Справа № 466/9001/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

1 лютого 2018 року Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого - судді Білінської Г.Б.

при секретарі Пірко Д.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи ОСОБА_3, ЛКП «Янів-405» про відшкодування вартості відновлювального ремонту,

установив:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом, у якому просить стягнути з ОСОБА_2 вартість відновлювального ремонту приміщення мезоніну за адресою м.Львів,вул. Клепарівська 21 в розмірі 50250 грн. та понесені судові витрати.

В обгрунтування вимог покликається на те, що ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 є співвласниками кв.3 на вул. Клепарівській 21 у м.Львові. У 2009 році з метою приєднання до квартири приміщення мезоніну, облаштували приміщення під літ. 3-15, 3-16,3-17. При цьому за власний рахунок ними були виконані певні роботи - стіни утеплені та обшиті плитами гіпсокартону, влаштовані перегородки, дверні блоки, вимуруваний камін, встановлені радіатори, облаштовані умивальник та туалет, приміщення електрофіковано, покладений лінолеум на підлогу та здійснені інші роботи, тобто приміщення обладнаі під житло. Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 03.11.2011 р. позивачів було зобов»зано демонтувати самовільно встановлені двері у вказані приміщення та встановлені перегородки між приміщеннями. Рішення суду виконане 13.05.2013 р. державним виконавцем. Після цього , 02.12.2014 р. ОСОБА_2 разом із незнайомими особами у приміщенні мезоніну все ,що було позивачами облаштовано, зруйнував, знищив і викинув . Вартість відновлювального ремонту у вказаному приміщенні згідно висновку експерта становить 50250 грн. , які просить стягнути з відповідача. Окрім цього просить стягнути суму сплаченого судового збору і вартість проведеної експертизи.

У судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали та дали пояснення ,аналогічні змісту позову .

Відповідач вимоги заперечив та пояснив, що приміщення мезоніну позивачкою було зайнято самовільно , на виконання рішення суду працівниками ДВС та ЛКП були ліквідовані двері та перегородки . Він у цьому участі не приймав і жодної шкоди знищенням майна позивачці не заподіював.

Заслухавши доводи сторін, пояснення свідків, вивчивши надані сторонами письмові докази, суд прийшов до переконання, що позов до задоволення не підлягає з наступних мотивів.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на квартиру № 59470 від 30.11.2001 року позивачці та членам її сім»ї належить квартира №3 що на вул. Клепарівській 21 у м.Львові, загальною площею 98,60 кв.м

З метою збільшення площі квартири позивачка та співвласники квартири самовільно зробили перепланування квартири шляхом розширення її за рахунок приміщень мезоніну, при цьому провівши роботи по реконструкції та ремонтні роботи.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 03.11.2011 р., залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області , задоволено позов ОСОБА_2 та зобов»язано ОСОБА_1, ОСОБА_3 демонтувати самовільно встановлені двері та перегородку у приміщенні мезоніну, зобов»язано останніх не чинити перешкод в користуванні горищем.

На виконання рішення суду державним виконавцем Шевченківського ВДВС ЛМУЮ 13.05.2013 р. складено ОСОБА_6 про демонтаж самовільно встановлених дверей, перегородки у приміщенні мезоніну у будинку 21 на вул. Клепарівській у м. Львові.

Свідки ОСОБА_7Б, ОСОБА_8, ОСОБА_9 у судовому засіданні ствердили , що були очевидцями виконання рішення суду працівниками виконавчої служби, якими були залучені і працівники ЛКП і дільничний інспектор Шевченківського РП. Вказаними особами звільнялось самовільно захоплене та реконструйоване приміщення горища у будинку на вул. Клепарівській 21 . Були демонтовані двері, перегородки, умивальник і туалет, зняті батареї, які забрав родич позивачки . Все це виносили на подвір»я. При цьому ніякі дії ОСОБА_2 не вчиняв, лише був присутній . А у грудні 2014 року взагалі нічого не відбувалось в цих приміщеннях, лише могли виносити сміття, яке зібралось після виконання рішення суду.

Свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_6 суду пояснили, що були очевидцями того, як ОСОБА_2 02.12.2014 р. все розбивав у приміщенні мезоніну та знищував майно ОСОБА_1 ,зокрема розбивав плитку, зривав панелі на стінах ,зривав вагонку та гіпсові панелі зі стелі.

Із висновку експертизи будівельно-технічного дослідження від 15.09.2015 р. ,виконаного на замовлення ОСОБА_1, вбачається ,що перед експертами було поставлено питання - яка вартість відновлювального ремонту приміщень мезоніну внаслідок демонтажу, здійсненого поза рішенням суду. Експертом проводилось дослідження в межах заявленого питання, визначена сума вартості відновлювального ремонту 50250 грн. При цьому в експертизі зазначено , які саме роботи слід провести для відновлення ремонту у приміщенні мезоніну, щоб відновити стан ,який існував після виконання рішення суду. На дослідження експерту наданий ряд документів, серед яких ,зокрема, рішення суду; акт виконання рішення суду державним виконавцем експерту не надавався.

Ст. 1066 ЦК України передбачає ,що шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Позивачка просить відшкодувати вартість відновлювального ремонту приміщення мезоніну, яке було самовільно нею зайняте та реконструйоване, після чого певні елементи реконструкції демонтовані на виконання рішення суду державним виконавцем .

Вартість відновлювального ремонту включає вартість матеріалів та робіт для приведення приміщення в попередній стан , а не вартість пошкодженого майна позивачки. Приміщення мезоніну у будинку №21 на вул. Клепарівській перебуває у спільному користуванні всіх мешканців будинку, а відтак, не може приводитись в попередній стан - стан житлового приміщення для користування позивачкою.

Питання саме щодо суми майнової шкоди, спричиненої позивачці пошкодженням її майна перед експертом позивачка не ставила і таке ним не досліджувалось.

У судовому засіданні клопотань про призначення експертизи на предмет визначення майнової шкоди ,заподіяної пошкодженням майна позивачки ,сторонами не заявлялось. Доказів ,які б підтверджували суму майнової шкоди, заподіяної позивачці саме 02.12.2014 р. суду не надано.

Окрім цього , не надано доказів, у якому стані знаходилось спірне приміщення та майно в ньому після виконання рішення суду 13.05.2013 р. до проведення експертного дослідження - до 15.09.2015 р. , хто мав доступ до цього приміщення.

Доказів того, у якому стані перебувало майно позивачки ,що знаходилось у приміщенні мезоніну в період з 13.05.2013 р. до 02.12.2014 р. - дня знищення майна, на яке посилається позивачка суду також не надано.

Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Відповідно до ст.12 ЦПК України кожна сторона у цивільному процесі повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відтак, оцінюючи зібрані у справі докази, суд вважає ,що позовні вимоги ОСОБА_1 не доведені ,а тому до задоволення не підлягають.

Керуючись ст.ст. 12,81,263-265 ЦПК України, ст.1066 ЦК України ,суд

в и р і ш и в :

у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи ОСОБА_3, ЛКП «Янів-405» про відшкодування вартості відновлювального ремонту відмовити за недоведеністю позовних вимог.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів.

Суддя ОСОБА_11