АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2018 року м.Харків

Справа № Справа № 629/3063/17

Провадження № 22-ц/790/1916/18

Апеляційний суд Харківської області в складі:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Маміної О.В.,

ОСОБА_1,

Учасники справи :

Позивач: Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»

Відповідач: ОСОБА_2

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні суду в м. Харкові цивільну справу

за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 9 січня 2018 року ухваленого під головуванням судді Мішуровської С.Т.

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості.

Позов мотивований тим, що 31.03.2011 року ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 уклали кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 2600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач належним чином не виконувала взяті на себе зобовязання за Договором, в результаті чого станом на 31.07.2017 року виникла заборгованість 51840,54 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 2596,59 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 42449,24 грн., заборгованості за пенею та комісією - 3849,92 грн., а також штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процента складова) - 2444,79 грн.

Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 9 січня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що у звязку з пропуском позивачем строку позовної давності відсутні підстави для задоволення позову та стягнення з відповідача заборгованості на користь позивача.

Не погоджуючись з рішенням суду з апеляційною скаргою звернувся позивач і просить рішення скасувати і ухвалити нове про задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції порушив норми матеріального права і не врахував вимоги ЦК щодо обов»язковості виконання договору і що зобов»язання припиняється лише виконанням.

Вважає, що позовна давність не була пропущена, з позовом банк звернувся 21 серпня 2017 року і позовну давніть слід рахувати по кожному щомісячному платежу. Стосовно нарахованих процентів строк позовної давності не сплинув і вони підлягають стягненню за період з 21 серпня 2014 року по 21 серпня 2017 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно кредитного договору № б/н від 31.03.2011 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк», та відповідачем ОСОБА_2, остання отримала кредит в національної валюті України гривні у розмірі 2600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України).

Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів.

Відповідач свої зобов»язання не виконувала надежним чином, у зв»язку з чим виникла заборгованість.

На спростування доводів апеляційної скарги слід зазначити про таке.

Відповідно до ч.1 ст.261 ЦПК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст.256 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Із розрахунку заборгованості по кредитному договору № б/н від 31.03.2011 вбачається, що останній платіж в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором по тілу відбувся 14.06.2014 в сумі 99,67 грн. , а по процентах 26.03.2014 в сумі 2,86 грн. (а.с.4-5).

Позивач звернувся до суду 21.08.2017 року.

Суд правильно вважав початком перебігу строку позовної давності день останнього платежу на погашення заборгованості.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Отже, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Перевіривши розрахунок, судовою колегією встановлено, що сума заборгованості яку просить стягнути позивач в повному обсязі виникла ще на час останнього платежу в червні 2014 року, тобто періодичні щомісячні платежі відображені сумарно шляхом збільшення кожного місяця на попередній платіж . Сума заборгованості по тілу кредиту 2416,66 грн не змінювалась з травня 2014 року.

Сума просрочки по кредиту виникла з березня 2014 року в сумі 179,93 грн і також не змінювалась з травня 2014 року.

Тому, аргументи позивача, викладені в письмових поясненнях про строки дії картки до листопада 2016 року та до вересня 2015 року, не простовують висновків суду про сплив позовної давності.

Доводи позивача про необхідність стягнення заборгованості по процентах не грунтуються на законі, оскільки згідно ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

З огляду на це, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги, оскільки рішення суду першої інстанції є законне та обґрунтоване.

Суд оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв»язок доказів у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вважає, що суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Згідно ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390, 391 ЦПК України суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - залишити без задоволення.

Рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 9 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

В силу ст.389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий С.С. Кругова

Судді О.В.Маміна

ОСОБА_1

Повний текст постанови

складено 15 березня 2018 року.