Справа № 609/149/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" лютого 2018 р. Суддя Ковтунович О.В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, суд-

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

У вищевказаній заяві представник заявника ОСОБА_2 посилається на те, що 31 травня 2012 року Шумським районним судом задоволено подання державного виконавця ВДВС Шумського району про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа гр. ОСОБА_1 до виконання зобов'язань, покладених виконавчим листом Тернопільського міськрайонного суду від 30.09.2011 року по цивільній справі №2-330/2010 року за позовом АТ «Український інноваційний банк» в особі Львівської філії АТ «Укрінбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким з ОСОБА_1 зобовязано стягнути заборгованість за кредитним договором 228 908,24 грн., та судові витрати в сумі 1820,00 грн. на користь АТ «Український інноваційний банк».

08.07.2015 року Тернопільським міськрайонним судом у кримінальному провадженні №1кп/607/323/2015 винесено вирок, згідно якого, грошові кошти за кредитним договором №108/06-ф від 01.09.2006 року отримало унітарне приватне підприємство «Металоресурси», а не ОСОБА_1

17.08.2016 року Тернопільським міськрайонним судом прийнято рішення, за яким кредитний договір №108/06-ф від 01.09.2006 року укладений між ОСОБА_1 та АТ «Український інноваційний банк» визнано недійсним та встановлено, що ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 200 000 гривень від АТ «Український інноваційний банк» не отримував.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 08.12.2017 року, виконавчий лист виданий 30.09.2011 року Тернопільським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Український інноваційний банк» заборгованості за кредитним договором №108/06-ф від 01.09.2006 року в розмірі 228908 грн. 24 коп. та 1820,00 грн. визнано таким, що не підлягає до виконання.

Таким чином було встановлено, що ОСОБА_1 будь-якого боргу перед стягувачем немає.

А тому представник заявника вважає, що з ОСОБА_1 вищевказаним судовим рішенням знято будь-які обовязки щодо виконання виконавчого листа виданого Тернопільським міськрайонним судом від 30.09.2011 року та просить вимоги заяви задоволити та зняти обмеження із ОСОБА_1

Положеннями ч.1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 19 ЦПК України суди розглядають справи, визначені у частині 1 цієї статті в порядку позовного, наказного та окремого провадження.

Порядок розгляду питань щодо обмеження у праві виїзду за межі України регулюється ст.441 ЦПК України, зокрема розглядається подання державного виконавця про обмеження у праві виїзду за межі України.

Відповідно до п.5 ч. 1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України», право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Питання щодо зняття обмежень у праві виїзду за межі України регулюється спеціальною нормою права, зокрема Інструкцією з організації примусового виконання рішень, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за № 489/20802.

Отже, на суд покладено функцію вирішення питання про обмеження виїзду, а право вибору способу виконання такого обмеження належить органу, до компетенції якого входить питання забезпечення виїзду з України.

Як вбачається із розяснення Верховного Суду України, щодо «Судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України» вбачається наступне:

Пунктом 11.3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 р. №512/5, яка діє з 17 квітня 2012 р., передбачено, що державний виконавець не пізніше наступного дня після надходження ухвали суду про тимчасове обмеження особи (боржника) у праві виїзду за межі України до виконання нею своїх зобов'язань направляє засвідчену судом копію цієї ухвали для виконання до Адміністрації ДПС.

У разі виконання боржником зобов'язань, покладених на нього рішенням, та у зв'язку із закінченням виконавчого провадження на підставі ч. 1 п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону № 606-XIVдержавний виконавець виносить відповідну постанову про закінчення виконавчого провадження, копія якої підлягає обов'язковому направленню до Адміністрації ДПС для своєчасного зняття особи (боржника) з контролю.

На підставі викладеного вище суд вважає, що тимчасове обмеження громадянина України у праві виїзду за межі України законом покладено на суд, а припинення обмеження виїзду у зв'язку з виконанням обов'язку за рішенням, що перебувало на виконанні, покладено на державного виконавця.

У зв'язку із вищевикладнеим, суд вважає заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, необхідно повернути заявнику, для подання до належного органу.

Керуючисьст. п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України повернути заявнику, для подання до належного органу.

Роз'яснити заявнику, що розгляд питання про зняття (скасування) обмеження щодо особи у праві виїзду за межі України належить до компетенції державного виконавця.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду Тернопільської області через Шумський районний суд протягом 15 днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_3