БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №730/1318/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/ з а о ч н е /

"13" листопада 2018 р. м. Борзна

Борзнянський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді - Луговця О.А.

з участю секретаря судового засідання - Чорнухи Н.О.

позивача - ОСОБА_1

представника позивачів - адвоката ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Борзни в порядку спрощеного позовного провадження (з повідомленням сторін) справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4 звернулись до суду з даним позовом, в якому просять визнати ОСОБА_5 таким, що втратив право на користування належним їм на праві власності житловим приміщенням, розташованим АДРЕСА_1. Свої вимоги обгрунтовують тим, що відповідач, який доводиться першому позивачу сином, проживав разом з ними у їх помешканні до весни 1999 року, після чого поїхав працювати до м. Київ й з цього часу в квартирі не проживає, з 2003 року не спілкується, хоча продовжує бути зареєстрованим в їх житловому приміщені та в добровільному порядку вирішити питання про зняття з реєстраційного обліку не бажає.

Позивачка ОСОБА_1 та представник позивачів адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали і просили їх задовольнити з вищевказаних підстав; зазначили, що ОСОБА_5 народився 06 травня 1978 року. Не заперечують проти заочного розгляду справи.

Відповідач був належним чином та своєчасно повідомлений про дату, час і місце слухання справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (ч.11 ст.128 ЦПК України), що підтверджується відповідною публікацією від 02.11.2018р., але в судове засідання не з'явився, про причини неприбуття не повідомив, відзиву на позов не подав.

Тому, зі згоди позивачки та представника позивачів суд ухвалює про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України.

Заслухавши пояснення позивачки, представника позивачів, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

За змістом положень ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено органом реєстрації за наявності відповідного судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Відповідно до ст.41 Конституції України, ст.317, 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право власності є непорушним. Згідно зі ст.383 ЦК України, ст.150 ЖК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб. За змістом положень ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону; в разі відсутності члена сім'ї власника житла без поважних причин понад один рік він втрачає право користування даним житлом.

З показань допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7 вбачається, що вони проживають по сусідству з сімєю позивачів в одному підїзді багатоквартирного житлового будинку; ОСОБА_5 доводиться сином ОСОБА_3 від першого шлюбу й у квартирі позивачів не проживає з 1999 року, коли повернувся зі служби в армії та поїхав на заробітки; після цього вони його вдома не бачили.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4 являються співвласниками (по 1/3 частині) квартири АДРЕСА_2 (колишня Леніна) с. Миколаївка Борзнянського району Чернігівської області. Відповідач по справі ОСОБА_5 доводиться сином ОСОБА_3 Водночас ОСОБА_5 з 1999 року значиться зареєстрованими в квартирі позивачів, але фактично там не проживає з середини 1999 року, комунальними послугами не користується, участі в утриманні житла не бере, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 08.02.2007р., довідкою Миколаївської сільської ради №301 від 05.10.2018р., показаннями свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7

Відповідачем всупереч положенням ст.12, 81 ЦПК України не було надано суду жодних доказів поважності причин його тривалого непроживання у житловому помешканні позивачів.

Таким чином, оскільки ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4 не мають наміру надати належну їм на праві приватної власності квартиру для проживання відповідачу, а останній в ній не проживає без поважних причин понад один рік (близько девятнадцяти років) і в добровільному порядку не бажає вирішити питання про зняття з реєстраційного обліку з даного помешкання, що перешкоджає позивачам використовувати всі правомочності власника житла, порушуючи цим самим їх законні права та інтереси, то суд вважає вимоги позивачів обгрунтованими й такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.41 Конституції України, ст.317, 321, 383, 386, 405 ЦК України, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.2, 3, 12, 19, 23, 76-89, 141, 258-268, 280 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4 задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, яке розташоване в с. Миколаївка Борзнянського району Чернігівської області, вул. Б. Хмельницького (колишня Леніна), 33, кв.4, та належить на праві власності ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4 по 704,80 грн судового збору кожному з позивачів.

Рішення може бути оскаржено позивачами в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду через Борзнянський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення; якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.289 ЦПК України.

Суддя Борзнянського районного суду О.А.Луговець