Справа № 311/3529/17
Провадження № 2/311/201/2018
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
06 березня 2018 року м. Василівка
Василівський районний суд Запорізької області у складі:
Головуючого судді: Сидоренко Ю.В.,
при секретарі: Терещенко М.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Василівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 національного університету до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,
Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 29 грудня 2017 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 20 лютого 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.
В судове засідання представник позивача ОСОБА_1 національного університету не зявився, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, проте на адресу суду надано письмову заяву за підписом ректора ОСОБА_1 національного університету ОСОБА_4, в якій позивач просить розглянути справу у відсутність їх представника, заявлені позовні вимоги підтримують у повному обсязі за підставами, викладеними у позовній заяві. Проти винесення по справі заочного рішення не заперечують (а.с.21, 25).
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку за останнім відомим місцем проживання (зареєстрованим місцем перебування), що підтверджується поштовими конвертами з рекомендованими повідомленнями (а.с.19, 27, 28-29), проте відповідач в судове засідання не зявився, жодних документів відповідачем на підтвердження поважності причин неявки суду не надано, відгуку та заперечень на позов суду не представлено. Відповідно до вимог ст.281 ЦПК України, зі згоди представника позивача, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Розглянувши надані позивачем документи і матеріали, зясувавши обставини, на яких ґрунтуються заявлені позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст.ст. 13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом; , учасники сторін зобов'язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно вимог ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно положень ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до ст.3 ЦК України однією із засад цивільного законодавства є свобода договору.
Частиною 2 ст.6 ЦК України передбачено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами.
У відповідності до ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що укладений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.
Відповідно до ч. 1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Згідно ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Судом встановлено, що наказом ОСОБА_1 державного університету за № 1140-с від 28.08.2000 року ОСОБА_2 зараховано на перший курс абітурієнтів-одержувачів кредиту на навчання за денною формою у 2000-2001 навчальному році за спеціальністю «Фінанси», завірена копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.4).
28 серпня 2000 року між ОСОБА_1 національним університетом та неповнолітнім ОСОБА_2 (в особі законного представника матері ОСОБА_3) було укладено Угоду про навчання студента № 7, копія якої міститься в матеріалах справи (а.с.6-7) та згідно з умовами якої відповідно до п.1.1 вказаної Угоди позичальнику ОСОБА_2 надано кредит на його навчання у ОСОБА_1 національному університету у сумі 2500 гривень, строком на 12 місяців, з 01 вересня 2000 року по 31 серпня 2001 року із сплатою 3 % річних протягом пятнадцяти років, починаючи з дванадцятого місяця після закінчення ОСОБА_2 вищого навчального закладу.
Відповідно до п.4.2 вказаної Угоди ОСОБА_2 зобовязаний здійснювати платежі до 31 грудня кожного року в розмірі 1/15 частини від загальної суми державного кредиту та суми відсотків за користування ним, починаючи з 01.06.2005 року по 01.06.2019 року.
Наказом ОСОБА_1 державного університету за № 1181-с від 30.06.2004 року про присвоєння кваліфікації «бакалавр економіки» студентам економічного факультету денного відділення ОСОБА_2 присвоєно кваліфікацію «бакалавр економіки» і видано диплом без відзнаки про закінчення економічного факультету ОСОБА_1 державного університету по спеціальності Фінанси (а.с.5).
Проте, на письмові вимоги, претензію щодо виниклої заборгованості Позичальник належним чином не відреагував, заборгованість до теперішнього часу не погасив.
Вищеказана сума заборгованості відповідачем ОСОБА_2 не оспорена, відгуку та заперечень на позов відповідачем до суду не предявлено.
В ході судового розгляду справи відповідач ОСОБА_2 заперечень проти позову не надав, будь-яких доказів, які б спростували доводи позивача, відповідно до вимог ст.81 ЦПК України, суду не подано та в суді не доведено, нарахованої позивачем суми боргу відповідачем ОСОБА_2 не оспорено.
До теперішнього часу позичальник ОСОБА_2 заборгованість за цільовим пільговим державним кредитом у добровільному порядку не погасив, тому ОСОБА_1 національний університет, позивач по справі, вимушений звернутися до суду з даним позовом за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.
Згідно ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідносини, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати у боржника виконання його обовязків. Зобов'язання виникають на засадах, встановлених ст. 11 ЦК України.
Відповідно до ст.526 ЦК України,зобов'язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору і вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог згідно звичаїв ділового обігу або іншим вимогам, які звичайно висуваються.
У відповідності зі ст.527 ЦК України,боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлене договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.
Відповідно до ст.610 ЦК України, невиконання зобов'язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), є порушенням зобов'язання.
Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України вказано, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплатити проценти.
Відповідно до п. 22 Порядку надання цільових пільгових державних кредитів для здобуття вищої освіти, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №916 від 16 червня 2003, сума кредиту повертається із сплатою 3 відсотків річних протягом 15 років, починаючи з дванадцятого місяця після закінчення навчання у вищому навчальному закладі до Державного бюджету України, бюджету Автономної Республіки Крим та інших місцевих бюджетів з виплатою щороку однієї п'ятнадцятої частини загальної суми одержаного кредиту та відсотків за користування ним.
Одержувач кредиту на навчання за рахунок Державного бюджету України повертає кредит та відсотки за користування кредитом через вищий навчальний заклад (тобто ЗНУ) на рахунки МОН, інших центральних органів виконавчої влади, у підпорядкуванні яких перебуває вищий навчальний заклад, з подальшим зарахуванням коштів до Державного бюджету України.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача.
Тому, заявлені ОСОБА_1 національним університетом позовні вимоги в частині стягнення з відповідача ОСОБА_2 судових витрат у вигляді судового збору, суд вважає необхідним, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, задовольнити та стягнути з відповідача ОСОБА_2 понесені позивачем та документально ним підтверджені судові витрати з оплати судового збору в загальній сумі 1600,00 грн. (а.с.12).
Керуючись ст.ст. 3, 6, 20, 509, 626, 627, 628, 638, 509, 610, 1050 ЦК України, ст.ст.9, 12, 13, 76, 81, 133, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 національного університету до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуто Василівським районним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У відповідності до п.п.15 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя

Василівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_5