Справа № 603/841/17
Провадження №2/603/65/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" лютого 2018 р. м.Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді: Іванчука В. М.

при секретарі : Сандалюку О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Монастириська справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, в якому просить ухвалити рішення, яким визнати за ним право власності на спадкове майно за законом, яке залишилось після смерті його батька ОСОБА_3, який помер 04.08.2014 року. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що після смерті ОСОБА_3, відкрилась спадщина на спадкове майно, до якого входить житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: вул.Центральна, 90, с.Дубенка Монастириського району Тернопільської області. Позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом першої черги, оскільки є сином спадкодавця, спадщину прийняв, оскільки проживав із спадкодавцем на час смерті, проте при зверненні до нотаріальної контори йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на зазначене спадкове майно.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи. Від ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнає повністю.

Згідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

В ході розгляду справи сторони (їх представники) заяв та/чи клопотань не подавали.

Судом не вирішувалося питання про забезпечення доказів, не вживалися заходи забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного.

ОСОБА_3 помер 04.08.2014 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ИД №171762, виданим 05.08.2014 року ОСОБА_2 сільською радою Монастириського району Тернопільської області, актовий запис №08.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на належне йому майно, до якого входить житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: вул.Центральна, 90, с.Дубенка Монастириського району Тернопільської області.

Судом встановлено, що обєктом спадкування в даному випадку виступає житловий будинок з надвірними будівлями, який станом на 01.01.1991 року належав до суспільної групи колгоспний двір, що підтверджується копією погосподарської книги ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області на будинковолодіння з особовим рахунком №16 та копією свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок, виданим виконавчим комітетом Монастириської районної ради народних депутатів Тернопільської області від 25.10.1999 року.

Зокрема, згідно копії погосподарської книги ОСОБА_2 сільської ради за 1991-1995 рр. та свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок, головою колгоспного двору, розташованого по вул.Центральна, 90, с.Дубенка зазначено ОСОБА_3, з яким проживали: ОСОБА_4 дружина, ОСОБА_5 дочка, ОСОБА_6 зять, ОСОБА_7 онука, ОСОБА_8 онук, ОСОБА_9 дочка.

Так, згідно з п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Відповідно до ст.ст.120-121, ст.123 ЦК УРСР ( в ред.1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Володіння, користування та розпорядження майном колгоспного двору здійснюється тільки за згодою всіх членів двору. При поділі майна колгоспного двору розмір часток членів колгоспного двору визнається рівними.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до довідки №319 від 01.12.2017 року, виданої ОСОБА_2 сільською радою Монастириського району Тернопільської області, за адресою: вул.Центральна, 90, с.Дубенка Монастириського району Тернопільської області, разом із ОСОБА_3 на час його смерті проживали та були зареєстровані: дружина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, зять ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, онука ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, онук ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, дочка ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_6

Позивач ОСОБА_1 є сином спадкодавця ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії V-УР №0866181, виданим Доброводівською сільською радою від 25.04.1963 року.

Інших спадкоємців, які претендували б на спадкове майно, немає. Спадкоємці за законом ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_5, ОСОБА_10, ОСОБА_9 відмовились від прийняття спадщини, яка залишилась після смерті ОСОБА_3, про що подали до суду заяви, засвідчені секретарем виконкому ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області. Зазначені заяви суд не бере до уваги, оскільки, згідно ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, зокрема, протягом шести місяців з часу відкриття спадщини. Однак, вищевказані заяви свідчать про те, що спадкоємцям відомо про заявлені вимоги ОСОБА_3, проти яких вони не заперечують.

Після смерті спадкодавця ОСОБА_1 звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, проте, як вбачається із відповіді приватного нотаріуса Монастириського районного нотаріального округу №227/2-16 від 01.12.2017 року, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, а саме на житловий будинок з надвірними будівлями, позивачеві відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Так, згідно ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановленні судом.

Таким чином, оцінюючи всі перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, ст. 328, 392, 1222, 1225, 1228, 1261 ЦК України, суд,-

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 (с.Дубенка, Монастириський район Тернопільська область) до ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області (с.Дубенка, Монастириський район Тернопільська область) про визнання права власності - задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за законом, яке залишилось після смерті ОСОБА_3, який помер 04.08.2014 року, а саме:

- житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: вул.Центральна, 90, с.Дубенка Монастириського району Тернопільської області, до якого входить: одноповерховий житловий будинок під літерою «А» загальною площею 43,1 кв.м., житловою 34,6 кв.м., стайня «Б», стодола «В», літна кухня «Г», Ворота №1, Огорожа №2, Криниця №3.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Тернопільської області через Монастириський районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: ОСОБА_11