АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий у суді першої інстанції: Осаулов А.А.

Справа № 761/23426/16

№ апеляційного провадження 22-ц/796/601/2018

07 лютого 2018 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого Гаращенка Д.Р.

суддів Пікуль А.А., Невідомої Т.О.

при секретарі Телятник І.М.

розглянувши у судовому засіданні справу, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за договорами - ОСОБА_4 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик», третя особа, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_3 про визнання неправомірним нормативно-правових актів в частині включення до переліку пов'язаних із банком осіб керуючого відділенням і асоційованих з ним фізичних осіб, та за позовом третьої особи ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» про визнання неправомірним нормативно-правових актів в частині включення до переліку пов'язаних із банком осіб керуючого відділенням і асоційованих з ним фізичних осіб,

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» який є правонаступником ВАТ «КБ «Хрещатик», третя особа, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_3 про визнання неправомірним нормативно-правових актів в частині включення до переліку пов'язаних із банком осіб керуючого відділенням і асоційованих з ним фізичних осіб, та за позовом третьої особи ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» про визнання неправомірним нормативно-правових актів в частині включення до переліку пов'язаних із банком осіб керуючого відділенням і асоційованих з ним фізичних осіб, в якому просила із урахуванням заяви про зміну предмету позову від 04.09.2017 року визнати неправомірним постанови Правління ПАТ «КБ «Хрещатик» від 28.05.2015 року № 1087 року № 1170, 09.07.2015 року №1468, 28.07.2015 року № 1639, 07.08.2015 року № 1776, 09.09.2015 року № 1980, 07.10.2015 року № 2231, 06.11.2015 року № 2457, 07.12.2015 року № 2663, 11.01.2016 року № 7, 08.02.2016 року № 156, 09.03.2016 року № 374, 04.04.2016 року №565 «Про затвердження переліку пов'язаних із банком осіб» та п. 1.3. Наказу голови Правління ПАТ «КБ «Хрещатик» від 04.04.2016 року №316 із додатком №1 в частині включення керуючого Садовським відділенням ПАТ «КБ «Хрещатик» ОСОБА_2 та асоційованих із ним фізичних осіб - ОСОБА_3 до «Переліку пов'язаних із банком осіб».

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що згідно п. 7.2. Положення про Садовське відділення ПАТ «КБ «Хрещатик» наказом голови Правління ПАТ «КБ «Хрещатик» № 849-к від 20.10.2014 року, на позивача було покладено обов'язки з 20.10.2014 року керуючого вказаним відділенням ПАТ «КБ «Хрещатик» з посадовим окладом згідно штатного розпису. Відповідно до п. 2.1. посадової інструкції керуючого Новодарницького відділенням ПАТ «КБ «Хрещатик», з яким позивач була ознайомлена під підпис, керуючий відділенням організовує роботу Відділення та загальне керівництво його діяльністю у відповідності до повноважень, наданих йому Банком.

В квітні 2016 року позивач дізналась, що ПАТ «КБ «Хрещатик» включив її до Переліку пов'язаних із банком осіб, який був оформлений як додаток №1 до наказу Голови Правління ПАТ «КБ «Хрещатик» № 316 від 04.04.2016 року під номером 1052 з кодом 523 типу пов'язаної з банком особи, який визначений за класифікацією наведеною у Постанові НБУ України № 315 від 12.05.2015 року «Про затвердження Положення про визначення пов'язаних із банком осіб», як керуючого Оболонським відділенням ПАТ «КБ «Хрещатик», помилково вважаючи при цьому цей структурний підрозділ, територіально розташований поза межами адреси Головного банку, як відокремлений підрозділ.

Включення ПАТ «КБ «Хрещатик» позивача до переліку пов'язаних з банком осіб суттєво вплинуло на обсяг прав позивача у зв'язку із наявністю певних обмежень, а саме неможливість отримання відшкодування розміщених у ПАТ «КБ «Хрещатик» особистих заощаджень згідно Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» на загальних умовах. Своїми неправомірними діями ПАТ «КБ «Хрещатик» порушив права позивача щодо можливості своєчасно знати про наявність у позивача такого статусу працівника банку, як пов'язана особа, після чого позивач мав би змогу вжити заходи щодо визнання протиправними дій ПАТ «КБ «Хрещатик» та недопущенню можливої втрати власних заощаджень в майбутньому через відкриття депозитних вкладів у ПАТ «КБ «Хрещатик», у зв'язку із наявними обмеженнями щодо гарантування виплати депозитного вкладу від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Така інформація позивачу ані в усній, ані в письмовій формі не доводилась.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2та ОСОБА_3 залишено без задоволення.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за договорами - ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на його незаконність, порушення норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати та ухвалити нове яким задовольнити позов в повному обсязі.

В обґрунтування заявлених вимог апелянт послалась на те, що суд першої інстанції дійшов до хибного висновку щодо визначення статусу Садовського відділення ПАТ «КБ «Хрещатик» як відокремленого підрозділу банку.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції у рішенні не вірно застосовує та довільно тлумачить норми чинного законодавства України, перекручуючи при цьому їх зміст на власний розсуд та робить висновки які не відповідають фактичним обставинам справи та нормам матеріального права, банківського законодавства тощо.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції в порушенні вимог, ст. 58 Конституції України застосував норми законодавства, які набули чинності у вересні 2011 році до правовідносин, які виникли в період з 2007 року, внаслідок чого помилково встановив обставини щодо статусу Садовського відділення ПАТ «КБ «Хрещатик», як відокремленого підрозділу Банку.

Апелянт звертає увагу суду на те, що суд першої інстанції в своєму рішенні дійшов неправомірного та не вірного висновку про необов'язковість реєстрації відокремлених підрозділів в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Крім того апелянт зазначає, щосуд першої інстанції всупереч вимогам процесуального закону безпідставно відкинув та проігнорував доводи зазначені оскаржувачами в запереченнях та їх представником в судовому засіданні.

Відповідно до ч.6 ст. 147 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Підпунктом 8) п. 1 Розділу XIII "Перехідні положення" ЦПК України (в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017) установлено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Представник позивачів в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Представник відповідача заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила залишити її без задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справ, належним чином повідомлених про дату, час, і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін у справі, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Колегією суддів встановлено, що згідно до п. 7.2 Положення про Садовське відділення ПАТ «КБ «Хрещатик» наказом голови Правління ПАТ КБ «Хрещатик» № 849-к від 20.10.2014 року, у зв'язку із відновленням роботи Садовського відділення ПАТ «КБ «Хрещатик» відповідно до Постанови Правління ПАТ «КБ «Хрещатик» від 04 вересня 2014 року № 2111 та виробничою необхідністю на ОСОБА_2, покладено виконання обов'язків з 20.10.2014 року керуючого Садовським відділенням ПАТ «КБ «Хрещатик» із збільшенням посадового окладу головного бухгалтера Новодарницького відділення ПАТ «КБ «Хрещатик» на 10 % .

Відповідно до п. 2.1. посадової інструкції керуючого Новодарницького відділенням ПАТ «КБ «Хрещатик», з яким позивач була ознайомлена під підпис, керуючий відділенням організовує роботу Відділення та загальне керівництво його діяльністю у відповідності до повноважень, наданих йому Банком.

На підставі постанови Правління НБУ від 05.04.2016 року № 234 «Про віднесення ПАТ «КБ «Хрещатик» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією фонду гарантування вкладів фізичних осіб 05.04.2016 року прийнято рішення № 463 про запровадження з 05.04.2016 року тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Хрещатик».

Відповідно до рішення Правління НБУ від 02.06.2016 року № 46-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «КБ «Хрещатик» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 03.06.2016 року № 913, «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «Хрещатик» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Згідно із зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПАТ «КБ «Хрещатик» з 06.06.2016 року до 07.06.2018 року включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «КБ «Хрещатик».

За кваліфікацією визначеною у постанові Правління НБУ від 12.05.2015 року № 315 про затвердження «Положення про визначення пов'язаних із банком осіб» код типу 523 розшифровується як «керівник банку, керівник служби внутрішнього аудиту, керівник та члени комітетів банків», а код типу 527 розшифровується як «асоційовані особи фізичних осіб, зазначених у пунктах 1 - 6 частини першої статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність». На виконання постанови Правління НБУ № 315 від 12.05.2015 року позивача було включено до переліку пов'язаних з банком осіб, що також призвело до включення до вказаного переліку близьких родичів позивача, зокрема третю особу.

У відповідності до постанов Правління ПАТ «КБ «Хрещатик» № 1087 від 28.05.2015 року, № 1170 від 09.06.2015 року, № 1468 від 09.07.2015 року, № 1639 від 28.07.2015 року, № 1776 від 07.08.2015 року, № 1980 від 09.09.2015 року, № 2231 від 07.10.2015 року, № 2457 від 06.11.2015 року, № 2663 від 07.12.2015 року, № 7 від 11.01.2016 року, № 156 від 08.02.2016 року, № 374 від 09.03.2016 року, № 565 від 04.04.2016 року про затвердження переліку пов'язаних із банком осіб з додатками та п.1.3 Наказу Голови Правління ПАТ «КБ «Хрещатик» з додатком № 1, керуючий Садовським відділенням ПАТ «КБ «Хрещатик» ОСОБА_2 включений до переліку пов'язаних із банком осіб (а. с. 22-75).

09.02.2016 року між позивачем та ПАТ «КБ «Хрещатик» були укладені договори банківського вкладу № 2440-658246, із щомісячною сплатою процентів строком на 1 рік на суму 60 000 грн., дія якого закінчилася 09.05.2016 року (а. с. 77).

Включення ПАТ «КБ «Хрещатик» позивача до переліку пов'язаних з банком осіб суттєво вплинуло на обсяг прав позивача та асоційованих з ним осіб у зв'язку із наявністю певних обмежень, а саме неможливість отримання відшкодування розміщених у ПАТ «КБ «Хрещатик» особистих заощаджень згідно Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» на загальних умовах.

Відмовляючи у позовних вимогах ОСОБА_2 та ОСОБА_3, суд першої інстанції виходи з того, що позовні вимоги є ідентичними та задоволенню не підлягають, оскільки вони є недоведеними та необґрунтованими.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає, оскільки суд першої інстанції правильно визначився з виниклими правовідносинами сторін, забезпечив повний та всебічний розгляд справи на основі наданих сторонами доказів та в межах заявлених вимог і ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з правильним застосуванням норм матеріального законодавства.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції, не взяв до уваги усіх наведених доводів для задоволення позову.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк зобов'язаний подавати Національному банку України інформацію про пов'язаних із банком осіб у порядку, встановленому нормативно-правовими актами Національного банку України.

Національний банк України при здійсненні банківського нагляду має право визначати пов'язаними з банком особами фізичних та юридичних осіб, зазначених у пунктах 1-9 частини першої цієї статті, за наявності ознак, визначених у нормативно-правових актах Національного банку України, з урахуванням характеру взаємовідносин, операцій та наявності інших зв'язків із банком.

Частиною 1 ст. 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що для цілей цього Закону пов'язаними з банком особами є: 1) контролери банку; 2) особи, які мають істотну участь у банку, та особи, через яких ці особи здійснюють опосередковане володіння істотною участю у банку; 3) керівники банку, керівник служби внутрішнього аудиту, керівники та члени комітетів банку; 4) споріднені та афілійовані особи банку, у тому числі учасники банківської групи; 5) особи, які мають істотну участь у споріднених та афілійованих особах банку; 6) керівники юридичних осіб та керівники банків, які є спорідненими та афілійованими особами банку, керівник служби внутрішнього аудиту, керівники та члени комітетів цих осіб; 7) асоційовані особи фізичних осіб, зазначених у пунктах 1-6 цієї частини; 8) юридичні особи, в яких фізичні особи, зазначені в цій частині, є керівниками або власниками істотної участі; 9) будь-яка особа, через яку проводиться операція в інтересах осіб, зазначених у цій частині, та на яку здійснюють вплив під час проведення такої операції особи, зазначені в цій частині, через трудові, цивільні та інші відносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 Закону України «Про банки і банківську діяльність» керівниками банку є голова, його заступники та члени ради банку, голова, його заступники та члени правління банку, головний бухгалтер, його заступники, керівники відокремлених підрозділів банку.

Отже, керівники відокремлених структурних підрозділів (філій) є також керівниками банку. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України в справі № 6-1601цс15 від 17 лютого 2016 року.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відокремленими підрозділами банку є філії, відділення, представництва тощо, які відкриває банк на території України в разі його відповідності вимогам щодо відкриття відокремлених підрозділів, встановленим нормативно-правовими актами Національного банку України.

Порядок відкриття філій, представництв і відділень банків було врегульовано Положенням про порядок створення і державної реєстрації банків, відкриття їх філій, представництв, відділень, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 31 серпня 2001 року за № 375.

Відповідно до п.п.10.1, 10.3, 10.7, 10.8, 10.12, 10.17, 10.18 вказаного Положення у відповідній редакції для поліпшення обслуговування клієнтів та виконання функцій, визначених банком, останній може відкривати структурні одиниці (відділення, власні обмінні пункти).

Колегія суддів відхиляє доводи в апеляційній скарзі, що суд першої інстанції дійшов до хибного висновку щодо визначення статусу Садовського відділення ПАТ «КБ «Хрещатик» як відокремленого підрозділу банку, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, Садовське відділення ПАТ «КБ «Хрещатик» створене згідно рішення Правління Банку від 02.10.2007 року постанова № 1704, протокол № 58, яким також затверджено відповідне положення про відділення (а.с 18-19. т.1).

Відповідно до п. 1.3. Положення про Садовське відділення ПАТ «КБ «Хрещатик», відділення не є юридичною особою, входить до складу банку на правах структурної одиниці, знаходиться в його безпосередньому підпорядкуванні, відображення операцій відділення здійснюється на балансі Головного банку ПАТ «КБ «Хрещатик», виступає від імені Банку перед третіми особами, державними та недержавними установами, підприємствами й організаціями, здійснює банківські операції, які передбачені цим Положенням через рахунки Банку.

Аналізуючи пункт 3.2 Положення ПАТ «КБ «Хрещатик» про визначення пов'язаних із банком осіб та здійснення операцій з ними, можна дійти висновку, що структурними підрозділами ПАТ «КБ «Хрещатик» є головний банк структурні підрозділи центрального офісу ПАТ «КБ «Хрещатик» (м. Київ), яким надано повноваження з правовим статусом банку юридичної особи та які організовують свою роботу за відповідними напрямками діяльності банк, передбачених статутом ПАТ «КБ «Хрещатик», за принципом централізації; комерційний центр підрозділ головного банку, який обслуговує клієнтів головного банку та організаційно підпорядковані йому відділення, що знаходяться у місті Києві та Київській області; установи банку відокремлені підрозділи ПАТ «КБ «Хрещатик», а саме: регіональні відділення, що обслуговують своїх клієнтів та відділення, що організаційно підпорядковані відповідним регіональним відділенням; підрозділи фронт-офісу відповідальні працівники або підрозділи установ банку і комерційного центру, які забезпечують безпосереднє обслуговування своїх клієнтів при наданні їм банківських послуг.

Таким чином, враховуючи, що Садовське відділення ПАТ «КБ «Хрещатик» в розумінні Закону України «Про банки і банківську діяльність» є відокремленим підрозділом банку, позивач ОСОБА_2 та асоційована з нею особа - ОСОБА_3, згідно з ст. 52 Закону є пов'язаними з банком особами.

Також, колегія суддів відхиляє посилання апелянтів на відсутність відомості про Садове відділення ПАТ «КБ «Хрещатик» у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, як відокремлений підрозділ ціє юридичної особи.

Відокремлені підрозділи банку не підлягають реєстрації у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців.

Враховуючи викладене, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик», третя особа, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_3 про визнання неправомірним нормативно-правових актів в частині включення до переліку пов'язаних із банком осіб керуючого відділенням і асоційованих з ним фізичних осіб, та за позовом третьої особи ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» про визнання неправомірним нормативно-правових актів в частині включення до переліку пов'язаних із банком осіб керуючого відділенням і асоційованих з ним фізичних осіб, є обґрунтованим та таким, що ухвалене з дотриманням норм законодавства.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність рішення суду першої інстанції не впливають.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 381, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за договорами - ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 12 лютого 2018 року.

Головуючий

Судді