Справа № 1-26/08
№ провадження 6/495/110/2018
Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2018 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород - Дністровський міськрайонний суд Одеської області

у складі: головуючого одноособово судді Прийомова О.Ю.

за участю секретаря Бучка І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород - Дністровському Одеської області подання головного державного виконавця Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи ОСОБА_1,

В С Т А Н О В И Л А :

Головний державний виконавець Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2, місцезнаходження: вул. Миколаївська, 30, м. Білгород-Дністровський Одеської області звернулась до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон без вилучення паспортного документу України для виїзду за кордон ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, до виконання покладених на нього зобовязань рішенням суду.

Відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем 03.03.2015 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, про стягнення грошової суми з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк» заборгованості у розмірі 147 730,85 грн.

Відповідно до повідомлення ПФУ про осіб боржників, які працюють за трудовими та цивільно - правовими договорами, про останнє місце роботи встановлено, що боржник пенсію та заробітну плату не отримує.

Згідно інформаційної довідки встановлено, що за боржником зареєстрована квартира ІНФОРМАЦІЯ_3.

До Відділу надійшло клопотання стягувача про направлення до суду подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1, у звязку із чим головний державний виконавець й звернувся до суду із вказаним поданням.

У відповідності до ч.4 ст.441 ЦПК України, суд негайно розглядає подання, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, ретельно перевіривши всі надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що на виконанні Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області знаходиться виконавче провадження з виконання вироку Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19.03.2008 року за звинуваченням ОСОБА_1 за ст.143 ч.2 КК України (в редакції Закону 1960 року), 193 ч.3 КК України (в редакції Закону 1960 року), 190 ч.4 КК України (в редакції Закону 2001 року), 15-190 ч.4 КК України (в редакції Закону 2001 року), ст. ст. 358 ч.2, ч.3КК України (в редакції Закону 2001 року), про стягнення з ОСОБА_1, бондар ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ПАТ «Державний ощадний банк» 147 730,85 грн.

Відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем 03.03.2015 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, про стягнення грошової суми з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк» заборгованості у розмірі 147 730,85 грн.

Оскільки, боржником рішення суду не виконано, головний державний виконавець просить обмежити його управі виїзду за кордон України.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

У п.5 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадянам України», наведені підстави тимчасової відмови у виїзді за кордон, зокрема якщо: він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобовязань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

У відповідності до ч.3 ст. 441 ЦПК України, суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Відповідно до ч.1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів". П.19 ч.3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів. Тобто, зазначене звернення здійснюється в межах повноважень державного виконавця, як посадової особи органу державної влади.

Проте, виконавче провадження ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначається, як завершальна стадія судового провадження. Якщо судове провадження у справі здійснювалось в порядку цивільної юрисдикції, то, відповідно, судовий контроль за виконанням судових рішень здійснюється також в порядку цивільного судочинства, що прямо встановлено Розділом VІІ ЦПК України.

Якщо виконавче провадження було відкрито на виконання судових рішень судів загальної юрисдикції при розгляді кримінальних, господарських, адміністративних справ (ч. 1 ст. 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів») чи рішень інших органів (посадових осіб) суду необхідно вирішити питання щодо можливості розмежування цивільної, кримінальної, господарської чи адміністративної юрисдикції при розгляді справ про обмеження права боржника на виїзд за межі України.

Слід виходити з того, що процесуальний порядок обмеження права боржника на виїзд за кордон прямо встановлений виключно нормами ЦПК України (ст. 441 ЦПК України).

Застосування процесуальних норм по аналогії при здійсненні судочинства не допускається, а тому обмеження боржника у праві виїзду за межі України можливе лише в порядку цивільної юрисдикції на підставі ст. 441 ЦПК України, якщо здійснюється виконання судових рішень у цивільних справах.

Розділ VI ЦПК України «Процесуальні питання, пов'язані з виконанням судових рішень в цивільних справах та інших органів (посадових осіб)» передбачає вирішення судами в порядку цивільної юрисдикції процесуальних питань, пов'язаних з виконанням судових рішень виключно у цивільних справах.

Відповідно, вирішення процесуальних питань, в тому числі обмеження права на виїзд боржника за кордон, пов'язаних з виконанням рішень, ухвал, постанов в господарських та адміністративних справах та постанов органів, а також вироків у кримінальній справі, в порядку цивільного судочинства не допускається.

Враховуючи те, що на виконанні державної виконавчої служби знаходиться виконавче провадження з виконання вироку Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19.03.2008 року за звинуваченням ОСОБА_1 за ст.143 ч.2 КК України (в редакції Закону 1960 року), 193 ч.3 КК України (в редакції Закону 1960 року), 190 ч.4 КК України (в редакції Закону 2001 року), 15-190 ч.4 КК України (в редакції Закону 2001 року), ст. ст. 358 ч.2, ч.3КК України (в редакції Закону 2001 року), про стягнення з ОСОБА_1, бондар ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ПАТ «Державний ощадний банк» 147 730,85 грн., то контроль за виконання такого рішення загальні суди не здійснюють.

За таких обставин, суд вважає, що подання державного виконавця про тимчасове обмеження підлягає закриттю з підстав, визначених п.1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, відповідно до якого суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства;

Оскільки подання державного виконавця щодо тимчасового обмеження виїзду за межі України боржника у виконавчому провадженні за виконанням вироку суду не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, то відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 247, 258, 260, 441, 353 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі за поданням головного державного виконавця Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи ОСОБА_1 - закрити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення, (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через Білгород-Дністровський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя: