Справа № 702/197/18
Провадження № 2/702/137/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2018 року м. Монастирище

Монастирищенський районний суд Черкаської області

під головуванням судді: Мазай Н. В.

за участю секретаря судових засідань : ОСОБА_1

позивача за первісним та відповідача за зустрічним позовом : ОСОБА_2

відповідач за первісним та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 : не з»явився

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Монастирище в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

в с т а н о в и в :

У березні 2018 року ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_3, в якому просила змінити розмір аліментів на сина, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на 1/4 частину з усіх видів його доходів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову до суду та до досягнення сином повноліття.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що з 2003 по 2011 рік позивач проживала із відповідачем однією сім'єю без реєстрації шлюбу. 11.02.2004 у них народився син - ОСОБА_4. Рішенням Монастирищенського районного суду від 27.12.2011 із ОСОБА_3 стягнуто на користь позивачки на утримання сина аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із 24.10.2011 до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування підстав для задоволення позову позивачка посилалася на зміни в законодавстві в частині збільшення мінімального розміру аліментів на дитину.

07.08.2018 відповідач у справі подав до суду зустрічний позов до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, обґрунтовуючи позовні вимоги зміною майнового стану та стану здоров'я, оскільки він на даний час не має постійного місця роботи, у нього погіршився стан здоров'я, на його утриманні перебувають мати та батько пенсійного віку, батько інвалід 1 групи та потребує постійного стороннього догляду у зв'язку із чим просив зменшити розмір стягуваних аліментів на сина із 1/4 частини доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на 1/6 частину доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Одночасно просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про зміну розміру стягуваних аліментів, оскільки серед переліку підстав, визначених статтею 192 СК України, не передбачено внесення змін у законодавство.

Ухвалою Монастирищенського районного суду від 19.09.2018 зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів прийнято до розгляду із первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів.

Позивачка за первісним позовом та відповідачка за зустрічним ОСОБА_2 в судовому засіданні свій первісний позов підтримала повністю з підстав викладених нею в позовній заяві. Проти задоволення зустрічного позову заперечувала.

В судове засідання відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 не з»явився. За змістом зустрічного позову просить розглядати справу у його відсутність.

Заслухавши позивача за первісним та відповідача за зустрічним позовом, перевіривши викладені у заявах по суті справи обставини та безпосередньо дослідивши письмові докази, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини.

11 лютого 2004 року народився ОСОБА_4. Згідно свідоцтва про народження серії І-ВК №237793 батьками ОСОБА_4 значаться ОСОБА_3 та ОСОБА_5 (а.с. 5).

14.10.2011 позивачка за первісним позовом та відповідачка за зустрічним зареєструвала шлюб із ОСОБА_6 та змінила прізвище із Кругла на Мусієнко (а.с. 4).

Рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області від 27.12.2011 із ОСОБА_3 стягнуто на користь позивачки за первісним позовом та відповідачки за зустрічним на утримання сина аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із 24.10.2011 до досягнення дитиною повноліття (а.с. 6).

Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків ОСОБА_3 за період із 01 кварталу 2017 року по 4 квартал 2017 року отримав дохід як суб'єкт підприємницької діяльності у розмірі 100 грн. (а.с. 39).

Згідно розрахунку Переяслав-Хмельницького міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області №7798-7799 від 13.06.2018 за ОСОБА_3 рахується заборгованість по сплаті аліментів на користь ОСОБА_2 за період із 24.10.2011 по 01.06.2018 у розмірі 28028,63 грн. (а.с. 40-41).

ОСОБА_3 звертався до Комунального закладу Переяслав Хмельницької районної ради Переяслав-Хмельницький центр первинної медико-санітарної допомоги за медичною допомогою 12.08.2003 у зв'язку із ЗЧМТ, а у квітні та травні 2018 року перебував на стаціонарному та амбулаторному лікуванні, що підтверджується довідками Комунального закладу Переяслав-Хмельницької районної ради Переяслав-Хмельницький центр первинної медико-санітарної допомоги № вих 348 від 13.04.2018, вих 489 від 23.05.2018, вих 550 від 06.06.2018 (а.с. 42- 44).

Згідно свідоцтва про народження серії І-ОК №376426 від 13.04.2018 ОСОБА_7 та ОСОБА_8 являються батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 45).

ОСОБА_7 є інвалідом першої групи по зору з квітня 2013 року довічно та потребує постійного стороннього догляду, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серії КИО-1 №0407966 від 22.04.2013 (а.с. 49).

Згідно довідок Комунального закладу Переяслав-Хмельницької районної ради Переяслав- Хмельницький центр первинної медико-санітарної допомоги № вих 335 від 11.04.2018, вих 336 від 11.04.2018 ОСОБА_7 звертався до комунального закладу за медичною допомогою упродовж періоду часу із 2006 по 2017 рік, а ОСОБА_9 із 2004 по 2018 рік (а.с. 47, 48).

