Справа №463/4826/17
Провадження №2/463/681/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2018 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Леньо С. І.

з участю секретаря Станько Р.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом Кредитної спілки «Орізон» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в:

Позивач КС «Орізон» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договірним зобовязанням на суму 4 815,46 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач покликається на те, що 27.05.2009р. сторони уклали кредитний договір, згідно якого відповідач отримав кредит в сумі 5000 грн. на термін 6 місяців із сплатою за користування кредитним коштами 60 % річних від суми залишку за кожен день користування кредитом. Внаслідок невиконання відповідачем грошового зобовязання за таким договором, рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 09.11.2011р. заборгованість в розмірі 10 350,68 грн. стягнуто в примусовому порядку, з яких 5000 грн. тіло кредиту, 5350,68 грн. відсотки за користування кредитними коштами. Крім того, внаслідок подальшого невиконання грошових зобовязань, рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 13.02.2014р. з відповідача стягнуто 4051,81 грн. відсотків за користування кредитом, обрахованих за період з 10.03.2011р. по 15.05.2012р., три відсотки річних внаслідок порушення грошового зобовязання в розмірі 698,63 грн., обраховані за період з 27.05.2009р. по 20.01.2014р. та інфляційні втрати в розмірі 952,36 грн. за період з 01.06.2009р. по 30.11.2013р. Незважаючи на це, відповідач повністю погасив заборгованість лише 05.10.2015р., внаслідок чого зобовязаний сплатити відсотки за користування кредитними коштами за період з 25.07.2012р. по 30.04.2014р. в розмірі 4815,46 грн. Відповідна вимога про необхідність оплати таких коштів відповідачем проігнорована, у звязку з чим дану суму боргу просить стягнути в примусовому порядку.

У судове засідання повноважний представник позивача не зявився, скерував до суду заяву в якій просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує повністю та не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не зявилась повторно, хоча належним чином була повідомлена про дату, час і місце судового засідання, причин неявки не повідомила. Зі згоди позивача та на підставі наявних у справі даних і доказів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.

Розглянувши позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, наявні у справі докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 27.05.2009р. сторони уклали кредитний договір, згідно якого відповідач отримав кредит в сумі 5000 грн. на термін 6 місяців із сплатою за користування кредитним коштами 60 % річних від суми залишку за кожен день користування кредитом. (а.с.3-4).

У звязку з невиконанням відповідачем грошового зобовязання, рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 09.11.2011р. (а.с.9) з останньої стягнуто на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 10 350,68 грн., з яких 5000 грн. тіло кредиту, 5350,68 грн. відсотки за користування кредитними коштами

Крім того, рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 13.02.2014р. (а.с.10-11) з відповідача на користь позивача стягнуто 4051,81 грн. відсотків за користування кредитом, обрахованих за період з 10.03.2011р. по 15.05.2012р., три відсотки річних внаслідок порушення грошового зобовязання в розмірі 698,63 грн., обраховані за період з 27.05.2009р. по 20.01.2014р. та інфляційні втрати в розмірі 952,36 грн. за період з 01.06.2009р. по 30.11.2013р.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно із статтею 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається.

У статті 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Системно-правовий аналіз положень ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України дає підстави для висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач повністю погасила заборгованість за кредитним договором 05.10.2015р.

Згідно розрахунку заборгованості, який прийнятий судом як такий, що зроблений фахово у відповідності до умов договору та вимог чинного законодавства, оскільки в такому виключено період нарахування інфляційних втрат та трьох відсотків річних, стягнутих за рішенням суду від 09.11.2011р., а нарахування відсотків та матеріальних збитків проводиться виходячи з суми боргу, яка встановлена рішенням суду в розмірі 5000 грн. (а.с.12), за період з 25.07.2012р. по 30.04.2014р. залишок нарахованих та несплачених відсотків становить 4815,46 грн.

Таким чином, суд приходить до висновку, що у звязку з невиконанням зобовязань за договором, суму боргу яку просить стягнути позивач у розмірі 4815,46 грн. слід стягнути з відповідача в судовому порядку.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України, оскільки ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 12.10.2017р. (а.с.33) позивачу відстрочено сплату судового збору в розмірі 1600 грн. до ухвалення судового рішення по справі, враховуючи, що позовні вимоги судом визнаються обґрунтованими, такий судовий збір належить стягнути з відповідача безпосередньо в дохід держави, що відповідає положенням ч. 2 ст. 136 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 12,81,82,141,223,263-265,268,280-282ЦПК України, ст.ст. 3, 11, 15, 16, 207, 509, 525, 526, 598, 599, 611, 625, 629, 1048-1050, 1054 ЦК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (25.11.1957р.н., м. Львів, вул. Погулянка, 43/4, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Кредитної спілки «Орізон» (Львівська обл., Бродівський район, смт. Підкамінь, вул. Незалежності, 60,, р/р 17 в ОПЕР в філії Львівське обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України», МФО 325796) заборгованість за кредитним договором № 201 від 27.05.2009 року в розмірі 4815,46 грн. (чотири тисячі вісімсот пятнадцять грн. сорок шість коп.).

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 1600 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст. ст. 354, 355, пп.15.5 п. 15 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя: Леньо С. І.