Апеляційний суд Кіровоградської області
справа № 384/406/17
№ провадження 22-ц/781/481/18 Головуючий у суді І-ї інстанції Галицький В. В.
Доповідач Кіселик С. А.
ПОСТАНОВА

Іменем України

20.03.2018 року м. Кропивницький

Апеляційний суд Кіровоградської області в складі суддів судової палати у цивільних справах :

головуючого Кіселика С.А. (суддя доповідач),

суддів: Суровицької Л.В., Чельник О.І.,

секретар судового засідання - Гончар В.В.,

учасники справи: приватне сільськогосподарське підприємство ім. Ватутіна (позивач);

ОСОБА_2 (відповідач);

Вільшанська районна державна адміністрація Кіровоградської області ( третя особа);

приватний нотаріус Вільшанського районного нотаріального округу Кіровоградської області Науменко Федір Семенович (третя особа),

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в місті Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та апеляційною скаргою представників приватного нотаріуса Вільшанського районного нотаріального округу Кіровоградської області Науменка Федора Семеновича - адвокатів Боруша Андрія Олександровича та Науменка Івана Федоровича на рішення Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 4 грудня 2017 року, за позовом Приватного сільськогосподарського підприємства ім.. Ватутіна до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Вільшанського районного нотаріального округу Кіровоградської області Науменко Федір Семенович, Вільшанська районна державна адміністрація про визнання недійсним та скасування рішення про державну реєстрацію іншого права - припинення права суборенди земельної ділянки індексний № 29220926 та відновлення права користування земельною ділянкою за договором суборенди,

В С Т А Н О В И В :

В червні 2017 року ПСП ім. Ватутіна звернулося до суду із позовом до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Вільшанського районного нотаріального округу Кіровоградської області Науменко Федір Семенович, Вільшанська районна державна адміністрація Кіровоградської області, про визнання недійсним та скасування рішення про державну реєстрацію іншого права - припинення права суборенди земельної ділянки індексний № 29220926 та відновлення права користування земельною ділянкою за договором суборенди.

Позивач просив: - визнати недійсним та скасувати рішення Державного реєстратора прав - приватного нотаріуса Вільшанського районного нотаріального округу Кіровоградської області Науменка Федора Семеновича за індексним № 29220926 від 29 березня 2017 року про державну реєстрацію припинення іншого речового права - припинення права суборенди земельної ділянки, укладеного між суборендарем - ПСП ім.. Ватутіна і орендарем - ОСОБА_2 26.09.2012 року, прийнятого за заявою відповідача ОСОБА_2;

- відновити за ПСП ім. Ватутіна право користування земельною ділянкою згідно договору суборенди, укладеного 26.09.2012 року між ПСП ім. Ватутіна та ОСОБА_2 та зареєстрованого у відділі Держкомзему у Вільшанському районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 09.11.2012 року за № 01196.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на підставі розпорядження голови Вільшанської районної державної адміністрації Кіровоградської області від 16 липня 2010 року між Вільшанською державною адміністрацією Кіровоградської області та фізичною особою ОСОБА_2 укладено договір оренди земельної ділянки загальною площею 54,17 га, кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована на території Котовської (Куцобальської) сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області, строком на 10 років. Договір зареєстрований у відділі Держкомзему у Вільшанському районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 26.12.2011 року за № 00295.

26 вересня 2012 року між відповідачем ОСОБА_2 та позивачем ПСП ім.. Ватутіна було укладено договір суборенди вищезазначеної земельної ділянки на строк до 26.12.2021 року. Договір суборенди зареєстрований у відділі Держкомзему у Вільшанському районі Кіровоградської області.

12 квітня 2017 року на адресу позивача від приватного нотаріуса Науменка Ф.С. надійшло письмове повідомлення №99/01-30 від 30.03.2017 року про припинення договору суборенди земельної ділянки в односторонньому порядку за заявою відповідача та надано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 83834526 від 30.03.2017 року, згідно якого право суборенди землі (інше речове право) припинено 29.03.2017 року згідно рішення приватного нотаріуса Науменка Ф.С. за індексним № 34529763.

Позивач вважає, що дія договору суборенди припинена незаконно.

Рішенням Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 04 грудня 2017 року позов задоволено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись із рішенням суду ОСОБА_2 та представники Науменка Федора Семеновича - адвокати Боруш А.А. та Науменко І.Ф. подали апеляційні скарги.

В своїх апеляційних скаргах ОСОБА_2, Боруш А.О. та Науменко І.Ф. просять скасувати рішення суду першої інстанції з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального та процесуального права, і постановити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі відповідач зазначив, що вважає хибним твердження суду першої інстанції щодо відсутності у договорі суборенди умов, які надають право орендарю земельної ділянки розірвати даний договір у односторонньому порядку.

Представники приватного нотаріуса в своїй апеляційній скарзі, крім зазначеного відповідачем ОСОБА_2Б , зазначили, що розглядаючи справу в порядку цивільного судочинства суд першої інстанції порушив предметну підсудність. Вважають, що існуючий спір є публічно -правовим і має розглядатись у порядку адміністративного судочинства. Крім того, позивачем обрано невірний спосіб захисту своїх прав.

