П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2018 року м. Київ

Справа № 22-1929 Головуючий у1-й інстанції - Вовк Є.І.

Унікальний № 753/9226/17 Доповідач - Пікуль А.А.

Апеляційний суд міста Києва. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

головуючого Пікуль А.А.

суддів Гаращенка Д.Р.

НевідомоїТ.О.

секретар Пузикова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Дарницького районного суду міста Києва від 28 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,-

в с т а н о в и л а:

У травні 2017 року ОСОБА_4 пред'явила в Дарницький районний суд м. Києва позов до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, зареєстрованого між сторонами 17 березня 2009 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис №467.

Позовні вимоги обґрунтувала тим, що спільне життя і збереження сім'ї стало неможливим через ускладнення і взаємовідносинах, через що з грудня 2016 року сторони остаточно припинили підтримувати шлюбні відносини, сім'я фактично розпалася та існує лише формально.

Заочним рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 28 серпня 2017 року позовні вимоги задоволено.

Суд розірвав шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, зареєстрований 17 березня 2009 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис №467, а також вирішив питання розподілу судових витрат між сторонами.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, просить рішення суду скасувати (а.с.55).

Відповідно до ч.6 ст. 147 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Підпунктом 8) п. 1 Розділу XIII " Перехідні положення" ЦПК України (в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017) установлено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

В суд апеляційної інстанції позивач не з'явилась, про місце та час апеляційного розгляду повідомлена належним чином. ОСОБА_4 подала до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просила розглядати справу за її відсутністю та відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду залишити без змін (а.с.69-74).

Суд ухвалив розглядати справу у відсутність осіб, які не з'явились, оскільки відповідно до положень ч.2 ст. 372 ЦПК неявка сторони, належним чином повідомленої про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

13 лютого 2018 року, у судовому засіданні, ОСОБА_3 заявив клопотання про надання строку для примирення.

Суд апеляційної інстанції відмовив у задоволені клопотання про надання строку для примирення, оскільки під час судового розгляду ОСОБА_3 підтвердив, що з грудня 2016 року відносини між подружжям погіршилися та шлюб носить формальний характер, спілкування між подружжям зводиться до виховання дітей та питань утримання майна. Крім того, відповідач підтвердив, що протягом більше ніж року він не вживав жодних заходів для примирення та відновлення шлюбних стосунків.

За таких обставин апеляційний суд прийшов до висновку, що у даному випадку надання строку на примирення є невиправданим заходом, адже більше ніж рік після розірвання подружніх стосунків подружжя, зокрема відповідач, не вжило жодних заходів до їх відновлення.

Заслухавши доповідь судді Пікуль А.А., пояснення ОСОБА_3, який підтримав подану ним апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги та розриваючи шлюб між сторонами, суд першої інстанції виходив з того, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися та подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам обох з них.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Елементом особистої свободи дружини та чоловіка є ініціювання розірвання шлюбу.

Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу (наявність вільної згоди) - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. Саме добровільність шлюбу не дає підстави для ототожнення шлюбу з "приватизацією" дружини або чоловіка.

У даному випадку в своєму відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_4 вказала, що нею прийняте обмірковане та остаточне рішення про розірвання даного шлюбу, а його продовження всупереч її волі буде порушенням прав позивача та суперечитиме її інтересам.

З огляду на викладене, висновки районного суду про наявність правових підстав для задоволення позову є обґрунтованими, судом правильно встановлено, що спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення.

Доводи апеляційної скарги про те, що сторони проживають однією сім'єю та ведуть спільне господарство, колегія суддів відхиляє як необґрунтовані, оскільки вказана обставина не відповідає дійсності, що підтвердив сам відповідач під час апеляційного розгляду.

Доводи апеляційної скарги щодо неналежного повідомлення відповідача про місце та час розгляду справи також відхиляються апеляційним судом, оскільки спростовуються наявним у матеріалах справи завіреним штемпелем поштового відділення та підписом начальника відділення зв'язку зворотним повідомленням про вручення ОСОБА_3 судової повістки 23 серпня 2017 року (а.с.24).

Крім того, доводи ОСОБА_3 про те, що суд першої інстанції в порушення норм права не вжив заходів щодо примирення апеляційний суд також відхиляє, оскільки розцінює їх як формальні, без реального наміру примиритися.

Як встановлено під час апеляційного розгляду справи, сторони не проживають однією сім'єю з грудня 2016 року, тобто понад один рік. За цей період відповідач не вживав жодних кроків до відновлення стосунків та примирення, що він підтвердив особисто під час апеляційного розгляду. Відповідно до положень ст. ст. 21, 24 СК України шлюб носить добровільний характер, ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, а примушування до шлюбу не допускається.

Таким чином, підстав для надання сторонам строку на примирення на стадії апеляційного розгляду немає.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що судом першої інстанції дана належна оцінка доводам сторін у сукупності з наданими сторонами доказами, висновки суду відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому підставдля скасування оскаржуваного рішення немає.

Керуючись ст. ст. 367-368, 374-375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Заочне рішення Дарницького районного суду міста Києва від 28 серпня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 15 лютого 2018 року.

Головуючий: А.А. Пікуль

Судді: Д.Р. Гаращенко

Т.О. Невідома