РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2018

м.Харків

Справа № 639/3809/18

провадження 2/639/1647/18

Жовтневий районний суд м.Харкова

у складі: головуючого - судді Єрмоленко В.Б.

за участю секретаря-Тущенко Т.В.

Учасники справи:

позивач- Батова В.А.

розглянувши у підготовчому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, 3 особа-ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до сестри ОСОБА_2, племінниці ОСОБА_3, 3 особа- ОСОБА_5. про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням в АДРЕСА_1.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.05.2015 р. вона є власником 4/8 часток житлового будинку, в якому зареєстровані позивач, її неповнолітні діти, мати-3 особа, а також відповідачі. У 2013 р. сестра з племінницею виїхали на постійне місце проживання до іншої державі, мають постійну реєстрацію, роботу в Росії, там мешкає чоловік ОСОБА_2 та батько ОСОБА_3 У зв'язку з тим, що відповідачі працюють, вони не мають можливості приїхати для того, щоб самостійно знятися з реєстраційного обліку.

В судовому засіданні позивач підтримала свої вимоги, просила їх задовольнити, надавши заяви відповідачів з поштовим конвертом, відправленим з Воронезької області.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 направили заяви, адресовані суду, про можливість розгляду справи за їх відсутністю, проти позову не заперечують, просять зняти їх з реєстрації через постійне проживання в Росії, додавши копії паспортів.

Ухвалою суду від 08.08.2018 року провадження у справі було відкрито та призначено підготовче судове засідання.

За клопотанням позивача ОСОБА_1 до участі у справі залучена ОСОБА_5 в якості 3 особи, яка не заявляє самостійних позовних вимог.

3 особа-ОСОБА_5., яка проживає і зареєстрована в житловому будинку, надала заяву про можливість розгляду справи без її участі, підтверджує факт не проживання дочки ОСОБА_2 і онучки ОСОБА_3

Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження, суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та надані докази, приходить до наступного.

Власником 4/8 частин житлового будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 р., виданого державним нотаріусом П'ятої Харківської державної нотаріальної контори 06.05.2015 р.

В будинку жилою пл. 22,5 кв.м.зареєстровані відповідно до довідки про склад сім'ї від 06.07.2018 р. ОСОБА_1, неповнолітні діти ОСОБА_7 і ОСОБА_8, мати ОСОБА_5, сестра ОСОБА_2, племінниця ОСОБА_3

З 2013 р. відповідачі не проживають в будинку, тому як виїхали на постійне місце проживання до Росії, де мешкає чоловік ОСОБА_2

Як випливає з довідки ТОВ УК «Будтехніка» від 22.06.2018 р., яке розташоване у м.Воронеж, ОСОБА_3 з батьками ОСОБА_9, ОСОБА_2, братом ОСОБА_10 проживають та зареєстровані АДРЕСА_2.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 р. відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 , 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно положень ст. 317 і ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до частини 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 386 ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

При цьому згідно зі статтею 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном.

Як вбачається з роз'яснень, що містяться в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ 07.02.2014 № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК. З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Оскільки відповідачі не є членами сім'ї власника житла, без поважних причин не проживають понад один рік, такий факт не заперечується відповідача суд вважає, що є підстави для визнання відповідачів такими, що втратили право користування спірною жилою площею зі зняттям їх з реєстраційного обліку.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 12, 19, 81, 259, 264, 265, 200 ЦПК України, ст.ст. 16, 319, 383, 391, 405 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, 3 особа-ОСОБА_5 -задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3 такими, що втратили право користування жилим приміщенням в будинку АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони: Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 р. н. ( ІПН НОМЕР_1, прож.АДРЕСА_1).

Відповідачі: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 р. н. (НОМЕР_2, виданий Жовтневим РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 22.10.1996 р., зареєстрована АДРЕСА_1). ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6 р. н. ( НОМЕР_3, виданий Жовтневим РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 24.06.2009 р., зареєстрована АДРЕСА_1).

3 особа-ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 р. н. ( НОМЕР_4, виданий Жовтневим РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 16.07.2008 р. прож.АДРЕСА_1).

Повний текст рішення складений 09.11.2018.

СУДДЯ -