Єдиний унікальний номер 233/1876/17 Номер провадження 22-ц/775/195/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2018 року м. Бахмут

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Канурної О.Д.,

суддів: Будулуци М.С., Санікової О.С.,

за участю секретаря Кіпрік Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 27 листопада 2017 року, ухваленого судом у складі головуючого судді Бєлостоцької О.В. у місті Костянтинівка, в справі номер № 233/1876/17, за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2017 року позивач - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернувся до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову посилається на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 27.02.2012 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,40% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою", затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/ pages/70/, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві.

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» свої зобов'язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав ОСОБА_1 кредит у розмірі, встановленому Договором.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

Згідно п. 2.1.1.5.6 Умов надання банківських послуг, - у разі невиконання зобов'язань за Договором, і на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку.

Власник карти зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг

Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник; зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору.

У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором, відповідач станом на 28.02.2017 року має заборгованість - 67163,63 грн., яка складається з наступного: 4130,00 грн. - заборгованість за кредитом; 55286,07 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4073,10 грн., - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1 .1 .7.6 Умов та правил надання банківських послуг; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина). 3174,46 грн. - штраф (процентна складова).

На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк».

Позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість у розмірі 67163,63 грн. за кредитним договором № б/н від 27.02.2012 року , яка складається з наступного: 4130,00 грн. - заборгованість за кредитом; 55286,07 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4073,10 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 3174,46 грн. - штраф (процентна складова), судові витрати у розмірі 1600,00 грн.

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 27 листопада 2017 року позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 27 лютого 2012 року станом на 28 лютого 2017 року в сумі 10541 грн. 10 коп., яка складається з:

- 4130 грн, 00 коп. - заборгованості за кредитом;

- 5358 грн, 00 коп. - заборгованості по процентам за користування кредитом;

- 1053 грн. 10 коп. - заборгованості по пені.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» витрати, пов'язані зі сплатою судового збору в розмірі 251 грн. 20 коп.

В решті позовних вимог відмовлено.

Із вказаним рішенням суду не погодився відповідач - ОСОБА_1 та подав апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідач просить апеляційний суд рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 27 листопада 2017 року скасувати і закрити провадження у справі. Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» понесені судові витрати на його користь.

В судове засідання апеляційного суду представник Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» не з'явився, хоча своєчасно і належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, що підтверджується телефонограмою, зареєстрованою в журналі телефонограм за № 109 (а.с. 220).

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення відповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до пункту 9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, в редакції від 03 жовтня 2017 року, яка набрала чинності 15 грудня 2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 статті 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 27 лютого 2012 року ОСОБА_1 було підписано заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в Приватбанку.

Підписавши заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в Приватбанку, ОСОБА_1 погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг.

ОСОБА_1 27 лютого 2012 року було видано кредитну картку тип «Універсальна» № НОМЕР_1 із встановленим кредитним лімітом в розмірі 3790 гривень. Строк закінчення дії картки - грудень 2015 року.

На підтвердження факту укладення договору представник позивача надав, в тому числі, і фотокартку клієнта банку ОСОБА_1 із отриманою кредитною карткою.

Як вбачається з роздруківки з програмного комплексу, ОСОБА_1 було відкрито 8 рахунків в ПАТ КБ «Приватбанк», в тому числі, і кредитний рахунок № НОМЕР_1.

З виписки по картковому рахунку № НОМЕР_1 вбачається, що відповідач ОСОБА_1 користувався кредитними коштами та здійснював їх часткове повернення.

Відповідно до умов кредитного договору б/н від 27 лютого 2012 року відповідач ОСОБА_1 в рамках кредитного продукту «Універсальна 55 днів пільгового періоду» отримав від позивача кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 2,5% на місяць на залишок заборгованості. Сторони узгодили розмір та термін внесення щомісячних платежів - 7% від заборгованості, але не менше 50 гривень до 25 числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою", затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті http: //privatbank.ua./terms/ pages/70/, складає між ним та Банком Договір.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом, зокрема: сплата неустойки.

Згідно до розрахунку позивача по справі станом на 28 лютого 2017 року заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором від 27 лютого 2012 року становить 67163грн 63 коп і складається із: заборгованості за кредитом - 4130 грн. 00 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом - 55286 грн. 07 коп., заборгованості за пенею та комісією в розмірі 4073грн 10 коп, а також штрафів відповідно до умов кредитного договору: штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 3174 грн.46коп.

З листа ПАТ КБ «ПриватБанк» від 24 жовтня 2017 року вбачається, що надати в судове засідання оригінали документів кредитної справи неможливо, оскільки вони знаходяться донецькому архіві, взаємодія з яким неможлива до стабілізації політичної ситуації в зоні АТО.

Місто Донецьк - це населений пункт, де здійснюється антитерористична операція відповідно до Указу Президента України «Про Рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози збереження територіальної цілісності України від 14 квітня 2014 року за №405/2014».

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що за встановлених обставин, надані позивачем докази про існування договірних відносин з відповідачем в даному випадку є належними та допустимими і підтверджують наявність кредитних відносин між сторонами.

Ненадання позивачем до матеріалів справи оригіналу кредитного договору не свідчить про відсутність кредитних зобов'язань між сторонами, які підтверджені засвідченими копіями заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, розрахунком заборгованості, випискою по рахунку.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами), однак ніяких письмових договірних зобов'язань з позивачем у 2012 році він не підписував, є безпідставними, оскільки 27 лютого 2012 року ОСОБА_1 було підписано заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в Приватбанку. Підписавши заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в Приватбанку, ОСОБА_1 погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг. Відповідно заяви, яка підписана позичальником та банком, відповідач погодився з тим, що дана заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає договір про надання банківських послуг.

У заяві, зокрема, зазначено, що позичальник ознайомився і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані для ознайомлення в письмовому вигляді.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 2 вказаної вище статті, ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1 статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до частини 1 статті 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 5 вказаної вище статті, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Матеріалами підтверджується те, що відповідач в 2012 році отримав кредит у позивача (а.с. 75-84,112-114).

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що судом першої інстанції при розгляді справи був порушений принцип рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, а також принцип доведеності перед судом переконливості доказів, що є порушенням статті 129 Конституції України, є безпідставними, оскільки при розгляді вказаної справи судом першої інстанції не була порушена стаття 6 ЦПК України, яка передбачає, що суд зобов'язаний здійснювати правосуддя на засадах їх рівності перед законом і судом незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних та інших ознак.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 та його представник були присутні в судовому засіданні під час розгляду справи, давали пояснення, відповідач скористався своїм правом на апеляційне оскарження рішення.

Що стосується доведеності перед судом переконливості доказів, то відповідно до частини 1 статті 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Як вбачається із частини 2 вказаної вище статті, питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, правильно встановив обставини справи та відповідні їм правовідносини, наданим доказам дав правильну правову оцінку і обґрунтовано у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача.

На підставі викладеного вище, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 27 листопада 2017 року і задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 немає.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 27 листопада 2017 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі.

Повний текст постанови виготовлений 02 лютого 2018 року.

Судді: