Справа № 742/2331/17 Провадження № 22-ц/795/189/2018 Головуючий у I інстанції - Ільченко О. І. Доповідач - Кузюра Л. В.
Категорія - цивільна
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2018 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

голови судового засідання - судді Кузюри Л.В.,

суддів: Бобрової І.О., Губар В.С.,

з участю секретаря судового засідання Шапко В.М.,

позивач: ОСОБА_2,

відповідач: ОСОБА_3,

особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_3;

оскаржується рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 29 листопада 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу; прізвище судді: Ільченко О.І.; місце ухвалення: м. Прилуки; дата складання повного тексту рішення: 29 листопада 2017 року,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що він перебуває у шлюбі з відповідачем з 22.07.1977 року, від подружнього життя неповнолітніх дітей не мають. Протягом останніх років сімейне життя між ними поступово погіршилося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Кожен з них має протилежні погляди на шлюб та сім'ю, спільне господарство не ведуть, збереження сім'ї неможливе і суперечить його інтересам. Зазначав про те, що надання строку на примирення не виправить стану відносин між подружжям.

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 29 листопада 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просила скасувати зазначене рішення суду, посилаючись на те, що судом першої інстанції було призначено занадто короткий строк для примирення протягом 2 місяця, через те, що у вказаний період часу вона перебувала на стаціонарному лікуванні, є інвалідом 2 групи, а тому не мала можливості вирішувати з позивачем питання врегулювання сімейних відносин. Вказувала, що через погіршення здоров'я їй потрібна підтримка чоловіка. Крім того, зазначала про те, що суд першої інстанції розглянув справу без її участі, чим позбавив права ознайомлюватися з матеріалами справи, брати участь у судових засіданнях, подавати докази та інших прав та обов'язків, визначених ст. 27 ЦПК України (в редакції 2004 року).

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, виходячи з наступного.

Постановивши судове рішення про розірвання шлюбу між сторонами, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 22.07.1977 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.3), шлюбних стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть, судом призначався строк для примирення, проте примирення подружжя не відбулося, позивач наполягав на задоволенні позовних вимог.

З»ясувавши фактичні взаємини подружжя, причини розірвання шлюбу, відсутність у подружжя малолітніх дітей, та інші обставини життя подружжя, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про задоволення позову ОСОБА_2, оскільки було встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим через принципову відсутність згоди чоловіка на подальше продовження шлюбних відносин між сторонами.

Положеннями ст.21, 24 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб між чоловіком та жінкою є сімейний союз, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Під час розгляду справи про розірвання шлюбу між сторонами, судом першої інстанції, у відповідності з положеннями ст. 111СК України, було вжито заходи для примирення подружжя, шляхом надання строку для примирення протягом двох місяців, втім примирення між сторонами протягом вказаного строку не відбулось, і взаємини подружжя жодним чином не змінились станом на час розгляду справи апеляційним судом.

Зважаючи на такі обставини та враховуючи приписи ч.5 ст. 5, ч.3, 9 ст. 7 СК України, якими передбачено, що ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, а сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності, розумності, відповідно до моральних засад суспільства, та лише у тій частині, у якій це є допустимим і можливим з точки зору інтересів їх учасників та інтересів суспільства, апеляційний суд знаходить, що судом першої інстанції було в достатній мірі було вжито заходи до примирення подружжя та у зв»язку з категоричним наполяганням позивача на розірванні шлюбу, підставно задоволено зазначений позов.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 відносно того, що судом першої інстанції було призначено занадто короткий строк для примирення, на думку апеляційного суду, не можуть бути врахованими як підстава для скасування рішення суду, оскільки протягом наданого судом строку примирення подружжя не відбулося, його взаємини не змінились і на час розгляду справи апеляційним судом, що є свідченням відсутності взаємної згоди подружжя на подальше збереження шлюбу.

За відсутності такої згоди, подальше збереження шлюбу, суперечитиме інтересам позивача та моральним засадам суспільства.

Посилання ОСОБА_3 в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції розглянув справу без її участі та позбавив її права брати участь у судових засіданнях, подавати докази, мати інші права та обов'язки, передбачені ст. 27 ЦПК України (в редакції 2004 року), на думку апеляційного суду, не можуть бути підставою для скасування вірного по суті судового рішення, оскільки ОСОБА_3 завчасно була належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи (а.с.39), мала можливість реалізувати своє процесуальне право на захист, шляхом укладення договору з адвокатом про надання правової допомоги, проте не скористалась зазначеним правом.

Посилання ОСОБА_3 на ту обставину, що через тяжку хворобу вона не мала можливості прийняти участь у судовому засіданні суду першої інстанції та подавати необхідні докази, також не можуть слугувати підставою для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки вона не була позбавлена права подати суду у письмовому вигляді пояснення, клопотання про зупинення розгляду справи до її видужання, відповідно до ст. 11 ЦПК України, адже за правилом ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана доводити ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, або заперечень.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, підстави для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст. 258, 263, 374, 375, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 29 листопада 2017 року - без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в касаційному порядку протягом тридцяти днів, починаючи з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:Судді: