У Х В А Л А

7 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 752/15056/15-ц

провадження № 61-3304зп18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Олійник А. С., (суддя-доповідач), Кузнєцова В. О., Усика Г. І.,

розглянув заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Реккітт Бенкізер Хаусхолд Енд Хелс Кер Україна» про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 листопада 2017 року та рішення Апеляційного суду м. Києва від 20 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 до товариства з обмеженою відповідальністю «Реккітт Бенкізер Хаусхолд Енд Хелс Кер Україна» про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ :

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 18 липня2016 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва 20 жовтня 2016 року рішення місцевого суду скасовано та ухвалено нове, яким позовні вимоги ОСОБА_6задоволено. Визнано незаконним наказ товариства з обмеженою відповідальністю «Реккітт Бенкізер Хаусхолд Енд Хелс Кер Україна» (далі - ТОВ «Реккітт Бенкізер Україна») від 25 серпня 2015 року № 161-к про звільнення ОСОБА_6 Поновлено ОСОБА_6на посаді національного директора з продажу ТОВ «Реккітт Бенкізер Україна» з 20 жовтня 2016 року. Стягнуто з ТОВ «Реккітт Бенкізер Україна» на користь ОСОБА_6 1 млн 290 тис. 11 грн 70 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 листопада 2017 року касаційну скаргу ТОВ «Реккітт Бенкізер Україна» відхилено, рішення Апеляційного суду м. Києва від 20 жовтня 2016 року залишено без змін.

14 грудня 2017 року до Верховного Суду України звернулося ТОВ «Реккітт Бенкізер Україна» із заявою про перегляд ухвалених у справі рішень з підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а також з підстави невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, саме: положення частини другої статті40 та частини третьої статті 49-2 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України).

ТОВ «Реккітт Бенкізер Хаусхолд Енд Кер Україна» також подало клопотання, у якому просить зупинити виконання ухвалених у справі рішень суду.

У підпункті 1 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (у редакції Закону України № 2147-VIIIвід 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів») передбачено, що заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України у цивільних справах, які подані та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку колегією у складі трьох або більшої непарної кількості суддів за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви розглядаються без повідомлення та виклику учасників справи, за винятком випадку, коли суд з огляду на обставини справи ухвалить рішення про інше.

Перевіривши доводи заяви, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про те, що у допуску справи до провадження необхідно відмовити.

У справі, рішення в якій просить переглянути заявник, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_6 суд апеляційної інстанції, з висновками якого погодився й суд касаційної інстанції, виходив з того, що звільнення позивача з роботи за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України відбулось із порушенням статей 40, 42, 49-2 цього Кодексу, а саме відповідач не запропонував ОСОБА_6 усіх наявних вакантних посад на підприємстві та звільнив його в період тимчасової непрацездатності. Залишаючи без змін ухвалене у справі рішення, суд касаційної інстанції послався на правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 9 серпня 2017року № 6-1264цс17.

У наданих для порівняння ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від:

- 6 квітня 2016 року суд касаційної інстанції, розглянувши справу №6-36752ск15 за позовом про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, виходив з того, що апеляційний суд, посилаючись на те, що позивачу згідно зі статтею 49-2 КЗпП України мали бути запропоновані вакантні посади, не зазначив, які саме вакантні посади були, не перевірив, чи відповідає позивач за кваліфікацією цим посадам та не врахував, що посада фахівця із технічного навчання на підставі статті 118 КЗпП України зберігалась за працівником на час перебування на виборній посаді, а на посаду майстра автотранспортного цеху та електрозварювальника на автоматичних та напівавтоматичних машинах він, за твердженням роботодавця, не міг претендувати у зв'язку з відсутністю відповідної кваліфікації і досвіду роботи.

Тому, суд касаційної інстанції зазначив, що висновки апеляційного суду ґрунтуються на припущеннях, що не відповідає частині четвертій статті 60 ЦПК України, оскільки суд, формально зазначивши про те, що не всі посади позивачу були запропоновані, не з'ясував можливість позивача зайняти їх у силу своєї кваліфікації та досвіду роботи;

- 30 листопада 2016 року суд касаційної інстанції, розглянувши справу №161/601/16-ц за позовом про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, виходив з того, що відповідно до довідки ПАТ «Волиньгаз» про наявність робочих місць станом на 23 грудня 2015 року ОСОБА_3 було запропоновано посаду контролера газового господарства на час перебування у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку ОСОБА_6, від якої позивач відмовилась, інші посади контролера газового господарства були аналогічними. Посади бухгалтерів ОСОБА_3 не пропонувались у зв'язку з відсутністю в неї відповідної освіти, кваліфікації та досвіду роботи. Вакансія слюсаря з експлуатації та ремонту підземних газопроводів третього розряду з'явилась 21 грудня 2015 року та 23 грудня 2015року була запропонована працівнику ОСОБА_7, який займав посаду слюсаря з експлуатації та ремонту газового устаткування другого розряду будівельно-монтажного відділу, що підлягала скороченню. При цьому позивач також не має відповідної кваліфікації та досвіду роботи, тому не може виконувати роботу слюсаря з експлуатації та ремонту підземних газопроводів третього розряду.

