АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/444/18Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 5 Савенко О. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2018 року м.Черкаси

Апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів :

Храпка В.Д., Вініченка Б.Б., Бондаренка С.І.

за участю секретаря Чуйко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 22 грудня 2017 року, ухваленого під головуванням судді Савенко О.М., у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про поділ майна набутого за час шлюбу та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про поділ майна подружжя та стягнення грошової компенсації, -

в с т а н о в и в :

В листопаді 2016 року ОСОБА_6 звернулася до суду із позов до ОСОБА_5 про поділ майна, набутого за час шлюбу. При цьому зазначала, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 11 серпня 1992 року по 03 березня 2015 року. За час подружнього життя ними був набутий у власність житловий будинок по АДРЕСА_1, який зареєстровано на праві особистої власності за ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності.

Після розірвання шлюбу домовленостей щодо поділу майна не досягнуто, тому позивач просила суд визнати будинок та надвірні споруди, що знаходяться по АДРЕСА_1 об'єктом спільної сумісної власності подружжя та визнати за ОСОБА_6 право власності на 1/2 частини будинковолодіння по АДРЕСА_1.

В січні 2017 року ОСОБА_6 подав до суду зустрічний позов до ОСОБА_6 про поділ майна подружжя та стягнення грошової компенсації, посилаючись на те, що згідно опису майна, складеного 26.03.2015 року за участю голови вуличного комітету та двох свідків до спільного майна подружжя входить автомобіль ВАЗ 2108д.н. НОМЕР_3, реєстраційні документи якого оформлена на ОСОБА_6 Згідно звіту про оцінку транспортного засобу середня ринкова вартість складає 19 555 грн. 43 коп., а також речі побутового вжитку: гарнітур «Вітальня», крісла 2 шт., стільці 2 шт. та диван, кроваті 2 шт. полуторні, комп'ютер, ноутбук, шафа двох дверна з антресоллю та шафа трьох дверна з антресоллю, диван-кровать, журнальні столи 2 шт., кухонна стінка, холодильник, холодильна камера, мікрохвильова, мультиварка, стіл кухонний та стільці 2 шт., електром'ясорубка, пральна машинка автомат.

ОСОБА_5 зазначає, що перераховані речі придбані за спільні кошти, проте ОСОБА_6 самостійно розпорядилася речами побутового вжитку, вивезла із будинку.

З таких підстав просив суд стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 кошти в сумі 9 777 грн. як грошову компенсацію 1/2 частини вартості транспортного засобу та виділити наступне майно: крісла 2 шт., стільці 2 шт. та диван, шафа двох дверна з антресоллю, комп'ютер пральна машина автомат, журнальний столик, гарнітур «Вітальня».

У березні 2017 року ОСОБА_6 подала до суду заяву про уточнення позову та збільшення позовних вимог, в якій просила визнати комп'ютер, газовий котел, пластикові конструкції (вікна та двері) , профнастил, планки, саморізи, профтруби (огорожа) особистою власністю та стягнути з ОСОБА_5 на її користь 1/2 частину вартості транспортного засобу 2108 д.н. НОМЕР_1, в сумі 9 777 грн., також просила суд визнати будинок та надвірні споруди, що знаходяться по АДРЕСА_1 об'єктом спільної сумісної власності подружжя та визнати за ОСОБА_6 право власності на 1/2 частини будинковолодіння по АДРЕСА_1.

Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 23 березня 2017 року позовні заяви об'єднані в одне провадження.

Рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 22 грудня 2017 року позов ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про поділ майна набутого за час шлюбу задоволено частково.

Визнано житловий будинок та надвірні споруди за адресою: АДРЕСА_1 об'єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_6 та ОСОБА_5

Визнано за ОСОБА_6 право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1

Визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 286 грн. 81 коп. судового збору.

В решті позовних вимог відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про поділ майна подружжя та стягнення грошової компенсації задоволено частково.

Визнано ідеальними частки подружжя в розмірі 1/2 до 1/2 на майно у вигляді легкового автомобіля НОМЕР_2 без його реального поділу і залишити у спільній частковій власності подружжя ОСОБА_6 та ОСОБА_5

В решті позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить рішення суду скасувати частково в частині визнання житлового будинку по АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та визнання права власності за ОСОБА_6 на 1/2 частину житлового будинку по АДРЕСА_1, як прийняте в цій частині за неповного з'ясування та недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими , а по справі ухвалити нове, яким у задоволенні цих позовних вимог відмовити, а в решті рішення залишити без змін.

