Справа № 576/1229/17
Провадження № 4-с/576/1/18
08 лютого 2018 року м. Глухів
Глухівський міськрайонний суд Сумської області у складі:
головуючого судді Мазура С.А.,
секретаря Пугач В.Л.,
старшого державного виконавця Глухівського
міськрайонного ВДВС ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Глухів справу за скаргою ОСОБА_1 про визнання протиправними дій державного виконавця Глухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_3, скасування постанов державного виконавця,
В судовому засіданні скаржник ОСОБА_1 підтримав скаргу в повному обсязі, пославшись на викладені в ній обставини, пояснивши що не отримував постанову про відкриття виконавчого провадження за стягненням боргу за кредитним договором, а коли дізнався про існування виконавчого провадження добровільно сплатив суму боргу та державним виконавцем не вчинялись дії з примусового стягнення, після того як він дізнався про відкриття виконавчого провадження, а тому винесена постанова про стягнення виконавчого збору є незаконною і такою, що підлягає скасуванню.
Старший державний виконавець Глухівського міськрайонного ВДВС ОСОБА_2 в суді просив відмовити в задоволенні скарги, посилаючись на те, що дії державного виконавця відповідають вимогам закону.
Вивчивши матеріали справи та заслухавши думку сторін, суд приходить до наступного.
Постановою старшого державного виконавця Антонцева І.О. від 27.05.2016 відкрито виконавче провадження ВП №51251418 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» 8288,79 грн. боргу, яка того ж дня була направлена боржнику за адресою: м. Глухів, вул. М. Гришка 1. Доказів отримання вказаної постанови скаржником державним виконавцем суду надано не було.
11.06.2016 боржником ОСОБА_1 здійснено платіж на погашення заборгованості в сумі 9167,66 грн., що складається з суми заборгованості в розмірі 8288,79 грн. на користь ПАТ «Укрсиббанк», 828,87 грн. виконавчого збору та 50 грн. витрат виконавчого провадження (а.с. 19).
З матеріалів справ вбачається, що державним виконавцем не виносилась постанова про стягнення боргу в сумі 9031,11 доларів США.
В подальшому згідно заяви боржника ОСОБА_1 від 19.08.2016 року останній ознайомився з матеріалами виконавчого провадження.
17.02.2017 до Глухівського міськрайонного ВДВС надійшов лист від ПАТ «Укрсиббанк», в якому зазначалось, що борг погашено в повному обсязі та стягувач просив закінчити виконавче провадження. На підставі чого, відповідно до п.9 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» було прийнято рішення закінчити виконавче провадження по в/л № 2/576/117 від 19.01.2016 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсиббанк» 9034,11 дол. США та 5984,82 грн. заборгованості про кредитному договору, а також 2303,97 грн. витрат по оплаті судового збору.
25.05.2017 року державним виконавцем Шакотько Ю.Ю. винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та направлено до виконання на адресу Конотопської ОДПІ Головного управління ДФС у Сумській області.
Статтею 17 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на момент винесення постанови від 27.05.2016) передбачено, що примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.
За приписами статті 31 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на момент винесення постанови від 27.05.2016) копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Статтею 27 Закону передбачено, що у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.
Заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням. (стаття 32 Закону України «Про виконавче провадження»)
Відповідно до ст. 35 Закону у разі несвоєчасного одержання сторонами документів виконавчого провадження, внаслідок чого вони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, державний виконавець може відкласти виконавчі дії за заявою стягувача чи боржника або з власної ініціативи на строк до десяти робочих днів. Про відкладання провадження виконавчих дій державний виконавець виносить відповідну постанову, про що повідомляє сторонам.
Як встановлено в судовому засідання та вбачається з матеріалів справи, постанова про відкриття виконавчого провадження з примусового стягнення боргу в сумі 9034,11 доларів США державним виконавцем не виносилась, 27.05.2016 винесено постанову про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсиббанк» 8288,79 грн. боргу, який останній сплатив згідно квитанції від 11.06.2016 (а.с.19).
Водночас, не зважаючи на відсутність постанови про стягнення боргу в сумі 9034,11 доларів США, державним виконавцем 13.05.2017 винесено постанову про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 за примусове стягнення боргу в сумі 9034,11 доларів США. Боржника не повідомлено у спосіб передбачений законом ні про відкриття виконавчого провадження, ні про його закриття, та ні про здійснення виконавчих дій.
Згідно стаття 28 закону (в редакції, що діяла на момент винесення постанови від 27.05.2016) у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. Постанова про стягнення виконавчого збору надсилається боржнику не пізніше наступного робочого дня після її винесення і може бути оскаржена до суду в десятиденний строк.
Частиною першою статті 28 цього закону (в редакції, що діяла на час винесення постанови про стягнення виконавчого збору від 13.05.2017) передбачено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються курєром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.
Водночас, з оглянутих в судовому засіданні матеріалів виконавчого провадження № 53938160 вбачається, що поштовий конверт з направленою боржнику копією постанови від 15 травня 2017 року повернувся з відміткою про те, що за даною адресою ОСОБА_1 не проживає. Але в постанові від 13 травня 2017 року про стягнення виконавчого збору адресою боржника вказана адреса: АДРЕСА_1, в той час як оскаржувані постанови всупереч вимогам статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» були направлені за попередньою адресою місця проживання боржника.
Згідно правової позиції ВСУ у справі №6-785цс15 від 6 липня 2015 року сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є тією достатньою підставою, з якою законодавець повязує стягнення виконавчого збору з боржника. Виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання.
Окрім того, положеннями частини третьої статті 27 зазначеного закону передбачено, що у разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим законом. Виконавчий збір та витрати, повязані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються.
Враховуючи матеріали справи, суд зазначає, що державним виконавцем не виконані дії з належного повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження від 27.05.2016 про стягнення з ОСОБА_1 боргу в сумі 8288,79 грн. Водночас останнім були сплачені вказані кошти, добровільно 11.06.2016 в повному обсязі згідно зазначеної суми у постанові про відкриття виконавчого провадження від 27.05.2016. Державним виконавцем не виносилась постанова про відкриття виконавчого провадження зі стягнення боргу в сумі 9034,11 доларів США, відтак боржнику не було відомо про примусове стягнення вказаної суми боргу. Ознайомившись в серпні 2016 року з матеріалами виконавчого провадження, боржник 16 лютого 2017 року сплатив суму боргу в повному обсязі (а.с. 72). В той час державним виконавцем, після ознайомлення боржника з матеріалами справи, не вчинялись дії з примусового виконання рішення суду, а відтак винесення постанови про стягнення виконавчого збору від 13.05.2017 року є протиправним, враховуючи добровільну сплату коштів боржником.
З огляду на зазначене, скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити.
На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 13, 81, 259, 263, 264, 450,451 ЦПК України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця-задовольнити.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги в порядку передбаченого підпунктом 15.5, пункту 15 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03.10.2017 протягом пятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя С.А. Мазур