на ухвалу Володарського районного суду Донецької області від 26 грудня 2017 року,

в с т а н о в и в :

20 грудня 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» (далі: ТОВ «ФК Довіра та гарантія» ) звернулось до суду з вищезазначеною заявою, в обґрунтування якої зазначало, що рішенням Володарського районного суду Донецької області від 08 липня 2013 року позов Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (далі: ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 12 червня 2008 року задоволено, з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» стягнуто заборгованість за договором кредиту в сумі 831 493, 48 грн. та судовий збір в розмірі 3 356, 35 грн.

17 червня 2016 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та Публічним акціонерним товариством «Вектор Банк» (далі: ПАТ «Вектор Банк» ) укладено договір про відступлення права вимоги № 114/21, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 014/07-155/147 від 12 червня 2008 року, укладеним між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2, перейшло до ПАТ «Вектор Банк».

В той же день 17 червня 2016 року ПАТ «Вектор Банк» уклало з ТОВ «ФК Довіра та гарантія» аналогічний договір № 265/ФК-16, за яким право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та гарантія».

Заявник просив замінити стягувача у цивільній справі № 222/624/13-ц від 08 липня 2013 року, а саме ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на його правонаступника - ТОВ «ФК «Довіра та гарантія».

Ухвалою Володарського районного суду Донецької області від 26 грудня 2017 року відмовлено у відкритті провадження за заявою ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» про заміну стягувача.

Заявник не погодився з таким судовим рішенням та подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив ухвалу суду про відмову у відкритті провадження за заявою скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» зазначило, що місцевий суд помилково застосував норми Цивільного процесуального кодексу України, які стосуються вирішення судом питання щодо відкриття провадження у справі, оскільки заява про заміну сторони у виконавчому провадженні за своєю правовою природою не є позовною заявою. Крім того, суд першої інстанції не врахував, що ст. 186 ЦПК України передбачає відмову у відкритті провадження у справі за наявності ухвали суду про закриття провадження у справі, а такого процесуального документу за результатами розгляду заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні судом не постановлювалось.

Сторони у судове засідання апеляційного суду не з'явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Згідно листа, ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» просило справу розглянути у відсутність його представника, апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу суду про відмову у відкритті провадження у справі скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

За ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 6 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У відповідності до ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відмовляючи у відкритті провадження за заявою ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» про заміну стягувача, суд першої інстанції виходив з того, що аналогічна заява вже була розглянута судом і ухвала суду, постановлена за результатами її розгляду, набрала законної сили.

При цьому місцевий суд дійшов висновку про те, що оскільки питання щодо вчинення судом процесуальних дій при надходженні заяви про заміну стягувача, за умови, що таку заяву вже судом було розглянуто та судове рішення з цього приводу набрало законної сили, нормами ЦПК України не врегульовано, є підстави для застосування аналогії закону, що передбачено ч. 9 ст. 10 ЦПК України.

Проте з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна з наступних підстав.

Судовий розгляд справи, як правило, закінчується ухваленням рішення суду. Згідно ст. 129-1 Конституції, судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до пункту 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі "Ромашов проти України" від 27 липня 2004 року "пункт 1 статті 6 § 1 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо будь-яких його цивільних прав та обов'язків. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "суду", «затримка у виконанні рішення може бути виправдана за виняткових обставин. Але затримка не повинна бути такою, що позбавляє сутності право, яке захищається пунктом 1 статті 6 Конвенції».

Процесуальні питання, пов'язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, у відповідності до положень Розділу VI ЦПК України.

До таких питань належить, зокрема, заміна сторони виконавчого провадження.

За вимогами ч.1-3 ст. 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб.

Виконання рішення, ухвали суду є невід'ємною частиною судового процесу, нове провадження за заявою, поданням щодо виконання судового рішення не відкривається.

З урахуванням наведеного, місцевий суд при надходженні заяви ТОВ «ФК Довіра та гарантія» помилково вирішував питання щодо відкриття провадження за заявою.

При цьому суд не врахував те, що застосування аналогії закону зумовлене насамперед такими двома обставинами: установленою законом забороною відмови у правосудді і потребою вирішення справи про не передбачені правом суспільні відносини з метою юридичного захисту прав, свобод та інтересів осіб та неможливістю швидкого врегулювання суспільних відносин, не регламентованих правом, шляхом внесення необхідних змін і доповнень до чинного права або видання нового нормативно-правового акту.

По даній справі, суд необґрунтовано застосував аналогію закону з метою відмови у розгляді заяви про заміну стягувача, тим самим фактично позбавив заявника права на справедливий судовий розгляд, що є порушенням вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З урахуванням викладеного, ухвалу суду першої інстанцій не можна вважати законною та обґрунтованою, тому, на підставі п. 6 ст. 374 ЦПК України, вона підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381- 382 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» задовольнити.

Ухвалу Володарського районного суду Донецької області від 26 грудня 2017 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді: