Справа №173/2186/17
Провадження №2/173/273/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2018 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючої - судді Петрюк Т.М.

При секретарі - Рудовій Л.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Верхньодніпровську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Верхньодніпровської міської ради Дніпропетровської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог: комунальне підприємство «Верхньодніпровське бюро технічної інвентаризації» про визнання права власності -

ВСТАНОВИВ:

08.12.2017 року до суду звернулись позивачі ОСОБА_2, та ОСОБА_3, з позовом про визнання права власності на нерухоме майно до відповідача Верхньодніпровської міської ради Дніпропетровської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог: КП «Верхньодніпровське БТІ».

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 08.12.2017 року відкрите провадження у справі. Справу призначено до розгляду на 24.01.2018 року

Справа слухалась без участі сторін та третьої особи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи у їх відсутність.

Згідно поданої позовної заяви позивачі просять визнати за кожною право власності на ? частину житлового будинку садибного типу, розташований на земельній ділянці розміром 0.0365 га., по фактичному користуванню, за адресою: АДРЕСА_1,

В обґрунтування позовних вимог позивачі посилаються на наступне: 22.11.1993 року ОСОБА_4 та ОСОБА_2 приватизували житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 на підставі рішення Верхньодніпровської міської ради № 396 від 17.11.1993 року.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4, яка за життя 02.09.1994 року уклала договір довічного утримання із ОСОБА_3, стосовно передачі у власність ? частини будинку.

В 2008 році вони звернулися до Верхньодніпровської міської ради з заявою про закріплення земельної ділянки для обслуговування житлового будинку. На підставі акту постійної депутатської комісії № 153 від 28.10.2008 року по земельним питанням за ними закріпили земельну ділянку для обслуговування житлового будинку загальною площею 0.0365 га., за житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1. Зобов'язали внести зміни до технічного паспорту.

Після чого вони мали звернутись до органу, який на той час здійснював реєстрацію права власності на нерухоме майно та отримати свідоцтво про право власності на будинок за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до належної кожній з них частці . Але за станом здоров'я та сімейними обставинами вони не до оформили право власності на належну їм частку в зазначеному житловому будинку та не отримали правовстановлюючі документи, що посвідчує їхнє право власності на частки в домоволодінні.

На даний час у них виникла необхідність у відчуженні домоволодіння.

24.11.2017 року вони подали заяву до державного реєстратора про реєстрацію права власності на будинок, але отримав відмову, що й стало підставою звернення до суду.

В судове засідання позивачі не з'явилися, подавши заву про розгляд справи у їх відсутність, згідно якої позовні вимоги підтримали в повному обсязі

Відповідач - представник Верхньодніпровської міської ради в судове засідання не з'явився, подавши заяву про слухання справи у його відсутність. Проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог: представник КП «Верхньодніпровське БТІ» в судове засідання не з'явився, подавши заяву про слухання справи у його відсутність.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, з'ясувавши зміст позовних вимог, заслухавши пояснення сторін, інших учасників розгляду справи, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Між сторонами виникли правовідносини, що виникають із права власності на нерухоме майно.

Судом встановлено, що 22.11.1993 року ОСОБА_4 та ОСОБА_2 приватизували житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 на підставі рішення Верхньодніпровської міської ради № 396 від 17.11.1993 року, що підтверджується копіє свідоцтва про право власності на житло.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4,, яка за життя 02.09.1994 року уклала договір довічного утримання із ОСОБА_3, стосовно передачі у власність ? частини будинку, що підтверджується копією договору довічного утримання та копією свідоцтва про смерть.

25.08.2015 року державним нотаріусом Верхньодніпровської державної нотаріальної контори Малашовою Г.В, на підставі ст. 4 ЗУ «Про нотаріат» та у зв'язку із смертю ОСОБА_4, знято заборону відчуження на ? частину квартири за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження.

В 2008 році ОСОБА_4 та ОСОБА_2 звернулися до Верхньодніпровської міської ради з заявою про закріплення земельної ділянки для обслуговування житлового будинку. На підставі акту постійної депутатської комісії № 153 від 28.10.2008 року по земельним питанням за ними закріпили земельну ділянку для обслуговування житлового будинку загальною площею 0.0365 га., за житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1. Зобов'язали внести зміни до технічного паспорту, що підтверджується копіє рішення Верхньодніпровської міської ради № 670-24-У від 30.10.2008 року.

Таким чином судом встановлено, що позивачі оформивши всю необхідну документацію по виділу домоволодіння. Не отримали правовстановлюючого документу на нього.

Відповідно до ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України - право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК - право власності вважається набутим правомірним, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Судом встановлено, що позивачі набули права власності на квартири в будинку в результаті приватизації та за договором довічного утримання, а згодом отримали земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, в якому розташовані дані квартири та інші дозвільні документи. В результаті чого квартира була перетворена в домоволодіння, в якому кожній із позивачів належали рівні частки, тобто по ? частці. Таким чином право власності у позивачів на домоволодіння виникло правомірно.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Позивачі звертались до державного реєстратора з проханням зареєструвати право власності на належні їм частини в будинку, але отримали відмову, тобто позивачами дотриманий необхідний досудовий порядок вирішення даного спору.

Виходячи з вищевикладеного та оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд відповідно до способу захисту невизнаних прав, обраного позивачем, який передбачений ст. 16 та ст. 392 ЦК України, та з яким погоджується суд, вважає за можливе позовні вимоги задовольнити та визнати за позивачами право власності на ? частину за кожною житловий будинок садибного типу загальною площею 57.5 кв.м, розташований присадибній земельній ділянці площею 0.0365 га.,за адресою: АДРЕСА_1 .

Понесені позивачами судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640.00 грн., кожною, суд вважає за можливе покласти на позивачів пропорційно сплаченій сумі, так як судом не встановлено вини відповідача, щодо порушення прав позивача.

Керуючись ст. 10, 60,212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ

Позовні вимоги за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Верхньодніпровської міської ради Дніпропетровської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог: комунальне підприємство «Верхньодніпровське бюро технічної інвентаризації» про визнання права власності - задовольнити

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованою за адресою : АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_1 право власності на 1/2 житлового будинку садибного типу, загальною площею 57.5 кв.м., розташованого на земельній ділянці площею 0.0365 га.,за адресою: АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованою за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_2 право власності на 1/2 житлового будинку садибного типу, загальною площею 57.5 кв.м., розташованого на земельній ділянці площею 0.0365 га., за адресою: АДРЕСА_1.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору покласти на позивачів ОСОБА_3ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованою за адресою : АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_1 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_3, ІПН НОМЕР_2 в сумі по 640.00 грн.. на кожну.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення апеляційного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду

Повний текст рішення виготовлений 24.01.2018 року

Суддя Петрюк Т.М

Зареєстроване 24.01.2018

Оприлюднене 14.02.2018

Дата набрання законної сили 24.02.2018 року