АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи 766/192/17 Головуючий у першій інстанції Дорошинська В.Е.
Номер провадження 22-ц/791/402/18 Доповідач Базіль Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2018 року Апеляційний суд Херсонської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Базіль Л.В.,

суддів: Бугрика В.В., Семиженка Г.В.,

секретар Кутузова А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 20.12.2017 року ухваленого у складі судді Дорошинської В.Е. у цивільній справі № 766/192/17 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - фізична особа підприємець ОСОБА_3 про визнання права власності на транспортний засіб, як за добросовісним набувачем та зняття арешту з майна

В С Т А Н О В И В:

В січні 2017 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, обгрунтовуючи вимоги тим, що у березні 2016 року на підставі договору купівлі - продажу він придбав у ОСОБА_5 транспортний засіб, автомобіль VOLKSVAGEN TRANSPORTER, 2004 року випуску, державний номер НОМЕР_1 та зареєстрував своє право власності на автомобіль в установленому законом порядку, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2.

Згодом йому стало відомо, що у квітні 2016 року ФОП ОСОБА_3 звернулася до Херсонського міського суду Херсонської області із позовом до ОСОБА_5, в якому з урахуванням заяви про зміну предмета та підстави позову, просила визнати недійсним договір купівлі - продажу автомобіля, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 В межах цієї цивільної справи у якості забезпечення позову накладено арешт на вище вказаний транспортний засіб, про що постановлено ухвалу суду від 28 вересня 2016 року по справі №766/425/16-ц.

Позивач, посилаючись на те, що його право власності на транспортний засіб не визнає та оспорює ОСОБА_3, просить суд визнати за ним, ОСОБА_4 право власності на транспортний засіб автомобіль VOLKSVAGEN TRANSPORTER, 2004 року випуску, державний номер НОМЕР_1, як за добросовісним набувачем та звільнити з - під арешту зазначений транспортний засіб.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 20.12.2017 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі. Визнано за ОСОБА_4 право власності на транспортний засіб VOLKSVAGEN TRANSPORTER, 2004 року випуску, державний номер НОМЕР_1, як за добросовісним набувачем; знято арешт з зазначеного транспортного засобу.

В апеляційній скарзі на рішення суду, адвокат Адвокатського об'єднання «Богатир та партнери», ОСОБА_2, який діє від імені ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати та закрити провадження у справі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Скарга мотивована тим, що суд помилково дійшов висновку про наявність спору, на думку апелянта цей спір є штучним, метою якого є уникнення відповідальності за порушення зобов'язання перед третьою особою. Вказує на те, що відповідач не заперечує та не оспорює право власності на автомобіль, фактично право власності оспорює ОСОБА_3, яка і повинна була бути належним відповідачем в цьому спорі, а не третьою особою.

Суд в порушення вимог п.2 ч.1 ст.186 ЦПК України не взяв до уваги той факт, що існує рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 26.05.2016 року у справі №484/1803/16-ц про відмову у відкритті провадження у цивільній справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що і в даній справі, та відкрив провадження за тотожною заявою.

Суд з'ясувавши, що розглядається справа за позовом ФОП ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про визнання недійсним договору купівлі - продажу автомобіля, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, до вирішення якої, на думку апелянта, неможливо вирішити дану справу не зупинив провадження у справі відповідно до п.6 ч.1ст.251 ЦПК України.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_7, який діє від імені ОСОБА_8, вважає скаргу незаконною, необгрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Справа розглядається Апеляційним судом Херсонської області, у межах територіальної юрисдикції якого перебуває місцевий суд, який ухвалив рішення, що оскаржується, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах, відповідно до вимог п. 8 ч.1 розділу XIII Перехідні положень ЦПК України в редакції Закону від 3.10.2017 року №2147-VIII.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, ФОП ОСОБА_9, в якому просив визнати за ним право власності на транспортний засіб VOLKSVAGEN TRANSPORTER, 2004 року випуску, державний номер НОМЕР_1, як за добросовісним набувачем, та зняти арешт з зазначеного транспортного засобу.

