Справа 317/35/18
Провадження № 2/337/649/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2018 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя

у складі: головуючого судді Гнатик Г.Є.

за участю секретаря Куліш Л.Е

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

У позові вказав, що між ним та ОСОБА_2 було укладено письмовий договір позики від 20.09.2016 року суму 1000 доларів США, яку він зобовязався повернути до 20.09.2017 року. Крім того 10.11.2016 року між ним та ОСОБА_2 було укладено письмовий договір позики на суму 5000 доларів США, яку він зобовязався повернути до 10.09.2017 року. Незважаючи на досягнуті домовленості відповідач позику своєчасно не повернув та має заборгованість на загальну суму 6000 доларів США, що в еквіваленті, станом на час подачі позову до суду становить 156120 грн. Просив стягнути вказану суму та судові витрати покласти на відповідача.

Ухвалою суду від 13.02.2018 року визначений розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, крім того в ухвалі суду було запропоновано відповідачу у строк 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, подати відзив на позовну заяву, відповідно до ст. 178 ЦПК України .

28.02.2018 року від ОСОБА_2 надійшов письмовий відзив на позовну заяву, в якому він підтвердив викладені у позовній заяві обставини, та зазначив, що позов визнає в повному обсязі.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги підлягаючими задоволенню, у звязку з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 позичив ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 1000 доларів США, які зобовязався повернути до 20.09.2017 року та суму 5000 доларів США, які зобовязався повернути позику у строк не пізніше 10.09.2017 року, що підтверджується розписками (а.с. 7, 10).

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Судом встановлено, що ОСОБА_2 не повернув у зазначений строк суму позики, що підтверджується його письмовим відзивом.

Відповідно до ч. 4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Враховуючи вказане вище, суд дійшов висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд вважає позовні вимоги позивача у повному обсязі обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст. 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, НОМЕР_1, виданий 22.12.2006 року Хортицьким РВ УМВС України в Запорізькій області, ІПН НОМЕР_2, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) на користь ОСОБА_1 (паспорт СВ № 261508, виданий 10.10.2000 року Заводським РВ УМВС України в Запорізькій області, ІПН НОМЕР_3, Запорізькій район, с.Сонячне, вул.Свободи, 5-а ) заборгованість за договорами позики від 20.09.2015 року, 10.11.2016 року на загальну суму 156120 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, НОМЕР_1 виданий 22.12.2006 року Хортицьким РВ УМВС України в Запорізькій області, ІПН НОМЕР_2 АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (паспорт СВ № 261508 виданий 10.10.2000 року Заводським РВ УМВС України в Запорізькій області, ІПН НОМЕР_3, Запорізькій район, с.Сонячне, вул.Свободи, 5-а ) сплачений судовий збір у розмірі 1561 грн.

Повний текст рішення виготовлено судом 20.03.2018 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення.

Суддя: Г.Є. Гнатик