Проте апеляційний суд, посилаючись на те, що позивачу згідно зі статтею 49-2 КЗпП України мали бути запропоновані вакантні посади, не перевірив, чи відповідає позивач за кваліфікацією цим посадам;

- 8 червня 2016 року суд касаційної інстанції, розглянувши справу №758/5148/15 ц за позовом про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, виходив з того, що власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України (у редакції чинній на момент подання заяви про перегляд) підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями в подібних правовідносинах необхідно розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

Таким чином, у судових рішеннях, наданих для порівняння, та в судовому рішенні про перегляд якого подано заяву, наявні різні фактичні обставини справи, оскільки у справі, рішення в якій просить переглянути заявник, судами встановлено, що ОСОБА_6 було звільнено в період тимчасової непрацездатності, що є однією з підстав його поновлення на роботі, а у судових рішеннях, наданих для порівняння, зазначеного факту встановлено не було.

З урахуванням зазначеного вище, відсутні підстави для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ неоднаково застосував норми матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у побідних правовідносинах.

Згідно статті 360 ЦПК України (у редакції чинній на момент подання заяви про перегляд) у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана заява є необґрунтованою, вирішення питання про допуск справи до провадження здійснюється колегією з трьох суддів у складі судді-доповідача та двох суддів, визначених автоматизованою системою документообігу суду додатково. Провадження відкривається, якщо хоча б один суддя із складу колегії дійшов висновку про необхідність його відкриття.

Таким чином, у допуску допровадження справи за позовом ОСОБА_6. до ТОВ «Реккітт Бенкізер Хаусхолд Енд Хелс Кер Україна» про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за заявою ТОВ «Реккітт Бенкізер Хаусхолд Енд Хелс Кер Україна» про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 листопада 2017 року та рішення Апеляційного суду м. Києва від 20 жовтня 2016 року в частині посилання на неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права на підставіпункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України необхідно відмовити.

Разом з тим, заява ТОВ «Реккітт Бенкізер Хаусхолд Енд Хелс Кер Україна» про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 листопада 2017 року та рішення Апеляційного суду м. Києва від 20 жовтня 2016 року з підстави невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України від 1 липня 2015 року (справа 6-491цс15) висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права підлягає поверненню з таких підстав.

Згідно із пунктом 4 частини четвертої статті 359 ЦПК України (у редакції чинній на момент подачі заяви про перегляд) заява повертається заявнику, якщо є ухвала Верховного Суду України про відмову у прийнятті справи до провадження за наслідками розгляду заяви, поданої у цій справі з аналогічних підстав.

Виходячи зі змісту зазначеної норми закону, заява про перегляд судового рішення Верховним Судом України повертається заявнику у разі якщо є ухвала суду (який повноважний вирішувати питання про допуск заяви про перегляд до провадження) про відмову у прийнятті справи до провадження за наслідками розгляду заяви, поданої у цій справі з аналогічних підстав.

Ухвалою Верховного Суду України від 6 грудня 2017 року у допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_6 до ТОВ «Реккітт Бенкізер Хаусхолд Енд Хелс Кер Україна» про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за заявою ТОВ «Реккітт Бенкізер Хаусхолд Енд Хелс Кер Україна» про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 листопада 2017 року та рішення Апеляційного суду м. Києва від 20жовтня2016 рокувідмовлено.

Зі змісту зазначеної ухвали Верховного Суду України вбачається, що заявник на підтвердження невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, а саме частини другої статті 40 та частини третьої статті 49-2 Кодексу Законів про працю України (далі - КЗпП України), посилався на вищезазначену постанову Верховного Суду України від 1 липня 2015 року у справі № 6-491цс15.

Таким чином уповноваженим судом вже вирішувалось питання про допуск справи до провадження за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення касаційної інстанції з аналогічних підстав.

Ураховуючи викладене, а також вимоги пункту 2 частини першої статті 360-1 ЦПК України, клопотання ТОВ «Реккітт Бенкізер Україна» про зупинення виконання ухвалених у справі судових рішень підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись підпунктом 1 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону України № 2147-VIIIвід 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», статтями 355, 360 ЦПК України від 18 березня 2004 року № 1618-IV, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ :

У допуску до провадження справи за позовом ОСОБА_6 до товариства з обмеженою відповідальністю «Реккітт Бенкізер Хаусхолд Енд Хелс Кер Україна» про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Реккітт Бенкізер Хаусхолд Енд Хелс Кер Україна» про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 листопада 2017 року та рішення Апеляційного суду м. Києва від 20 жовтня 2016 рокувідмовити.

Клопотання товариства з обмеженою відповідальністю «Реккітт Бенкізер Хаусхолд Енд Хелс Кер Україна» про зупинення виконання судових рішень залишити без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді А. С. Олійник

В. О. Кузнєцов

Г. І. Усик