Отже предметом спору у цій справі є визнання права власності на майно.

Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Виходячи із аналізу зазначеної норми права слідує, що позов про визнання права подається у випадках, коли належне певній особі право не визнається, оспорюється іншою особою, або у разі відсутності в неї документів, що засвідчують приналежність її права.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_4 є власником транспортного засобу, VOLKSVAGEN TRANSPORTER, 2004 року випуску, державний номер НОМЕР_1, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу від 15.03.2016 року, серії НОМЕР_3. (а.с.6)

Відповідач, ОСОБА_5 не заперечує проти того, що на підставі договору купівлі - продажу, укладеного між нею та ОСОБА_4, останній придбав у неї спірний автомобіль, провів повний розрахунок вартості автомобіля, на підставі чого і була проведена державна реєстрація транспортного засобу за позивачем.

Зазначені обставини відповідачка виклала і у відзиві на апеляційну скаргу та були підтверджені і під час апеляційного розгляду справи представником відповідачки, ОСОБА_7

Відповідно до п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо, зокрема, відсутній предмет спору.

З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що між сторонами у справі відсутній предмет спору, оскільки ОСОБА_5 не оспорюється право власності позивача, а тому позовні вимоги в частині визнання права власності на автомобіль VOLKSVAGEN TRANSPORTER, 2004 року випуску, державний номер НОМЕР_1, підлягають закриттю на підставі п.2 п.1 ст.255 ЦПК України..

Не можна погодитися і з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_4 про зняття арешту з транспортного засобу VOLKSVAGEN TRANSPORTER, 2004 року випуску, державний номер НОМЕР_1 з огляду на таке.

Як вбачається із матеріалів справи, арешт на транспортний засіб VOLKSVAGEN TRANSPORTER, 2004 року випуску, державний номер НОМЕР_1, був накладений в якості забезпечення позову, відповідно до ухвали Херсонського міського суду Херсонської області від 28 вересня 2016 року постановленої у цивільній справі № 766/425/16-ц за позовом ФОП ОСОБА_9 до ОСОБА_5, ОСОБА_4, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - ФОП ОСОБА_10, Херсонська міська рада про визнання недійсним договору купівлі - продажу, звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, передання транспортного засобу до відділу виконавчої служби.

За положеннями ч.1 ст. 158 ЦПК України в редакції від 15.12.2017 року - суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи, або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

За таких обставин, заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу за заявою особи, щодо якої такі заходи забезпечення позову вжито, тобто за заявою сторони у справі чи третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору.

В матеріалах справи наявна копія ухвали апеляційного суду від 06 грудня 2016 року, яка постановлена за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 28 вересня 2016 року, відповідно до якої накладено арешт на транспортний засіб VOLKSVAGEN TRANSPORTER, 2004 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, свідотство про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2.

Зазначеною ухвалою апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено. Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 28 вересня 2016 року - залишено без змін.

Суд першої інстанції вище зазначеного не врахував та помилково дійшов висновку про можливість вирішення питання про зняття арешту з майна в порядку позовного провадження.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду в частині визнання права власності на транспортний засіб скасуванню з постановленням ухвали про закриття провадження у справі в цій частині, рішення суду в частині задоволення позовних вимог про зняття арешту з автомобіля підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні цих вимог.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з позивача на користь ОСОБА_9 у відшкодування витрат понесених по оплаті судового збору (а.с.267) підлягає стягненню 1653 грн 60 коп, які підлягали оплаті при подачі апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.367,374,376, 377 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 20.12.2017 року скасувати і ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - фізична особа підприємець ОСОБА_3 про зняття арешту з майна відмовити.

Провадження у справі №766/192/17 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - фізична особа підприємець ОСОБА_3 в частині позовних вимог про визнання права власності на транспортний засіб, як добросовісним набувачем закрити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 1653.60 грн сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови може бути оскаржена до Верховного суду, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Л.В. Базіль

Судді: В.В. Бугрик

Г.В. Семиженко

Повний текст судового рішення виготовлено 20 березня 2018 року.

Суддя Л.В. Базіль