Справа № 713/70/18
Провадження №2/713/141/18
РІШЕННЯ

іменем України

12.02.2018 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді Кибич І.А.

з участю секретаря Мірчева О.І.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Вижниця в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом до відповідачів ОСОБА_2 сільської ради, ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 Посилається на те, що 29.09.2016 року померла її мати ОСОБА_7, після чого відкрилась спадщина у виді житлового будинку з належними будівлями та спорудами, що розташований в с.Лукавці, вул.Левківська, 5, Вижницького району Чернівецької області. За життя, матір залишила заповітне розпорядження, а саме, 19.09.2001 року, відповідно все належне їй майно залишила їй, ОСОБА_1

Крім неї, спадкоємцями за законом є діти померлої ОСОБА_7, а її сестри та брати ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, які спадщину не прийняли та на неї не претендують.

Вона, як спадкоємець за заповітом, своєчасно прийняла спадщину, оскільки у передбачений законом строк звернулась із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус постановою відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, в звязку з відсутністю належним чином оформлених правовстановлюючих документів.

Просить визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме, на житловий будинок з надвірними будівлями та господарськими спорудами, що розташований в с.Лукавці, вул.Левківська, 5, Вижницького району Чернівецької області, який належав померлій 29.09.2016 року ОСОБА_7

В підготовче судове засідання позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_8 не зявились, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. До початку розгляду справи представник позивачки ОСОБА_8 подав заяву про розгляду справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити.

В підготовче судове засідання представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради не зявився, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. До початку розгляду справи від представника відповідача ОСОБА_2 сільської ради надійшла заява, в якій вони позовні вимоги визнають в повному обємі та просять справу розглядати без участі представника сільської ради.

В судове засідання відповідачі ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 не зявились, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. До початку розгляду справи від відповідачів ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги визнають, не заперечують щодо задоволення.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, врахувавши визнання позову відповідачами, прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1Д обґрунтований і підлягає задоволенню в повному обємі.

В силу ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів .

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 29 вересня 2016 року померла матір позивачки ОСОБА_5 Філія Іванівна, що підтверджується копією свідоцтва про смерть ОСОБА_9 І-МИ №166223, виданого 29 вересня 2016 року виконавчим комітетом ОСОБА_2 сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №34; копією свідоцтва про народження, Серія ІІ-МИ №292080, виданого 13.12.1980 року ОСОБА_2 сільською радою, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №72; копією свідоцтва про одруження, Серія І-МИ №006455, виданого 09 серпня 1998 року ОСОБА_2 сільською радою, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №7.

Після смерті ОСОБА_7 відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку з надвірними будівлями та господарськими спорудами, який розташований в с.Лукавці, вул.Левківська, 5, Вижницького району Чернівецької області.

З копії технічного паспорту на житловий будинок, вбачається, що житловий будинок під літ. «А» з надвірними будівлями та господарськими спорудами, що розташований в с.Лукавці, вул.Левківська, 5, Вижницького району Чернівецької області, 1918 року побудови, вартістю 218869,00 грн.

За життя 19.09.2001 року ОСОБА_7 склала заповіт, згідно якого все своє майно заповіла позивачці ОСОБА_1, що підтверджується копією заповіту від 19.09.2001 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету ОСОБА_2 сільської ради, Вижницького району Чернівецької області ОСОБА_10, зареєстрований в реєстрі №67.

З довідки ОСОБА_2 сільської ради №537 від 15.12.2017 року вбачається, що згідно запису в погосподарській книзі №13 особовий рахунок №0492-1 сторінка 45, за 216-2020 роки за померлою ОСОБА_7 числиться житловий будинок з належними до нього надвірними будівлями, о знаходиться в с.Лукавці по вул.Левківська, 5, Вижницького району Чернівецької області. За життя ОСОБА_7 свідоцтва про право власності на вказаний будинок не отримувала. Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_7 є ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_6

Судом також встановлено, що крім позивача ОСОБА_1 спадкоємцями першої черги за законом є діти померлої ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, які спадщину не прийняли та не претендують на спадкове майно, інших осіб які мають право на обовязкову частку у спадковому майні немає, що підтверджується копією спадкової справи №38/2017 року.

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно ч.1 ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до державного нотаріуса Вижницької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, але у звязку із тим, що нею не було надано документів, що посвідчують право власності спадкодавця на дане майно, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, що підтверджується копією постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії №982/02-31 від 12.12.2017 року.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Однією з таких підстав є успадкування прав на майно, в тому числі за заповітом відповідно до ст. 1217 ЦК України.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як видно з представлених доказів, житловий будинок по плану забудови під літ. «А» - 1918 року побудови, знаходиться в сільському населеному пункті, інші особи на володіння та користування даним житловим будинком на підставах, передбачених законом, своїх прав не заявляють, придатність житлового будинку для проживання ніким не оспорюється.

В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.344, ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

Відповідно до ст.27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" в редакції від 06.10.2016 року, державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі: 1) укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; 2) свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 3) свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 4) виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів; 5) свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката; 6) свідоцтва про право власності на нерухоме майно чи його дубліката, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дубліката; 7) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; 8) державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року; 9) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; 10) ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди; 11) заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно; 12) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення обєкта нерухомого майна релігійній організації; 13) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу обєкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; 14) інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст.31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції від 06.10.2016 року, щодо особливостей державної реєстрації прав власності на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельних ділянках, закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад та закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, щодо яких раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: 1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; 2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким обєктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав. Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені обєкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким обєктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність. Для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, проведення технічної інвентаризації щодо зазначених обєктів нерухомості є необовязковим.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи зазначені вимоги закону, а також з урахуванням наведених вище досліджених судом доказів, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному об'ємі.

При цьому судом не встановлено порушення нічиїх прав.

Відповідно до п.п.15.5 п.15 розділу ХІІІ перехідних положень цивільно-процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Керуючись ст.ст. 16, 392, 1234-1236, 1268, 1270 ЦК України, ст.ст.1, 27, 31 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" в редакції від 06.10.2016 року, ст.ст. 4, 13, ст.76, 77, 81, 82 ч.4, 200 ч.3, 206 ч.4, 258-265, 354 ЦПК України, Суд, -

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ІПН-), право власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, а саме, на житловий будинок по плану забудови під літ. «А», з належними до нього надвірними будівлями та господарськими спорудами, що розташований в с.Лукавці вул.Левківська, 5, Вижницького району Чернівецької області, який належав померлій 29 вересня 2016 року ОСОБА_5 Філії Іванівні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Чернівецької області через Вижницький районний суд Чернівецької області.

Суддя: І. А. Кибич