Справа № 755/2074/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" лютого 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Чех Н.А.

з участю секретаря - Кузьменко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві подання Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві, боржник - ОСОБА_1, стягувач - ОСОБА_2, про примусове проникнення до житла,

встановив:

Від головного державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Урбана Д.Д. надійшло подання про примусове проникнення до житла, в якому зазначено, що у них на виконанні знаходиться виконавче провадження відносно ОСОБА_1, щодо стягнення на користь ОСОБА_2 боргу в розмірі 467 543,16 грн. Рішення суду не виконано. У зв'язку з тим, що головний державний виконавець вжив всіх можливих та необхідних заходів для примусового виконання рішення, але позитивного результату це не дало, тому без проникнення до житла та опису майна боржника виконання рішення не є можливим, у зв'язку з чим і просить надати дозвіл на примусове проникнення до квартири АДРЕСА_3, де 1/2 частина належить боржнику.

Перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що подання не підлягає задоволенню.

В суді встановлено, що ОСОБА_1 є боржником перед ОСОБА_2, що підтверджено виконавчим листом, виданим Деснянським районним судом м. Києва 27.06.2017 року, постановою про відкриття виконавчого провадження № 55272967 від 30.11.2017 року. З наданих документів встановлено, що боржник є власником 1/2 частини квартири АДРЕСА_1

Двічі головним державним виконавцем було здійснено вихід за адресою - АДРЕСА_1, але на вимогу виконавця двері квартири ніхто не відчинив. Вчинені виконавчі дії не дали змоги виконати рішення суду. У зв'язку з чим просить дозволу на примусове проникнення до квартири АДРЕСА_1

Відповідно до ст. 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного або приватного виконавця.

Перевіривши матеріали справи, встановлено, що серед документів, які надані державним виконавцем до подання, відсутні документи, які підтверджують повідомлення ОСОБА_4 щодо проведення державним виконавцем виконавчих дій за адресою - АДРЕСА_2. Відсутні і докази про повідомлення боржника про відкрите виконавче провадження. Надано лише копію супровідного листа, без підтвердження про їх направлення та вручення. Крім того, суд не приймає до уваги Акти головного державного виконавця від 16.01.2018 року та 26.01.2018 року щодо відсутності доступу до квартири боржника, так як вони складені лише за участю державного виконавця, що є неприйнятним.

Враховуючи викладені обставини суд вважає, що дане подання є непідтвердженим, передчасним, та не підлягає задоволенню.

Державний виконавець як посадова особа органу державної виконавчої влади має діяти в межах і відповідно до законів України, що передбачено ст. 6 Конституції України. Відповідно до ст. 30 Конституції України кожному гарантується недоторканість житла та заборона проникнення до нього чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду, оскільки це є невід'ємним правом особи.

Викладені вище обставини позбавляють суд прийняти вмотивоване рішення щодо проникнення до житла боржника задля виконання рішення суду.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 258, 259, 260, 353, 354, 439 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

В задоволенні подання Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві, боржник - ОСОБА_1, стягувач - ОСОБА_2, про примусове проникнення до житла - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: