Постанова

Іменем України

01 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 704/1423/15-ц

провадження № 61-1924св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Мартєва С. Ю., Пророка В. В., Фаловської І. М., Штелик С. П. (суддя-доповідач)

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто»,

представник відповідача - Мельник Олександр Павлович,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто», в особі представника - Мельника ОлександраПавловича, на рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 13 січня 2016 року в складі судді Воронкової І. Г. та ухвалуапеляційного суду Черкаської області від 07 квітня 2016 року в складі суддів: Сіренка Ю. В., Міщенка С. В., Трюхана Г. М.,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом дотовариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто» (далі - ТОВ ЛК «Ваш Авто») про захист прав споживача та витребування безпідставно набутого майна.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 29 жовтня 2015 року між ним та ТОВ ЛК «Ваш Авто» було укладено договір фінансового лізингу з додатками, згідно якого предметом лізингу по даному договору є автомобіль «Skoda Fabia». У відповідності до договору позивачем 29 жовтня 2015 року було перераховано на рахунок відповідача 31 тис. грн. Вважає, що зміст умов, в тому числі істотних умов договору фінансового лізингу підлягали фіксації в декількох документах та підлягали підписанню сторонами, не підписання яких, зокрема додатку № 3 до договору, є обставиною, що вказує на неукладення договору фінансового лізингу, а відтак з урахуванням положень норм цивільного законодавства у ТОВ ЛК «Ваш Авто» не виникло підстав для отримання сплаченого 29 жовтня 2015 року платежу за договором фінансового лізингу в сумі 31 тис. грн, в результаті чого позивачем безпідставно здійснено перерахування зазначених грошових коштів на рахунок відповідача.

Посилаючись на зазначене, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь безпідставно набуте майно, а саме грошові кошти в сумі 31 тис. грн, 3 % річних за час користування безпідставно збереженими грошовими коштами в розмірі 30 грн 58 коп., моральну шкоду в сумі 5 тис. грн, суму одержаних доходів чи доходів, які могли бути одержані ТОВ ЛК «Ваш Авто» за час користування грошовими коштами в сумі 5 тис. грн та судовий збір в сумі 487 грн 20 коп.

Рішенням Тальнівського районного суду Черкаської області від 13 січня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ ЛК «Ваш Авто» на користь ОСОБА_1 безпідставно набуте майно, а саме грошові кошти в сумі 31 тис. грн.

Стягнуто з ТОВ ЛК «Ваш Авто» на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 487 грн 20 коп.

В решті позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції в частині стягнення коштів в сумі 31 тис. грнмотивовано тим, що сторонами при підписанні договору фінансового лізингу не було узгоджено та підписано додаток № 3 «Графік покриття витрат та виплати лізингових платежів між сторонами», що є невід'ємною частиною договору та не досягнуто згоди щодо предмету лізингу, так як в договорі зазначений транспортний засіб - Шкода Фабія, а позивач своєю заявою від 29 жовтня 2015 року просив надати йому інший транспортний засіб - Шкода Октавія А7. У зв'язку із тим, що сторони не узгодили зазначені умови, які є істотними умовами договору фінансового лізингу, такий договір слід вважати неукладеним. Враховуючи, що сторонами не укладено договір фінансового лізингу від 29 жовтня 2015 року, відповідач безпідставно отримав від ОСОБА_1 31 тис. грн, яка підлягає стягненню з ТОВ ЛК «Ваш Авто» на підставі положень статті 1212 ЦК України.

Рішення суду першої інстанції в частині вимог ОСОБА_1, які не були задоволені, мотивовано тим, що указані вимоги є безпідставними, не доведеними та такими, що не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 07 квітня 2016 рокурішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону, обставини справи встановлені повно, а доводи апеляційної скарги не підтверджені належними та допустимими доказами і не спростовують висновків суду першої інстанції. Крім того, суд апеляційної інстанції вказав, що договір лізингу за своєю правовою природою є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до статті 628 ЦК України. При цьому, договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню і у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним в силу вимог частини першої статті 220 ЦК України.

У касаційній скарзі, поданій у квітні 2016 рокудо Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ТОВ ЛК «Ваш Авто», в особі представника - Мельника О. П.,, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржені судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позов залишити без задоволення.