16 квітня 2018 року депутатом Переяслав-Хмельницької міської ради ОСОБА_10 складено акт обстеження житлово-побутових умов ОСОБА_7 №284, згідно якого ОСОБА_7 являється інвалідом першої групи, проживає разом із дружиною ОСОБА_8 та сином ОСОБА_3 (а.с. 46).

Відповідно до частин першої, другої, статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

За положеннями статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Статтею 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки статті 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов'язаний з'ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров'я.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 2037-VIII частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку».

Отже, вказаним законом збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів. Визначаючи розмір аліментів на дитину (дітей), суд не може визначити їх розмір на одну дитину менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (до внесення змін у статтю 182 СК України, яким визначався розмір - 30 %).

Таким чином, зміна закону, яким встановлюється мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України.

Суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема, частиною другою статті 182 СК України.

Згідно роз'яснень, викладених у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку.

Разом з тим, збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для ухвалення нового рішення про збільшення розміру аліментів, як і не може бути підставою для відмови в перерахунку розміру аліментів, а тому суд вважає, що первісний позов не підлягає до задоволення.

За змістом ст. 190 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Так, правовими підставами для зменшення раніше встановленого розміру аліментів є зміни матеріального та сімейного стану платника аліментів, погіршення його здоров'я та ін.

З аналізу даних правових норм вбачається, що за позовом платника аліментів суд може зменшити їх розмір лише за наявності поважних причин, а саме: зміни його матеріального чи сімейного стану; погіршення його здоров'я та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.

Під зміною матеріального положення розуміється, зокрема, погіршення майнового положення платника аліментів.

Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, не дозволяє йому утримувати дитину, він може зменшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів.

Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім'ї. Під зміною сімейного стану розуміється з'явлення у сім'ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов'язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, може звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров'я.

Розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання.

Так, з матеріалів справи вбачається, що на утриманні позивача знаходяться батьки пенсійного віку, непрацездатні, з яких мати ІНФОРМАЦІЯ_3 та батько інвалід 1 групи, який потребує постійного стороннього догляду. Відповідач за первісним та позивач за зустрічним позовом проживає разом з батьками, що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов ОСОБА_7 від 16.04.2018 року №284 та відомостями про місце його реєстрації ( а.с. 46).

Групу інвалідності батько відповідача за первісним та позивача за зустрічним позовом отримав в 2013 році, тобто після постановлення рішення суду про стягнення з нього аліментів ( а.с. 49).

Крім цього, ОСОБА_3 за період із 01 кварталу 2017 року по 4 квартал 2017 року отримав дохід як суб'єкт підприємницької діяльності у розмірі 100 грн. (а.с. 39). Доказів, отримання відповідачем за первісним та позивачем за зустрічним позовом інших доходів, суду не надано.

Позивач доказів на спростування даних обставин суду не надала.

При встановлених обставинах, виходячи з принципу розумності та справедливості при вирішенні даної справи, враховуючи рівний обов'язок обох батьків щодо утримання дитини, враховуючи зміну обставин, що впливають на визначений судом розмір аліментів, стягуваних з позивача за первісним та відповідача за зустрічним позовом, а саме перебування на його утриманні непрацездатних осіб, суд вважає, що позовні вимоги щодо зменшення розміру аліментів з ? частини до 1/6 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на утримання сина підлягають задоволенню, як обґрунтовані, відповідно до положень ч. 1 ст. 192 СК України.

Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Оскільки мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, у звязку з чим при зменшеному за даним рішенням суду розміром аліментів, що присуджені до стягнення, мінімальний їх розмір складатиме 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно абз. 4 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Отже, з урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що аліменти у новому розмірі підлягають стягненню з дня набранням рішенням суду законної сили.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з позивача за первісним позовом на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним вимогам, а саме в сумі 704 грн. 80 коп.

На підставі викладеного та керуючись статтями 2-7, 9-13, 141, 223, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 351, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

В задоволенні первісного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів відмовити повністю.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів задоволити повністю.

Зменшити розмір аліментів, які були стягнуті на підставі рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 27 грудня 2011 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини: сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 24.10.2011 до досягнення дитиною повноліття.

Стягувати з ОСОБА_3 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини: сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 1/6 частини всіх видів його доходів щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили.

Відкликати виконавчий лист № 2-543/11, виданий Монастирищенським районним судом Черкаської області про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24.10.2011 до досягнення дитиною повноліття з дня набрання рішенням законної сили та долучити його до матеріалів справи.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в сумі 704 ( сімсот чотири ) гривні 80 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через районний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 13 листопада 2018 року.

Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом: ОСОБА_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_5 кімната 319, м. Монастирище Черкаська область, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом: ОСОБА_3, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_6, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2.

Суддя: Н. В. Мазай