Провадження № 2/522/8819/18
УХВАЛА

12 листопада 2018 року

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Абухін Р.Д., розглянувши матеріали за заявою представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про відвід головуючого по справі судді,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Приморського районного суду м.Одеси знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів.

Згідно з автоматизованою системою документообігу суду при розподілі справ між суддями для розподілу вказана справа 21.08.2018 року була розподілена на суддю ОСОБА_4..

22.08.2018 року суддею направлено запит до Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області з метою встановлення місця реєстрації відповідача по справі.

У період часу з 03.09.2018 року по 06.09.2018 року судді ОСОБА_4. перебував на лікарняному та з 10.09.2018 року по 12.10.2018 року у щорічній черговій відпустці.

Відповідь з Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області надійшла 12.10.2018 року, тобто у період перебування судді у відпустці.

Ухвалою суду від 22.10.2018 року позовну заяву повернуто позивачу на підставі п.3 ч.4 ст. 185 ЦПК України за її заявою.

07.11.2018 року ОСОБА_1 подала аналогічний позов про стягнення аліментів з ОСОБА_3, який автоматизованою системою документообігу розподілений в провадження судді ОСОБА_4..

08.11.2018 року направлено запит до Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області з метою встановлення місця реєстрації відповідача по справі.

До суду 09.11.2018 року надійшла заява від представника позивача - ОСОБА_2 про відвід головуючого по справі судді ОСОБА_4.. Подану заяву мотивувала тим, що ОСОБА_1 та її представником ОСОБА_2 подано скаргу до Вищої Ради Правосуддя з вимогами про притягнення судді ОСОБА_4. до дисциплінарної відповідальності щодо строків відкриття і призначення справи до розгляду по аліментам, у зв'язку із чим вони вважають, що суддя може бути упередженим при розгляді даної справи по суті.

Вирішуючи дане питання суд виходить з наступного.

Згідно до ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об'єктивності судді.

Згідно ч.1 ст.40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

За умовами ч. 3 ст. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим, а заявник зобов'язаний надати докази упередженості судді у випадку наявності обставин, що викликають сумніви в неупередженості або об'єктивності судді (п.5 ч.1 ст. 36 ЦПК України).

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частина 1 статті 6 Конвенції містить вимоги щодо неупередженості суду. Так, Європейський суд з прав людини розрізняє чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги, чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому. Крім того, згідно принципу, який є стабільним, суд має бути неупередженим і безстороннім.

У справі "П'єрсак проти Бельгії" Європейський суд з прав людини висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, або, навпаки, її наявність може бути перевірено різноманітними способами провів розмежування між суб'єктивним підходом, який відображає особисте переконання громадянина у конкретній справі, та об'єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб'єктивний та об'єктивний аспект.

Щодо суб'єктивної складової даного поняття, то у справі "Хаушильд проти Данії" зазначається, що Європейському суду з прав людини не потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з'являються докази протилежного.

Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, але якщо з'являються сумніви щодо цього, то для його відводу достатньо заяви сторони про сумнів в об'єктивному розгляді справи.

Між тим дослідивши підстав для відводу головуючого судді, заявлені представником позивача, суд вбачає, що останні не знайшли свого належного підтвердження.

Зокрема, суд вбачає, що підставою для відводу судді слугують застереження представника про упередженість судді у зв'язку із тим, що нею подано скаргу до Вищої Ради Правосуддя на дії головуючого по справі судді ОСОБА_4..

Проте, останнє не є підставою для відводу судді та не свідчить про порушення прав позивача.

Отже, стороною позивача не надано жодного допустимого, належного, достовірного та достатнього доказу, які б підтверджували наявність підстав для відводу судді.

Враховуючи вищевикладене, а також практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що презумпція особистої неупередженості судді діє до тих пір, поки не доведено інше, вивчивши мотиви, наведені заявником у заяві про відвід судді, суд приходить до висновку про необґрунтованість заяви у силу ч.4 ст. 36 ЦПК України.

Відповідно до ч.3 ст.40 ЦПК України, якщо суд приходить до висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі.

З огляду на те, що провадження у даній справі не відкрито законодавчо не передбачено зупинення провадження у справі.

У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому ч.1 ст.33 ЦПК України.

З огляду на вищевикладене, суддя вважає, що наявні правові підстави для передачі заяви до канцелярії Приморського районного суду м. Одеси для визначення в порядку ч.1 ст.33 ЦПК України судді, який буде вирішувати питання про відвід судді ОСОБА_4..

Керуючись: ст. ст. 36, 39, 40, 258-260 ЦПК України, суддя,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви представника позивача про відвід головуючого по справі судді.

Заяву передати до канцелярії Приморського районного суду м. Одеси для визначення в порядку ч.1 ст. 33 ЦПК України судді, який буде вирішувати питання про відвід судді ОСОБА_4.. Ухвала суду окремо від рішення оскарженню не підлягає.

Суддя: Р.Д. Абухін

12.11.2018