Провадження №22-ц/772/299/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Жмудь О. О.
Доповідач :Зайцев А. Ю.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2018 рокуСправа № 127/8353/17м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області у складі:

Головуючого судді : Зайцева А.Ю.,

суддів : Панасюка О.С., Шемети Т.М.,

за участю секретаря судового засідання : Куленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 13.12.2017 року в складі судді Жмудя О.О., -

в с т а н о в и в :

У квітні 2017 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося у суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтувало тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 28.05.2012 року ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/ складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Однак, оскільки відповідачем допущено неналежне виконання зобов'язань, станом на 28.02.2017 року утворилася заборгованість в розмірі 28059,55 грн., яка складається з наступного: 2760,61 грн. - заборгованість за кредитом; 20586,58 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2900,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 1312,36 грн. - штраф (процентна складова).

На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає.

Виходячи з наведеного, положень ст. ст. 509, 525, 526, 527, 530, 598 ч. 1, 599, 610, 615 ч.2, 629, 1050, 1054 ЦК України, ПАТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути з ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 28059,55 грн. за кредитним договором № б/н від 28.05.2012 року, яка складається з наступного: 2760,61 грн. - заборгованість за кредитом; 20586,58 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2900,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 1312,36 грн. - штраф (процентна складова).

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 13.12.2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість по кредитному договору № б/н від 28.05.2012 року в загальній сумі 5099,19 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 2760,61 грн., заборгованість по процентах - 2095,76 грн., штраф - 242,82 грн. (процентна складова).

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Судовий збір в сумі 290,72 грн. компенсовано ПАТ КБ «Приватбанк» за рахунок держави. Судовий збір в сумі 1309,28 грн. залишено за ПАТ КБ «Приватбанк».

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що з відповідача підлягає стягненню заборгованість за кредиту в розмірі 2760,61 грн. Водночас, процентна ставка за користування кредитом була змінена банком в порядку, визначеному Умовами та правилами надання банківських послуг, а саме: з 1.09.2014 року до 34,80 %, а з 1.04.2015 року до 43,20%, однак в матеріалах справи відсутні докази щодо домовленості сторін з приводу такої зміни процентної ставки за користування кредитом, тому позивачем не правомірно змінювалась процентна ставка протягом усього періоду нарахування процентів, відтак до стягнення з відповідача на користь банку підлягають проценти за користування кредитом в розмірі 30,00 % річних за весь період, що було погоджено сторонами під час укладення договору. У зв'язку з чим, розмір заборгованості про процентам, що підлягає стягненню з відповідача станом на 28.02.2017 року за користування кредитом становить 2258,28 грн.

При цьому, суд також виходив з того, що розмір задоволених позовних вимог становить 4856,37 грн., тому процентна складова штрафу (5%), що підлягає задоволенню становитиме 242,82 грн..

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості по пені та комісії суд виходив з того, що з матеріалів справи не вбачається, що призначення комісії відбулося за вчинення дій, відмінних від дій, вказаних у п. 3.6 Постанови Правління НБУ від 10.05.2007 року № 168, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 25 травня 2007 року за № 541/13808, «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Окрім цього, із наданого позивачем розрахунку, не можливо встановити розмір нарахованої комісії та розмір нарахованої пені, оскільки нарахування комісії та пені за кредитним договором б/н від 28.05.2012 року здійснено в одній загальній колонці розрахунку заборгованості «сума комісії та пені (накопичувальним підсумком)»

Суд виходив з того, що позовні вимоги в частині стягнення 500,00 грн. штрафу згідно п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг у фіксованому розмірі також задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, а тому не може визначатися у твердій сумі.

ПАТ КБ «ПриватБанк», не погоджуючись із рішенням суду, подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на однобічність та неповноту судового розгляду, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду змінити, скасувавши його в частині незадоволених вимог щодо процентів. В іншій частині рішення просить залишити без змін.

Подана апеляційна скарга мотивована тим, що п. 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід'ємних частин Договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п.1.1.3.1.9 Умов та правил надання банківських послуг. Якщо протягом 7 днів Банк не одержав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що клієнт приймає нові умови. Право зміни розміру наданого на платіжну картку кредиту (кредитного ліміту) Банк залишає за собою в однобічному порядку, за власним рішенням Банку та без попереднього повідомлення клієнта.