Касаційна скарга мотивована тим, що договір фінансового лізингу від 29 жовтня 2015 рокуповністю відповідає вимогам чинного законодавства. Крім того, для правильного вирішення спірних правовідносин суди мали врахувати принцип свободи договору, згідно з яким сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Крім того, судами не було з'ясовано, що необхідність підписання додатку № 3 до договору виникає після підписання акта прийому-передачі предмета лізингу для уникнення ускладнень при виконанні сторонами спірного договору. Також указано, що позивач був ознайомлений з усіма умовами укладеного договору та підтвердив свою згоду з такими умовами шляхом підписання договору. Зазначено, що договірний характер правовідносин, які виникли між сторонами, виключає застосування у спорі положень статті 1212 ЦК України.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 березня 2017 рокусправу призначено до судового розгляду.11 січня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Згідно частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судами встановлено, що 29 жовтня 2015 року між ОСОБА_1 та ТОВ ЛК «Ваш Авто» було укладено договір фінансового лізингу, відповідно до умов якого відповідач - лізингодавець зобов'язувався придбати та передати на умовах фінансового лізингу у користування лізингоодержувачу майно - автомобіль Шкода Фабія, а позивач - лізингоодержувач, зобов'язувався прийняти даний автомобіль та сплачувати за нього лізингові платежі та інші платежі згідно з умовами договору.

29 жовтня 2015 року позивачем було перераховано на рахунок відповідача 31 тис. грн, як адміністративний платіж згідно договору фінансового лізингувід 29 жовтня 2015 року.

Судами установлено також, що в момент укладення договору сторонами не було узгоджено та підписано додаток № 3 «Графік покриття витрат та виплати лізингових платежів між сторонами», що є невід'ємною частиною договору, і не досягнуто згоди щодо предмету лізингу, так як в договорі зазначений транспортний засіб - Шкода Фабія, а позивач своєю заявою від 29 жовтня 2015 року просив надати йому інший транспортний засіб - Шкода Октавія А7.

Відповідно до статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Вимогами частини другої статті 6 Закону України «Про фінансовий лізинг» визначено, що істотними умовами договору лізингу є: предмет лізингу; строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу); розмір лізингових платежів; інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Судами установлено, що згідно пункту 1.8 спірного договору незалежно від наявності у продавця предмета лізингу, вказаного лізингоодержувачем в даному договорі та за заявою лізингоодержувача, сам предмет лізингу може бути замінений на інший предмет лізингу до моменту купівлі предмета лізингу. Умови такої заміни, та проведення додаткових розрахунків, вказується у відповідній додатковій угоді до даного договору.

Пунктом 3.1.5 передбачено, що лізингодавець зобов'язаний ознайомити лізингоодержувача з умовами даного договору та внутрішніми правилами та надати повну інформацію, яка передбачена чинним законодавством.

Відповідно до пункту 8.5 договору всі планові платежі, які визначаються у додатку № 1 та додатку № 3 до даного договору сплачуються лізингоодержувачем згідно вказаних додатків на підставі рахунків виставлених лізиногодавцем. Планові платежі зараховуються лізингодавцем згідно обмінного курсу долара США до української гривні на фактичну дату зарахування платежу на рахунок лізингодавця.

Пунктом 9.6 договору передбачено, що лізингоодержувач має право в останньому місяці сплати авансового внеску та/або до купівлі предмета лізингу для лізингоодержувача звернутися до лізингодавця із письмовою заявою про надання йому будь-якої іншої марки та/або моделі та/або модифікації транспортного засобу, що відрізняється від марки та/або моделі, та/або модифікації, яка зазначена у договорі та специфікації. У цьому випадку лізингодавець залишає за собою право прийняти або відхилити таку заяву в залежності від можливостей лізингодавця та /або продавця. В разі задоволення заяви лізингоодержувача та з метою виплати лізингоодержувачем не менше 50 % від вартості вже новообраного предмета лізингу на момент купівлі новообраного предмета лізингу та його передачі, лізингоодержувач зобов'язаний одноразово доплатити різницю такої вартості до вже сплачених авансових платежів, до моменту підписання Додатку № 3 до даного договору та до моменту купівлі новообраного предмета лізингу та передачі його лізингоодержувачу. У такому випадку сплата різниці проводиться лізингоодержувачем на підставі наданої лізингодавцем квитанції або рахунку. В разі задоволення заяви лізингоодержувача щодо заміни предмета лізингу сторони обов'язково підписують специфікацію на новообраний транспортний засіб. Остаточна вартість новообраного предмета лізингу та подальші лізингові та обов'язкові платежі будуть визначені у Додатку № 3 до даного договору, який є його невід'ємною частиною та який сторони зобов'язані підписати до моменту передачі транспортного засобу.

Відповідно до пункту 10.1 договору передбачено, що лізинговий платіж це платіж, що сплачується кожного місяця лізингоодержувачем на користь лізингодавця відповідно до графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів. Кожний лізинговий платіж включає відсотки за користування обсягом фінансування в розмірі 21 % річних на залишок частини від обсягу фінансування; - частина від обсягу фінансування (сума яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу); - комісія за супроводження договору в розмірі 7 %.

Пунктом 16.13 договору сторони погодили, що додатки до договору фінансового лізингу є його невід'ємною частиною. Підписання цього договору та додатків до нього є свідченням факту ознайомлення, розуміння сторонами та згоди сторін з усіма визначеннями, умовами та змістом договору та додатків до нього (пункт 17.2 договору).

У зв'язку із зазначеним, колегія суддів погоджується із висновками судів попередніх інстанцій про неукладеність договору фінансового лізингу від 29 жовтня 2015 року. Суди обґрунтовано вказали, що сторонами при підписанні вищезазначеного договору не було узгоджено та підписано додаток № 3 «Графік покриття витрат та виплати лізингових платежів між сторонами», що є невід'ємною частиною договору і не досягнуто згоди щодо предмету лізингу, що є його істотними умовами.

Відповідно до частини 1 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно.

Згідно статті 1213 ЦК України набувач зобов'язаний повернути безпідставно набуте майно в натурі.

Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання мас виконуватися належним чином відповідно до умов договору та умов законодавства.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Виходячи зі змісту зазначеної норми можна виокремити особливості змісту та елементів кондиційного зобов'язання.

Характерною особливістю кондиційних зобов'язань є те, що підстави їх виникнення мають широкий спектр: зобов'язання можуть виникати як із дій, так і з подій, причому з дій як сторін зобов'язання, так і третіх осіб, із дій як запланованих, так і випадкових, як правомірних, так неправомірних. Крім того, у кондиційному зобов'язанні не має правового значення чи вибуло майно, з володіння власника за його волею чи всупереч його волі, чи є набувач добросовісним чи недобросовісним.

Кондиційне зобов'язання виникає за наявності таких умов: 1) набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави.

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв'язку, установивши, що в момент укладення договору фінансового лізингу від 29 жовтня 2015 року сторони не узгодили необхідних умов договору, що свідчить про неукладеність спірного договору, суди дійшли обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 безпідставно отриманого майна - сплачених останнім коштів у розмірі 31 тис. грн.

Доводи касаційної скарги щодо відповідності вимогам чинного законодавства спірного договору фінансового лізингу спростовуються змістом такого договору, матеріалами справи та обґрунтованими висновками судів першої та апеляційної інстанції.

Доводи касаційної скарги про те, що договірний характер правовідносин, які виникли між сторонами виключає застосування у спорі положень статті 1212 ЦК України не мають правового значення для розгляду даної справи з огляду на те, що судами установлено факт неукладеності спірного договору фінансового лізингу, тобто відсутність договірних зобов'язань між ТОВ ЛК «Ваш Авто» та ОСОБА_1

Інші доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів та невірного розуміння скаржником вимог чинного законодавства. Такі доводи оцінені судом першої інстанції, були предметом перегляду судом апеляційної інстанції та не знайшли свого підтвердження.

Згідно вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до частини 1 статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З урахуванням викладеного та керуючись статтями 141, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто», в особі представника - Мельника Олександра Павловича, залишити без задоволення.

Рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 13 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 07 квітня 2016 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді: С. Ю. Мартєв

В. В. Пророк

І.М. Фаловська

С.П. Штелик