Справа №339/326/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 листопада 2018 року м. Болехів
Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі:
головуючої - судді Головенко О. С.
секретаря судового засідання Латик В.Є.
з участю позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у загальному позовному провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на житло,-
19.09.2018 року Кузнєцова Л.В. звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати дочку Осипенкову О.І. такою, що втратила право на користування житлом по вул. Журавельна, 26 м.Болехів .
При цьому, вказує, що постійна відсутність відповідача більше 4 років створює для неї, як власника будинку, труднощі та додаткові матеріальні затрати, адже у звязку з реєстрацією відповідача вона не може оформити субсидію. Крім того вказала, що відповідач проживає в Російській Федерації має на утриманні малолітню дитину ідобровільно знятися з реєстрації немає можливості, хоча бажає цього.
Відповідач в судове засідання не зявилася повторно, про день та час слухання справи повідомлялася належним чином і від неї не надійшла заява про причини неявки в суд чи про слухання справи в її відсутності ( а.с.30,36) та не надав відзив на позов.
Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:
- відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;
- відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;
- відповідач не подав відзив;
- позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
При таких обставинах, враховуючи згоду позивача, суд, керуючись вимогами ст.280 ЦПК України, ухвалив про проведення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.
Суд, повно та всебічно з"ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.
З матеріалів справи вбачається, що згідно договору купівлі-продажу від 30.07.1985 року ОСОБА_1 придбала будинок по вул, Журавельна, 26 в м.Болехів Івано-Франківської області і він належить їй на праві приватної власності (а.с.9).
Встановлено, що відповідач, який є членом сім"ї позивача (дочкою) зареєстрована в даному будинку (а.с.5,10-13) і не проживає в ньому без поважних причин більше 4 років.
Дана обставина підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4 та актом обстеження побутових умов, в якому зафіксований факт відсутності відповідача по місцю реєстрації без поважних причин більше 4 років (а.с.4).
Зокрема, свідки ОСОБА_3, ОСОБА_4 вказали, що відповідач не проживає більше 4 років у вказаному будинку. При цьому, ствердили, що відповідач добровільно залишила домоволодіння, забравши свої речі та не здійснює оплату за комунальніі послуги, виїхавши на постійне місце проживання в Російську Федерацію, де проживає разом зі своєю сімєю.
Отже, доказів на підтвердження того, що позивач своїми діями заважала праву проживання відповідачу в домоволодінні і вона примусово залишила житлове приміщення судом не здобуто.
Відповідно до ст. 81 ЦПК кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Як зазначено в ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів особи може бути припинення дії, яка порушує право.
Судом достовірно встановлено, що відповідач не несе ніяких обов'язків по оплаті житла, так як в ньому не проживає, однак за комунальні послуги позивачу нараховують із розрахунку на всіх осіб, зареєстрованих по даній адресі.
Своїм перебуванням по теперішній час на реєстраційному обліку за адресою належного позивачу майна відповідач створює перешкоди в реалізації нею в повному обсязі прав та охоронюваних законом інтересів власника зазначеного майна, а також позивач несе додаткові витрати із власного бюджету.
Згідно п. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Стаття 319 ЦК України зазначає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
В силу статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї , інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Згідно з постановою Пленуму Верховного суду України від 12.04.1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сімї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладання трудового договору на визначений строк, тощо).
Позивач довів суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Зокрема, те, що відповідач більше 4 років тому залишила вказаний будинок, не проживає в ньому, несплачує комунальні послуги, не здійснюють догляд за ним, що свідчить про втрату інтересу до житла та відсутність в помешканні понад визначені законом строки без поважних причин.
Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла.
Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_2 без поважних причин не проживає у належному позивачу домоволодінні більше одного року, втративши інтерес до вказаного житла, а тому її слід визнати такою, що втратила право на користування цим житловим приміщенням.
Суд не погоджується з твердження позивача, викладеним в позовній заяві про те, що до спірних правовідносин застосовуються положення ст.71,72 ЖК УРСР, оскільки вказаними нормами регулюються правовідносини, що виникають через користування житловими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду стосовно наймачів жилого приміщення, які його займають за договором найму на підставі ордера.
Нормами цієї глави не передбачено підстав для визнання громадян такими, що втратили право користування житловими приміщеннями в будинку, що належить особі на праві приватної власності.
Вказані відносини, з приводу яких і виник даний спір, врегульовані ст. 405 ЦК України.
На підставі викладеного ст. 405 ЦК України, керуючись ст. 258-259, 263-265, 280-281 ЦПК України суд, -
Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням по вул.Журавельна, 26 м.Болехів Івано-Франківської області.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через Болехівський міський суд.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Найменування або імя сторін, їх місцезнаходження або місце проживання:
ОСОБА_1 - реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_1.
ОСОБА_2 - місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_2.
Дата складання повного тексту рішення - 12 листопада 2018 року.
Суддя О.С. Головенко