Отже, виходячи з обізнаності відповідача з умовами та правилами і тарифами, які разом з заявою, підписаною позичальником складають кредитний договір від 28.05.2012 року, невиконання відповідачем передбаченого цим договором обов'язку отримувати виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам, не є підставою вважати, шо Банк не виконав свого обов'язку про повідомлення клієнта про зміну тарифів. Виписка про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам є каналом інформативного повідомлення клієнта, який офіційно передбачений умовами договору в якості обов'язкового. Застосування ПАТ КБ «ПриватБанк» інших засобів комунікації для передачі клієнту інформації зокрема про збільшення процентної ставки є правом Банку.

Інші учасники справи апеляційну скаргу та відзив на апеляційну скаргу до суду не подавали.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Згідно з ст. 213 ЦПК України (в редакції чинній на час ухвалення рішення суду), рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України (в редакції чинній на час ухвалення рішення суду), передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду відповідно до положень ст. 367 ЦПК України апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції рішення суду в частині вирішення позовної вимоги про стягнення процентів за користування кредитом та шрафу (процента складова) ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 367 ЦПК України є підставою для зміни рішення суду.

Судом першої інстанції установлено, що відповідно до договору б/н від 28.05.2012 року ОСОБА_2 отримала кредит у ПАТ КБ «ПриватБанк» у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/ складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві (а. с. 6-32).

Згідно розрахунку заборгованості за вищевказаним договором заборгованість відповідача станом на 28.02.2017 року становить 28059,55 грн., яка складається з наступного: 2760,61 грн. - заборгованість за кредитом; 20586,58 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2900,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 1312,36 грн. - штраф (процентна складова).

Висновок суду першої інстанції про те, що позивачем незаконно було збільшено в односторонньому порядку відсоткову ставку за договором б/н від 28.05.2012 року, апеляційний суд вважає обґрунтованим, оскільки таке збільшення відбулося в односторонньому порядку відповідно до п. 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг, який не відповідає ст.1056-1 ЦК України.

Зокрема, відповідно до п. 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачено право банку змінювати тарифи, а також інші умови обслуговування рахунків. При цьому, за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), банк зобов'язаний не менше ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці за картрахунком, згідно з п.1.1.3.1.9. Якщо протягом 7 днів банк не одержав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що клієнт приймає нові умови.

Інших положень, які надають право банку збільшувати процентну ставку за договором, регламентують умови та порядок такого збільшення, вказані Умови та правила надання банківських послуг не містять.

Колегія суддів не може погодитись з доводами позивача, що п. 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг є двосторонньою домовленістю сторін кредитного договору про право банку в односторонньому порядку збільшувати процентну ставку на свій розсуд.

Зокрема, відповідно до п. 3.5 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10.05.2007 року N 168 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 25.05.2007 року за N 541/13808, банки мають право змінювати процентну ставку за кредитом лише в разі настання події, не залежної від волі сторін договору, яка має безпосередній вплив на вартість кредитних ресурсів банку. Банки не мають права змінювати процентну ставку за кредитом у зв'язку з волевиявленням однієї із сторін (зміни кредитної політики банку).

Згідно з ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банкам забороняється в односторонньому порядку змінювати умови укладених з клієнтами договорів, зокрема, збільшувати розмір процентної ставки за кредитними договорами або зменшувати її розмір за договорами банківського вкладу (крім вкладу на вимогу), за винятком випадків, встановлених законом.

У документах, які у своїй сукупності складають укладений між сторонами кредитний договір, всупереч ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України, не визначено тип процентної ставки (фіксована або змінювана).

Згідно з ч. 3 ст. 1056-1 ЦК України фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Колегія суддів зауважує, що порядок застосування змінюваної процентної ставки визначений ч. 4-6 ст. 1056-1 ЦК України.

Зокрема, договором має бути врегульовано періодичність збільшення процентної ставки, умови і порядок такого збільшення, порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу, максимальний розмір збільшення процентної ставки. Повідомлення про збільшення відбувається письмово, не пізніше ніж за 15 днів до дати збільшення.

Як убачається, позивачем не було дотримано вказаних вимог закону при укладанні договору з відповідачем, а тому не можна вважати, що сторонами було узгоджено право банку в односторонньому порядку, на свій розсуд, збільшувати процентну ставку.

