єдиний унікальний номер справи 531/33/18
номер провадження 6/531/11/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2018 року м. Карлівка

Карлівський районний суд Полтавської області у складі:

головуючої- судді ОСОБА_1,

за участю секретаря судового засідання Мельник О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в судовій залі подання Карлівського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2, у праві виїзду за межі України,-

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець Карлівського РВ ДВС звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2, у праві виїзду за межі України.

Подання вмотивоване тим, що на виконанні у Карлівському РВ ДВС знаходиться виконавче провадження №54739917 з примусового виконання вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф198-17 виданої 15.08.2017 р. про стягнення з ОСОБА_2на користь ГУ ДФС у Полтавській області недоїмки у розмірі 2112 грн.

На день розгляду подання вимога не виконана в повній мірі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали подання суд приходить до висновку про відмову у задоволенні такого з наступних підстав.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включаючи свою власну. На здійснення цих прав не встановлюються жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної або громадської безпеки, для забезпечення громадського порядку, запобігання злочинам, для охорони здоров'я або моралі чи з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду України і в'їзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті, тобто, в тому числі, у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Згідно з ч. 1 ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення; відповідно до ч. 4 даної статті - ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

З аналізу вищезазначених норм вбачається, що заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, так як він пов'язаний з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання.

Крім того, слід зазначити що право виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду зобов'язань, тобто наявність лише самого зобов'язання не наділяє виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон. Окрім того, факт ухилення має підтверджуватись сукупністю доказів.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

У листі від 01.02.2013 року - «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України», Верховним Судом України було надано розяснення, що ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням, варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

З подання та доданих до нього матеріалів встановлено, що на виконанні Карлівського РВ ДВС знаходиться зазначене вище виконавче провадження.

За виконавчим документом боржником є ОСОБА_2 Згідно з поданням, боржник зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_1, при цьому суду не надано доказів, які належним чином підтверджують, що боржник проживає або зареєстрований за такою адресою.

Вся кореспонденція направлялась боржнику Карлівським РВ ДВС за зазначеною вище адресою, про що свідчать супровідні листи, проте відомості про вручення боржнику відправлених листів відсутні. Також у матеріалах справи відсутні докази того, що постанова про відкриття виконавчого провадження була відправлена боржнику з виконанням вимог ч. 1 ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження" - рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Тобто з наданих суду доказів не можливо чітко встановити чи повідомлений ОСОБА_2 про наявність виконавчого провадження №54739917, де він є боржником.

З наданих суду копій документів встановлено, що в ході проведення виконавчих дій державним виконавцем були зроблені запити до обліково-реєстраційних установ щодо наявності майна у боржника.

До подання не долучено доказів того, що у власності боржника є рухоме або не рухоме майно, в тому числі і земельні ділянки, а також доказів отримання ним будь-яких видів доходу (заробітна плата, пенсія, соціальні виплати, стипендія чи інші).

З акту державного виконавця, що складений за результатами виходу за місцем проживання боржника встановлено, що державним виконавцем не оглянуто приміщення (квартиру), оскільки підїз в якому таке знаходиться, закритий.

Таким чином, у матеріалах подання відсутні будь-які дані чи докази, які підтверджують факт свідомого ухилення ОСОБА_2 від виконання вимоги, а також, що останній вчиняє дії (або вдається свідомо до бездіяльності), які б свідчили про наявність умислу ухилитись від сплати недоїмки на користь ГУ ДФС у Полтавській області.

За зазначених вище обставин підстави для задоволення подання відсутні. У задоволенні подання слід відмовити за недоведеністю.

Керуючись ст. 441 ЦПК України, ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні подання Карлівського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2, у праві виїзду за межі України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Полтавської області через Карлівський районний суд Полтавської області.

Суддя І.В. Лизенко