Ухвала

19 березня 2018 року

м. Київ

справа № 161/5332/17

провадження № 61-3322 ск 18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Висоцької В. С. розглянув заяву ОСОБА_1 про відвід судді-доповідача Висоцької В. С., у справі за скаргою ОСОБА_1 на постанову про відкриття виконавчого провадження та постанову про арешт майна боржника старшого державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби м. Луцька Шпірука В.Ю.,

ВСТАНОВИВ :

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 квітня

2017 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 14 червня

2017 року, яка ухвалою суду касаційної інстанції від 2 серпня 2017 року була залишена без руху, з наданням строку для виконання вимог

статті 326 ЦПК України, в редакції, яка діяла до 15 грудня 2017 року, з метою усунення недоліків, а також роз'яснено про наслідки її невиконання.

Ухвалою суду касаційної інстанції від 22 листопада 2017 року

ОСОБА_1 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 квітня 2017 року, на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 ЦПК України, в редакції, яка діяла до 15 грудня

2017 року.

Ухвалою суду касаційної інстанції від 22 листопада 2017 року продовжено ОСОБА_1 строк на усунення недоліків касаційної скарги в частині оскарження ухвали апеляційного суду Волинської області від 14 червня 2017 року, а саме для надання заяви про поновлення строку на касаційне оскарження із зазначенням підстав для поновлення, які повинні бути підтвердженими доказами.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року

№ 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального

кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пунктів 4 і 14 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення

змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Судові рішення, ухвалені судами апеляційної інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в касаційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У січні 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_1 в частині оскарження ухвали апеляційного суду Волинської області від 14 червня 2017 року передано на розгляд до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 1 лютого 2018 року ОСОБА_1 продовжено строк на усунення недоліків, вказаних в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 листопада 2017 року, а також роз'яснено про наслідки її невиконання.

12 березня 2018 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід судді-доповідача

Висоцької В. С., яка обґрунтована тим, що постановляючи 1 лютого

2018 року ухвалу про продовження ОСОБА_1 строку для усунення недоліку касаційної скарги, суддя Висоцька В. С. погодилась з неправосудною на думку заявника ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 листопада

2017 року.

Згідно з частинами другою та третьою статті 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу.

Підстави для відводу судді визначено статтею 36 ЦПК України.

Положеннями статті 37 ЦПК України визначено недопустимість повторної участі судді в розгляді справи.

Доводи заяви про відвід зводяться до незгоди заявника зі змістом та мотивами ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 листопада 2017 року про продовження строку на усунення недоліку касаційної скарги в частині оскарження ухвали апеляційного суду Волинської області від 14 червня 2017 року та не свідчать про наявність підстав для відводу судді

Висоцької В. С.

Оскільки суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого

ОСОБА_1 відводу судді-доповідачу Висоцькій В. С., тому у відповідності до частини третьої статті 40 ЦПК України питання про відвід судді підлягає передачі на розгляд іншому судді, визначеному у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Керуючись статтями 33, 36, 40 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

Заяву ОСОБА_1 про відвід судді-доповідача Висоцької В. С. визнати необґрунтованою.

Заяву про відвід судді Висоцької В. С. передати для вирішення іншому судді.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. С. Висоцька