Справа № 548/1444/17
Провадження № 2/548/53/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.02.2018 року м. Хорол

Хорольський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - Миркушіної Н.С.,

за участю секретаря судового засідання - Ващенко М.В.,

за участю адвокатів - ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Хорол у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, мотивуючи його тим, що 22 вересня 2007 року між позивачем ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_4 був укладений шлюб, який був зареєстрований у відділі РАЦС Хорольського РУЮ Полтавської області, 22 вересня 2007 року, актовий запис №96.

Від цього шлюбу сторони мають малолітніх синів: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

12 березня 2014 року шлюб між позивачем та відповідачем був розірваний Хорольським районним судом Полтавської області.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_1 підтримали уточнений позов та прохали його задовольнити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_2 уточнений позов визнали та не заперечували проти його задоволення.

Врахувавши позицію сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

В силу ч. 4ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно з ч. 3ст. 13 ЦПК Україниучасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Повноваження сторін на вчинення дій по визнанню позову судом перевірені.

Відповідач не обмежений в цивільній процесуальній дієздатності, а тому розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, включаючи і право на визнання позову.

Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи.

За вимогами ч. 3 ст. 12 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Цивільно-процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 Цивільно-процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Після розірвання шлюбу 12 березня 2014 року малолітні сини ОСОБА_5 та ОСОБА_6 залишилися проживати разом з позивачем.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до рішення Хорольського районного суду Полтавської області у справі №548/325/14-ц від 12.03.2014 року відповідач повинен сплачувати на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх синів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів (заробітку), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з 28.02.2014 року і до досягнення дітьми повноліття.

Відповідач проводив часткову сплату нарахованих аліментів, у звязку з чим станом на 01 липня 2017 року за період з 01.07.2014 року по 30.06.2017 року заборгованість по аліментам складає, за виключенням часткової сплати вдповідачем аліментів становить 36 361,50 грн.

Розмір заборгованості за аліментами, визначений державним виконавцем, відповідачем в судовому порядку не оскаржувався.

Відповідно до ч.1 ст. 196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Відповідно до п.22 Постанови пленуму Верховного суду України №3 від 15 травня 2006 року Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів ст.196 Сімейного кодексу України передбачено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи.

На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у звязку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, то за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується наступним чином: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість, а загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Правова позиція з зазначеного питання Верховного Суду України викладено в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 16 березня 2016 року за справою № 6-300цс16.

Таким чином загальна сума пені за несвоєчасну сплату аліментів у період з 01.07.2014 року по 30.06.2017 року становить 11 175,35 грн. виходячи із розрахунку:

нарахована суми аліментів, грн.Розмір пені,1%Кількість прострочених, днівСума пені, грн
з 28 лютого 2014 року по 25 липня 2014 року:: 4 238,93
за липень 2014 року:628,936,29637,73
за серпень 2014 року:------------
за вересень 2014 року:------------
за жовтень 2014 року:1082,0010,8231335,42
за листопад 2014 року:1082,0010,8230324,60
за грудень 2014 року:1082,0010,8231335,42
за січень 2015 року:1082,0010,8231335,42
за лютий 2015 року:1082,0010,8228302,96
за березень 2015 року:1082,0010,8231335,42
за квітень 2015 року:1082,0010,8230324,60
за травень 2015 року:966,009,6631299,46
за червень 2015 року:966,00-------
за липень 2015 року:966,009,6631299,46
за серпень 2015 року:966,009,6631299,46
за вересень 2015 року:966,009,6630289,80
за жовтень 2015 року:1076,0010,7631333,56
за листопад 2015 року:1076,0010,7630322,80
за грудень 2015 року:1076,0010,7631333,56
за січень 2016 року:1076,0010,7631333,56
за лютий 2016 року:1076,0010,7628301,28
за березень 2016 року:1076,0010,7631333,56
за квітень 2016 року:1076,0010,7630322,80
за травень 2016 року:1076,0010,7631333,56
за червень 2016 року:1076,0010,7630322,80
за липень 2016 року:1076,0010,7631333,56
за серпень 2016 року:1076,0010,7631333,56
за вересень 2016 року:1076,0010,7630322,80
за жовтень 2016 року:1076,0010,7631333,56
за листопад 2016 року:1076,0010,7630322,80
за грудень 2016 року:1076,0010,7631333,56
за січень 2017 року:1076,0010,7631333,56
за лютий 2017 року:1513,0015,1328423,64
за березень 2017 року:1513,0015,1331469,03
за квітень 2017 року:1513,0015,1330453,90
за травень 2017 року:1734,6717,3531537,75
за червень 2017 року:1734,6717,3530520,40
Всього: 11 175,35

В ухвалі ВСУ від 19 серпня 2009 року Верховний Суд України зазначив, що відповідно до ч.1 ст.20 СК до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених ч.2 ст.72, ч.2 ст.129, ч.3 ст.138, ч.3 ст.139 цього Кодексу.

Право одержувача аліментів на стягнення неустойки (пені) за прострочення їх сплати передбачене ст.196 СК, а відтак, до вимог позовна давність застосуванню не підлягає.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства " кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, грального, культурного, духовного та соціального розвитку.

З огляду на вищенаведені обставини, суд дійшов висновку про стягнення з ОСОБА_4 неустойки (пені ) за прострочення сплати аліментів у розмірі 11 175,35 грн.

Враховуючи вищевикладене та керуючись п.22 Постанови пленуму Верховного суду України №3 від 15 травня 2006 року Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, ст.ст. 180, 195, 196 Сімейного кодексу України, ст.ст. 1-18, 76-81, 141, 209-241, 259, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Уточнений позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,- задовольнити повністю.

Стягнутити з ОСОБА_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів 11 175,35 грн.

Стягнутити з ОСОБА_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь держави судовий збір у розмірі 320, 00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення в апеляційний суд Полтавської області через Хорольський районний суд Полтавської області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст судового рішення складено 12.03.2018 року.

Суддя: Н.С. Миркушіна