У відзиві ОСОБА_6 просить апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, вважаючи рішення суду законним, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, судова колегія проходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення по наступних підставах.

Відповідно до 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Стаття 15 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 11 серпня 1992 року по 03 березня 2015 року.

Рішенням ВК Городищенської міської ради народних депутатів від 20 червня 1991 року № 102 «Про надання дозволу ОСОБА_5 на купівлю безгосподарського житлового будинку по АДРЕСА_1» надано дозвіл на придбання ОСОБА_5 без господарського житлового будинку в аварійному стані, що підлягає знесенню, не підлягає інвентаризації, з внесенням в касу міської ради згідно оціночного акту, вартості будівельного матеріалу який вцілів і зобов'язано в місячний термін знести будинок. Відповідно до Акту комісії Інвентаризаційного контролю м. Городище від 19 серпня 1991 року, яка провела обстеження та оцінку без господарського господарства по АДРЕСА_1 в м. Городище і визначила, що житловий будинок не підлягає інвентаризації в зв'язку із його технічним станом та оцінкою в розмірі 27 крб.

Рішенням Городищенської міської ради народних депутатів від 27 грудня 1991 року № 202 «Про будівництво індивідуального житлового будинку» виділено ОСОБА_5 земельну ділянку для будівництва індивідуального житлового будинку розміром 0.13 га по АДРЕСА_1 у м. Городище .

Згідно виписки із рішення ВК Городищенської районної Ради народних депутатів від 24 січня 1992 року № 10 «Про дозвіл будівництва індивідуального жилого будинку громадянину ОСОБА_5.» було розглянуто його заяву про надання дозволу на будівництво індивідуального жилого будинку згідно наданих документів: планом забудови та схемою земельної ділянки від 24 січня 1992 року, Будівельним паспортом № 1970 від 24 січня 1992 року та довідкою від 19 грудня 1991 року № 7071 про наділення ОСОБА_5 земельної ділянки площею 0.13 га для будівництва індивідуального житлового будинку.

Відповідно до Акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом житлового будинку садибного типу, дачного та садового будівників 25 жовтня 2017 року новозбудований житловий будинок з господарськими спорудами прийняти в експлуатацію.

01 січня 2013 року домоволодіння по АДРЕСА_1 у м. Городище зареєстровано на праві особистої власності за ОСОБА_5 КП «ЧООБТІ» на підставі свідоцтва про право власності /НОМЕР_4/ від 07 листопада 2007 року, виданого ВК Городищенської міської ради і внесено запис в Реєстрову книгу № 37 реєстр № 7424.

Із наведеного вбачається, що в період перебування сторонами у зареєстрованому шлюбі ними було побудовано житловий будинок та зареєстровано право власності на ОСОБА_5

Сторони не дійшли згоди щодо розподілу спільного майна подружжя, тому позивачка звернулася до суду із вказаним позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя (ч. 2 ст. 60 СК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Частиною 3 ст. 368 ЦК України визначено, що майно набуте подружжям за час шлюбу є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом (частина друга статті 372 ЦК України).

Судом першої інстанції вірно встановлено, що будинок по АДРЕСА_1 в м. Городище є спільним майном подружжя та визначено частики сторін у справі, врахувавши, що відповідно до частини другої статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Таким чином суд першої інстанції правильно прийшов до висновку, що позивачка як і відповідач має право на ? частку в спільній сумісній власності подружжя.

Не варте уваги посилання в апеляційній скарзі на те, що на час отримання дозвільних документів на придбання земельної ділянки під забудову та надання дозволу на будівництво житлового будинку ОСОБА_5 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7, тобто не з позивачем, а тому не може претендувати на визнання права власності на частку у спірному будинку, поскільки право власності на вказаний будинок виникло в період перебування сторін у шлюбі. Шлюб із ОСОБА_7 розірваний 17.03.1992 року.

Відповідач ОСОБА_5 не надав суду достатніх доказів, які підтверджують будівництво жилого будинку до реєстрації шлюбу. Покази свідків не можуть бути єдиною підставою для встановлення такого факту.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 22 грудня 2017 року залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів до суду касаційної інстанції.

Судді: