Справа № 183/6648/17
№ 2/183/1229/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2018 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:

головуючої судді Сороки О.В.,

секретаря Демяненка Р.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження в залі Новомосковського міськрайонного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визначення частки у спільній сумісній власності,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4, в якому просить визначити частки співвласників у спільному сумісному майні квартирі АДРЕСА_1 - рівними, тобто по ? частці вказаної квартири кожному, а також визначити його частку у спільному сумісному майні зазначеної квартири, яка належить йому на підставі свідоцтво про право на спадщину за законом.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, на підставі свідоцтва про право власності на житло співвласниками квартири АДРЕСА_2 (Радянська) в м. Новомосковську Дніпропетровської області являються ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_4. Після смерті дружини ОСОБА_5, позивач успадкував її частку у праві спільної сумісної власності на вищезазначену квартиру, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. Однак частка кожного співвласника не визначена, що ускладнює розпорядження та володіння майном та є перешкодою у здійсненні договору дарування, тому позивач просить визначити частки співвласників рівними, тобто по 1/4 частці кожному.

Позивач в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, згідно якої позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти винесення заочного рішення.

Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, а тому у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд з погодження позивача, провів заочний розгляд справи.

Згідно з ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого 10 лютого 1995 року Новомосковською міською радою, ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на праві приватної спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_3 (а.с. 6).

Частку у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_3 після смерті ОСОБА_5, померлої 09 лютого 2009 року, успадкував позивач по справі, про що свідчить свідоцтво про право на спадщину за законом ВРХ №386736, посвідчене 09 жовтня 2012 року державним нотаріусом Новомосковської держаної нотаріальної контори ОСОБА_6, зареєстровано в реєстрі за № 1-2671, яке також зареєстровано в реєстрі речових прав 31.10.2012 року, реєстраційний номер 37770954 (а.с.12,13).

У відповідності до ч.1 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб, належить їм на праві спільної власності. Тільки з визначенням часток кожного із співвласників, виникає право спільної часткової власності, у відповідності до вимог ст. 356 ЦК України.

Право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, належить співвласнику, відповідно до вимог ч.1 ст. 370 ЦК України.

У відповідності до ч. 2 ст. 370 та ч.2 ст. 372 ЦК України, у разі виділення частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено договором.

В судовому засіданні наявність іншого договору щодо спірного майна не встановлено, підстав для зменшення або збільшення частки кожного співвласника також не знайдено.

При цьому суду в достатній мірі наведено необхідність визначення часток саме в судовому порядку, оскільки добровільної згоди на припинення одного виду власності (спільної сумісної) та набуття іншого виду власності (спільної часткової) сторони не досягли.

Таким чино суду доведено, що частки кожного зі співвласників квартири АДРЕСА_4 (Радянській) в м. Новомосковську Дніпропетровської області, на момент її приватизації, були рівними, тобто кожен зі співвласників, зазначений у свідоцтві про право власності на житло, видане 10 лютого 1995 року Новомосковською міською радою, набув право власності на ? частку зазначеної квартири .

Вимоги ст. 364 ЦК України передбачають право співвласника самостійно розпоряджатися своєю часткою у спільній частковій власності.

Ст. 328 ЦК України передбачене набуття права власності на підставах, не заборонених законом.

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Суд вважає за необхідне визначити частки співвласників квартири АДРЕСА_1 та відповідно визначити, що частка у праві спільної сумісної власності на квартиру, успадкована після смерті ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про спадщину ОСОБА_1 є ? . При цьому сам позивач, являючись співвласником квартири, також вважається таким, що набув право власності на ? частку квартири АДРЕСА_5 (Радянській) в м.Новомосковську.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 12, 76, 81, 89, 223, 263, 265, 280 ЦПК України, ст.ст. 328, 370, 372, 328 ЦК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визначення частки у спільній сумісній власності задовольнити.

Визначити частку співвласника ОСОБА_1 у спільному сумісному майні квартирі АДРЕСА_1, яка належить йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом ВРХ №386736 від 09.10.2012 року, у розмірі ? частки.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частку квартири АДРЕСА_6, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, померлої 09 лютого 2009 року.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Сорока О.В.