Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №314/2972/17-ц Головуючий у 1-й інстанції: Капітонов Є.М.
Провадження № 22-ц/778/748/18 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Полякова О.З.,

Суддів: Крилової О.В.

Онищенка Е.А.

розглянувши апеляційну скаргу Гнаровської сільської ради Вільнянського району Запорізької області на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 29 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИЛА :

У серпні 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування, який згодом уточнила.

В обґрунтування позову зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її чоловік ОСОБА_5 Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 0,09 га., що розташована на території Гнаровської сільської ради Вільнянського району Запорізької області за адресою: Запорізька область, Вільнянський район, АДРЕСА_1, цільове призначення - для обслуговування житлового будинку (присадибна ділянка), що належала ОСОБА_5 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 03.03.1995 року.

30.03.2002 року вона звернулась до державного нотаріуса Вільнянської державної нотаріальної контори Запорізької області із заявою про прийняття спадщини, проте у зв'язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Враховуючи вищевикладене просила суд визнати за нею право власності на земельну ділянку, для обслуговування житлового будинку, площею 0,09 га, яка розташована на території Гнаровської сільської ради Вільнянського району по вул. Степовій, 12 в с. Гнаровське, Вільнянського району Запорізької області в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 29 серпня 2017 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку, площею 0,09 га., що розташована на території Гнаровської сільської ради Вільнянського району Запорізької області за адресою: Запорізька область, Вільнянський район, АДРЕСА_1, цільове призначення - для обслуговування житлового будинку (присадибна ділянка), що належала ОСОБА_5 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 виданого Гнаровською сільською радою Вільнянського району Запорізької області 03.03.1995 року, після смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Не погоджуючись з рішенням суду, Гнаровська сільська рада Вільнянського району Запорізької області подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 09 січня 2018 року, справу призначено до апеляційного розгляду без повідомлення учасників справи в порядку ст. 369 ч. 1 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року.

Оскільки, в силу вимог ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду, у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

В силу вимог ст. 7 ч. 13 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 09 січня 2018 року (а.с. 70), в порядку передбаченому ст. 360 ЦПК України ,особам, які беруть участь у справі, надавався строк до 30 січня 2018 року для надання можливих відзивів на апеляційну скаргу.

29 січня 2018 року на адресу апеляційного суду від ОСОБА_3 надійшов відзив на вищезазначену апеляційну скаргу, в якому вона заперечує проти доводів апеляційної скарги ,прохає про відмову у її задоволенні.

Вислухавши доповідача, перевіривши законність і

обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставин справи в межах доводів

апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до

висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права .

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу свої вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування суд першої інстанції виходив з доведеності та обґрунтованості таких вимог.

Проте, колегія не погоджується з таким висновком суду.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до положень ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 1 ст. 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер чоловік позивача - ОСОБА_5 (а.с.11).

Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 0,09 га., що розташована на території Гнаровської сільської ради Вільнянського району Запорізької області за адресою: Запорізька область, Вільнянський район, АДРЕСА_1, цільове призначення - для обслуговування житлового будинку (присадибна ділянка), що належала ОСОБА_5 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 03.03.1995 року (а.с.14).

В ході апеляційного розгляду справи знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Так, в постанові Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 обов'язковим при розгляді справи про спадкування є перевірка наявності або відсутності спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність в матеріалах спадкової справи обґрунтованої відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Між тим, ухвалюючи рішення про задоволення позову судом першої інстанції не було враховано тієї обставини, що у спадковій справі, копія якої наявна в матеріалах справи відсутня постанова нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право власності на спадщину в зв'язку відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу (а.с. 26-36)

Крім того, при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності в порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини.

Так, з доданої до апеляційної скарги копії державного акту серії НОМЕР_2 від 26.09.2002 року, вбачається, що ОСОБА_5 не був власником спірної земельної ділянки, оскільки 23.03.2001 року Гнаровською сільською радою народних депутатів було прийнято рішення про передачу спірної земельної ділянки у власність ОСОБА_4, на підставі якого 26.09.2002 року остання отримала державний акт направо власності на спірну земельну ділянку.(а.с. 51 зворот).

Таким чином, задовольняючи позовні вимоги про визнання права власності на спадкове майно судом першої інстанції було грубо порушено норми матеріального права, оскільки спірна земельна ділянка на час відкриття спадщини не належала спадкодавцю ОСОБА_5 а тому у суду були відсутні правові підстави для задоволення позову.

Окрім цього, розглянувши справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, суд першої інстанції неправильно визначився із суб'єктним складом спірних правовідносин, залишив поза увагою відсутність спору між сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 48 ЦПК України передбачено, що сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач.

Відповідачем є та зі сторін у процесі, яка вказується позивачем як порушник його права.

Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред'явленим позовом.

Належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно. У спорах про визнання права власності на спадкове майно в якості належного відповідача не може розглядатись селищна рада, на території якої знаходиться спадкове майно, при наявності інших спадкоємців, які заявляють свої претензії на прийняття спадщини.

Згідно ст. 392 ЦК України належним відповідачем у справах про спадкування є особа, учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно.

Юридична заінтересованість позивача у цивільному процесі зобов'язує довести як наявність між ним та відповідачем спірних матеріальних правовідносин, так і ту обставину, що його права порушені саме особою, яку позивач зазначив відповідачем, і права можуть бути захищені у визначений ним спосіб.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами у справах про спадкування є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_4 не є спадкоємцем після смерті ОСОБА_5, в розумінні ст.ст. 1261-1265 ЦК України, оскільки будь-які родинні зв'язки між ОСОБА_4І та ОСОБА_5 відсутні.

Також вона не є спадкоємцем після смерті ОСОБА_5 за заповітом, що підтверджується наявним в матеріалах справи копією заповіту (а.с. 14).

Крім того, згідно довідки УПСЗН Вільнянської РДА Запорізької області від 03.08.2017 року ОСОБА_4 є психічнохворою, потребує стороннього догляду ,тобто вона позбавлена можливості здійснювати цивільні права та обов'язки в суді, а тому взагалі не може бути відповідачем у справі ,у розумінні ст.30 ЦК України.

Відсутність інших спадкоємців після смерті ОСОБА_5 також, підтверджується матеріалами спадкової справи. (а.с. 26-36).

Таким чином,встановлено, що ОСОБА_4, не перебувала з позивачем у правовідносинах щодо здійснення ним прав на спадкування майна, щодо якого заявлені позовні вимоги про визнання права власності, відповідач не порушувала спадкові права ОСОБА_3 та їх не оспорює.

У контексті заявлених вимог ОСОБА_4 не є учасником спірних правовідносин, тому є неналежним відповідачем у справі.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції, обов"язку щодо завдань та основних засад судочинства не виконав, неправильно визначився із суб'єктним складом спірних правовідносин, залишив поза увагою відсутність спору між сторонами, не залучив до участі у справі Гнаровську сільську раду, що в свою чергу, не сприяло всебічному і повному з'ясуванню дійсних обставин справи, прав і обов'язків сторін та ухваленню законного і обґрунтованого рішення.

У зв'язку з вищевикладеним, висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам закону та матеріалам справи, доказам по справі дана неналежна оцінка і тому судове рішення підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. ст. ст. 7 ч. 13, 367, 369 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381, 382, 384, п. 1 ч. 1 ст. 389 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Гнаровської сільської ради Вільнянського району Запорізької області - задовольнити.

Рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 29 серпня 2017 року в у цій справі - скасувати, прийняти нову постанову, за якою:

«В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування - відмовити.»

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 08.02.2018 року

Головуючий:

Судді: