ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
справа № 201/1641/118
№ 6/201/55/2018
УХВАЛА

іменем України

19 лютого 2018 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді Федоріщева С.С.

при секретарі Кияшко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі подання державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби міста Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_3 без вилучення паспортного документу,-

В С Т А Н О В И В :

16 лютого 2018 року до суду надійшло подання Соборного відділу державної виконавчої служби міста Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_3 без вилучення паспортного документу.

Подання мотивовано тим, що на виконанні Соборного відділу державної виконавчої служби міста Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області знаходиться виконавче провадження № 52891162, з виконання виконавчого листа № 195/379/16-ц виданого 11.11.2016 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліментів у розміри ? частини від всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 11.04.2016 року і до повноліття дитини.

Рішення до теперішнього часу не виконано, а боржник ухиляється від виконання його, не вживає заходів щодо виконання рішення за рахунок належного йому майна і доходів.

Суд, розглянувши подання, прийшов до наступного.

Відповідно до п.19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до ч.ч.1,3,4 ст.441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосовано судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконання нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито виконавче провадження.

Згідно п.5 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобовязань.

Підставою для обмеження боржника у праві виїзду за межі України виконавець зазначає наявність у нього невиконаних зобовязань, покладених на нього рішенням від виконання якого він ухиляється.

Як розяснив Верховний Суд України в узагальненні судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 01 лютого 2013 року під ухиленням слід розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обовязку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обовязок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього обєктивні обставини (непереборна сила, події тощо).

Обмеження є крайньою мірою до боржника і застосовується у виняткових випадках, коли відсутня будь-яка обєктивна можливість виконання судового рішення без застосування цих заходів, водночас обмеження у праві виїзду за межі України створить для нього негативні наслідки та стимулюватиме останнього до якнайшвидшого виконання зобовязань (рішення).

Оскільки питання обмеження боржника у праві виїзду за межі України вирішується судом без особистої участі боржника, який у звязку з цим позбавлений можливості надавати заперечення та докази проти цього а тому саме на державного виконавця покладається обовязок доведення факту ухилення боржника від виконання зобовязань або рішень.

Задоволення подання можливо лише за умови доведення факту умисного ухилення боржника від виконання зобовязання, оскільки юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду передбачені не за наявність факту невиконання зобовязань, а за ухилення від їх виконання.

Дослідивши матеріали подання було виявлено наступне.

В ході проведення виконавчих дій було встановлено, що за боржником зареєстровано право власності на рухоме та нерухоме майно. Державним виконавцем винесено постанови про арешт майна боржника та внесено до відповідних реєстрів записи про обтяження майна належного боржнику на праві власності.

Однак, відповідно до акту від. 16.02.2018 року затвердженого керівником апарату Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_5, що у поданні наданого Соборним відділом державної виконавчої служби міста Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в додатках якого вказано, але фактично відсутні копії документів виконавчого провадження № 55891162, а тому відсутні докази на підтвердження вручення боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження зокрема, відсутні докази відправлення кореспонденції), відсутня довідка адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України в Дніпропетровській області щодо місця реєстрації боржника та докази виходу державного виконавця за останнім відомим місцем проживання боржника (зокрема, відсутні акти державного виконавця щодо виходу державного виконавця за місцем проживання боржника).

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України «ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», яке вжите у п.5 ч.1 ст.6 Закону №3857-ХІІ та у п.18 ч.3 ст.11 Закону №606-ХІV, означає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Таким чином, з доданих до подання матеріалів не вбачається, що боржник ухиляється від виконання зобовязань. Доказів ухилення боржника від виконання зобовязань до подання не надано.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що не доведено факт ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням. Доказів на підтвердження ухилення (дії або бездіяльності боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанню обовязків, покладених на нього судовим рішенням) суду не надано.

Тому у задоволенні подання слід відмовити.

Керуючись ст. 33 Конституції України, ст.ст. 259,260,441 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби міста Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_4 ОСОБА_3 ОСОБА_3 без вилучення паспортного документу відмовити.

Копію ухвали направити заявнику.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом пятнадцяти днів з дня вручення її учаснику справи, шляхом подання скарги безпосередньо до Апеляційного суду Дніпропетровської області.

Суддя С.С. Федоріщев