Сама по собі вказівка в Умовах та правилах надання банківських послуг на право банку змінювати тарифи, з огляду на вимоги закону, є недостатньою.

Окрім цього, відповідно до правової позиції викладеної в постанові Верховного Суду України від 11.10.2017 року у справі № 6-1374цс17, боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку.

Однак, позивачем не надано суду доказів про вручення відповідачеві під розписку повідомлення про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку, а тому таке збільшення є незаконним також і з цих підстав.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що з відповідача на користь банку підлягає стягненню заборгованість за процентами за період по 28.02.2017 року виходячи з діючої на час укладення кредитного договору ставки, тобто 30 % річних, що за розрахунком суду становить 2258,28 грн. (Розрахунок за період з 01.09.2014 року по 28.02.2017 року до стягнення підлягають проценти в сумі 2095,76 гривень (2760,61 грн. (залишок простроченої заборгованості по кредиту) х 30,00 % (річна процентна ставка) / 360 днів (кількість днів в році, що визначена домовленістю сторін при укладенні договору) х 911 (дні прострочення з 01.09.2014 року по 28.02.2017 року) = 2095,76 гривень + 162,52 грн. (залишок заборгованості по процентам станом на 31.08.2014 року) = 2258,28 грн.).

Водночас, ухвалюючи рішення суд стягнув з відповідача на користь позивача заборгованість по процентах в розмірі 2095,76 грн., тобто лише за період з 01.09.2014 року по 28.02.2017 року, а заборгованість по процентам в розмірі 162 грн. 52 коп., яка виникла станом на 31.08.2014 року, не стягнув, що свідчить про невідповідність висновків суду та стягнутій сумі боргу встановленим судом першої інстанції обставинам справи у мотивувальній частині рішення, що є підставою для зміни рішення суду.

Окрім цього, оскільки суд першої інстанції стягнув заборгованість по процентам в меншому розмірі, тому невірним є також розрахунок розміру штрафу (процентна складова), який має становити 5 % від задоволеної частини позовних вимог, тобто в даному випадку 250,97 грн. (Розрахунок 5018,89 грн. (з них заборгованість за кредитом 2760,61 грн., заборгованість по процентам 2258,28 грн.) х 5 % = 250,94 грн.).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема : невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права.

Ураховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що рішення суду підлягає зміні, із стягненням з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість по кредитному договору № б/н від 28.05.2012 року станом на 28.02.2017 року в розмірі 5269,83 грн., з них заборгованість за кредитом 2760,61 грн., заборгованість по процентам 2258,28 грн., 250,94 грн. штраф (процентна складова).

Беручи до уваги положення ч. 13 ст. 141 ЦПК України, колегія суддів вважає, що рішення суду слід змінити також в частині розподілу судових витрат, адже розмір задоволених позовних вимог становить 18,78 % (розрахунок 5269,83 грн. х 100 : 28059,55 грн. = 18,78 %), а тому на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» слід стягнути із ОСОБА_2 судовий збір за подання позову в розмірі 300,48 грн. (Розрахунок 1600 х 18,78 % = 300,48 грн.), та за подання апеляційної скарги в розмірі 10,74 грн. (Розрахунок 1760 х 0,61 % (пропорційно до задоволеної частини апеляційної скарги) = 10,74 грн.).

Керуючись п. п. 8, 9 п. 1 розділу ХІІІ Перехідних положень, ст. ст. 141, 258 ч.4, 259 ч.1, 367, 369, 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 року, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Змінити резолютивну частину рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 13.12.2017 року в частині розміру стягнутої заборгованості та судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість по кредитному договору № б/н від 28.05.2012 року станом на 28.02.2017 року в розмірі 5269 (п'ять тисяч двісті шістдесят дев'ять) гривень 83 копійки, з них : заборгованість за кредитом 2760,61 грн.; заборгованість по процентам 2258,28 грн.; 250,94 грн. штраф (процентна складова).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір за подання позову в розмірі 300 (триста) гривень 48 копійок.

В іншій частині рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 13.12.2017 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 10 (десять) гривень 74 копійки.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий Підпис А. Ю. Зайцев

Судді: Підпис О.С. Панасюк

Підпис Т. М. Шемета

Згідно з оригіналом

Головуючий А. Ю. Зайцев