В судове засідання відповідач, третя особа та їх представники, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи не з'явились. Від Науменка Ф.С. надійшло клопотання слухати справу за його відсутності. Інших клопотань до початку розгляду справи до суду не надходило.

Згідно ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю доповідача, представника позивача, та дослідивши матеріали справи колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі розпорядження голови Вільшанської районної державної адміністрації Кіровоградської області від 16 липня 2010 року між Вільшанською державною адміністрацією Кіровоградської області та фізичною особою ОСОБА_2 укладено договір оренди земельної ділянки загальною площею 54,17 га, кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована на території Котовської (Куцобальської) сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області, строком на 10 років. Договір зареєстрований у відділі Держкомзему у Вільшанському районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 26.12.2011 року за № 00295.

26 вересня 2012 року між відповідачем ОСОБА_2 та позивачем ПСП ім.. Ватутіна було укладено договір суборенди вищезазначеної земельної ділянки, на строк до 26.12.2021 року. Договір суборенди зареєстрований у відділі Держкомзему у Вільшанському районі Кіровоградської області.

Пунктом 12.2 договору суборенди земельної ділянки дія договору припиняється: у разі припинення основного договору, оренди; закінчення строку, на який його було укладено; придбання суборендарем земельної ділянки у власність; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; ліквідації юридичної особи - суборендаря. Договір також припиняється у випадках передбачених законом.

Згідно пункту 12.3 вказаного договору суборенди, його дія припиняється шляхом розірвання за взаємною згодою сторін; рішення суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження, орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її виконанню, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідно до п.12.4 договору суборенди розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку допускається. Договір вважається розірваним у випадку направлення за 15 календарних днів суборендарем письмового повідомлення орендарю про намір розірвати договір до дати ймовірного розірвання.

12 квітня 2017 року на адресу позивача від приватного нотаріуса Науменка Ф.С. надійшло письмове повідомлення №99/01-30 від 30.03.2017 року про припинення договору суборенди земельної ділянки в односторонньому порядку, за заявою відповідача, та надано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 83834526 від 30.03.2017 року, згідно якого право суборенди землі (інше речове право) припинено 29.03.2017 року, згідно рішення приватного нотаріуса Науменка Ф.С., за індексним № 34529763.

Задовольняючи позов суд першої інстанції зазначив, що договір суборенди не містить умов за якими допускається його розірвання в односторонньому порядку з ініціативи орендаря, а отже у відповідача ОСОБА_2 були відсутні будь які правові підстави для подання заяви нотаріусу про припинення договору суборенди в односторонньому порядку.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду.

Між позивачем та відповідачем склались договірні відносини щодо суборенди земельної ділянки які регулюються нормами Цивільного Кодексу України (ЦК), Земельного Кодексу України (ЗК), Закону України «Про оренду землі» (Закон).

Право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності (ч. 1 ст.93 ЗК).

Орендована земельна ділянка або її частина може передаватися орендарем у суборенду без зміни цільового призначення, якщо це передбачено договором оренди або за письмовою згодою орендодавця. Якщо протягом одного місяця орендодавець не надішле письмового повідомлення щодо своєї згоди чи заперечення, орендована земельна ділянка або її частина може бути передана в суборенду (ч. 1 ст. 8 Закону).

Договором є домовленість двох або більше сторін спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (.1 ст. 626 ЦК).

Згідно статті 627 ЦК відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК).

Частиною 1 статті 629 ЦК визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Пункт 12.4 Договору суборенди допускає розірвання договору в односторонньому порядку лише на вимогу Суборендаря, за умови попереднього, за 15 днів, направлення письмового повідомлення Орендарю про намір розірвати договір до дати ймовірного розірвання.

Умов, які б надавали право орендарю розірвати договір в односторонньому порядку, Договором суборенди не передбачено, а тому доводи представників третьої особи, що відповідач у справі здійснив право на розірвання договору в односторонньому порядку в межах прав наданих йому Договором суборенди, не відповідає дійсності та умовам цього договору.

Суд також не приймає доводи представників третьої особи щодо порушення судом першої інстанції предметної підсудності.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

За правилами пункту 1 частини першої статті 15 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Враховуючи те, що у справі, яка розглядається, спірні правовідносини пов'язані із невиконанням, на думку позивача, умов цивільно-правової угоди, колегія суддів, дійшла висновку, що даний спір не є публічно-правовим, а випливає з договірних відносин і має вирішуватися судами за правилами ЦПК.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд України в постанові № 21-41а16 від 14.062016 року.

Крім того, статтею 30 ЦПК України, яка визначає виключну підсудність за територіальною юрисдикцією, у частині восьмій визначено, що вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій розглядаються судом, визначеним за правилами підсудності щодо розгляду спору, похідними від якого є такі вимоги.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційних скарг не спростовують правильних висновків суду.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 367,368,374,375,381 - 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та апеляційну скаргу представників приватного нотаріуса Вільшанського районного нотаріального округу Кіровоградської області Науменка Федора Семеновича - адвокатів Боруша Андрія Олександровича та Науменка Івана Федоровича залишити без задоволення, а рішення Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 4 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її постановлення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення тільки на підставі встановленій статтею 389 ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлено 23 березня 2018 року.

Головуючий суддя Кіселик С.А.

Судді: Суровицька Л.В.

Чельник О.І.