П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«15» березня 2018 року м. Херсон

Справа № 661/246/17

Провадження № 22-ц/791/348/18

Апеляційний суд Херсонської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя - доповідач)Воронцової Л. П.
суддів:Ігнатенко П. Я.
Полікарпової О. М.
секретар за участю прокурораПісоцька Т. І. Хамідової Е. Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційні скарги Державної казначейської служби України, ОСОБА_6 на рішення Новокаховського міського суду Херсонської області у складі судді Бойко М. Є. від 29 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями та рішеннями органу дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду ,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2017 року ОСОБА_6 звернувся з вище зазначеним позовом до суду, посилаючись на те, що 4 червня 2010 року відносно нього було порушено кримінальну справу за ч. 2 ст. 307 КК України (збут наркотичних засобів), яку 30 квітня 2015 року закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України - у зв'язку із відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.

Позивач зазначав, що більше п'яти років він був підданий необґрунтованому та незаконному кримінальному переслідуванню, незаконно перебував від вартою з неналежними умовами утримання та етапування, зазнав значного погіршення здоров'я, не отримував необхідну медичну допомогу і ефективний юридичний захист, у зв'язку з чим зазнав моральних страждань.

Просив суд стягнути за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання у безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на його користь моральну шкоду в розмірі 4 896 000,00 грн.

Рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 29 листопада 2017 року позов ОСОБА_6 задоволено частково.

Стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_6 у відшкодування моральної шкоди 218 800 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не взяття судом до уваги обставин, що свідчать про неналежні умови його утримання, у яких він перебував вимушено, обвинувачуючись у вчиненні злочину та ненадання належної медичної допомоги у зв'язку з наявністю у нього тяжкого захворювання, просив рішення суду в частині визначення розміру моральної шкоди змінити, збільшивши стягнуту суму до 4 896 000,00 грн, ыз розрахунку 30 мінімальних заробітних плат за кожен місяць незаконного перебування під слідством і судом.

В апеляційній скарзі Державна казначейська служба України, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права щодо стягнення безпосередньо з Казначейства шкоди та необґрунтованого завищення її розміру, просила рішення суду скасувати.

Відзив сторін на апеляційну скаргу протилежної сторони до суду апеляційної інстанції не надходив.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до актів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Справа розглядається апеляційним судом Херсонської області у межах територіальної юрисдикції якого перебуває місцевий суд, який ухвалив рішення, що оскаржується, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах, відповідно до вимог п. 8 ст. 1 Перехідних положень ЦПК України.

В судовому засіданні позивач і представник Державної казначейської служби України не з'явилися, належним чином повідомлені, тому справа розглядається у їх відсутність в порядку ст. 372 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Проте вказаним вимогам рішення суду повністю не відповідає.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.367 ЦПК України, колегія суддів вважає апеляційну скаргу підлягаючою задоволенню частково з наступних підстав.

Судом установлено, що 04 червня 2010 року відносно ОСОБА_6 порушено кримінальну справу за ч.2 ст. 307 КК України /т. 1 а. с. 96/.

17 липня 2010 року позивача було затримано за підозрою у скоєнні вказаного злочину, про що складено протокол затримання, проведено його особистий огляд та обшук за місцем проживання /т. 1 а. с. 134 - 135/.

20 липня 2010 року Новокаховським міським судом Херсонської області ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді взяття під варту терміном на два місяці /т. 1 а. с. 168 - 169/.

28 квітня 2011 року постановою Новокаховського міського суду кримінальну справу відносно ОСОБА_6 направлено на додаткове розслідування, запобіжний захід ОСОБА_6 - тримання під вартою залишено без змін. Окремою ухвалою від 28 квітня 2011 року Новокаховський міський суд доручив прокурору м. Нова Каховка провести перевірку за фактом незаконних дій в ході досудового слідства слідчих Новокаховського МВ - ОСОБА_8 Чорної Н.П.та адвоката ОСОБА_7 /т. 2 а. с. 20 - 24/.

Під час додаткового розслідування кримінальні справи 05 липня 2011 року ОСОБА_6 знову пред`явлено обвинувачення за ч.2 ст. 307 КК України. Відносно старшого слідчого СВ Новокаховського МВ УМВС ОСОБА_8 прокуратурою м.Нова Каховка порушено кримінальну справу № 680203-11 за ч.3 ст.364, ч.1 ст. 366 КК України (постанова від 09 липня 2011 року), в якій ОСОБА_6 визнано потерпілим /т. 2 а. с. 31/.

15 липня 2011 року прокурором м.Нова Каховка затверджено обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 за ч.2 ст.307 КК України /т. 2 а. с. 36 - 44/.

Постановою Новокаховського міського суду Херсонської області від 20 вересня 2011 року клопотання позивача та його захисника про зміну запобіжного заходу залишені без задоволення, ОСОБА_6 залишено під вартою, кримінальну справу відносно нього знову направлено на додаткове розслідування, за результатами якого, складено обвинувальний висновок за ч.2 ст. 307 КК України, затверджений прокурором м. Нова Каховка 17 лютого 2012 року /т. 2 а. с. 53 - 54/.

31 січня 2013 року вироком Новокаховського міського суду Херсонської області ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 307 КК України - незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та збуті наркотичних засобів, вчинених повторно та призначено покарання у вигляді 6 років позбавлення волі. Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 22 липня 2014 року вирок суду скасовано, справу направлено на новий судовий розгляд.; запобіжний захід - тримання під вартою ОСОБА_6 залишено без змін /т. 2 а. с. 124 - 130/.

18 серпня 2014 року Апеляційний суд Херсонської області визначив підсудність кримінальної справи щодо ОСОБА_6 Каховському міськрайонному суду Херсонської області /т. 2 а. с. 206/.

22 грудня 2014 року постановою Каховського міськрайонного суду Херсонської області кримінальну справу щодо ОСОБА_6 направлено прокурору м. Нова Каховка Херсонської області на додаткове розслідування. Окремою ухвалою Каховського міськрайонного суду Херсонської області повідомлено начальника Новокаховського РВ УМВС України в Херсонській області, прокурора м. Нова Каховка про грубі порушення норм кримінально - процесуального законодавства України, допущені під час досудового розслідування по кримінальній справі відносно позивача /т. 2 а. с. 214 - 219/.

До прокуратури м. Нова Каховка кримінальна справа надійшла 02.02.2015 р., після чого 03.02.2015 р. відомості були внесені до ЄРДР за №0000006 за ознаками вчинених ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 УК України /т. 2 а. с. 224/.

30 квітня 2015 р. постановою заступника начальника СВ Новокаховського МВ УМВС України в Херсонській області ОСОБА_9 кримінальне провадження №0000006, внесене до ЕРДР 03.02.2015 року, закрито на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України - у зв'язку з відсутністю у діяннях ОСОБА_6 складу кримінальних правопорушень/т. 2 а. с. 225/.

Вироком Новокаховського міського суду Херсонської області від 25 червня 2013 року, зміненим ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 29 липня 2014 року слідчого ОСОБА_8. визнано винною за ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 374 КК України, а ОСОБА_6 - потерпілим у даній справі. Рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 11 січня 2017 року, яке набрало чинності, частково задоволено позов ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої цими злочинами та стягнуто на його користь з неї 5 000 грн. та 8631,96 грн. відповідно /т. 2 а. с. 163 - 182/.

Відповідно до ст.56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно- розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно - розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Згідно із п.1 ч.1, ч.2 ст.1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» ( далі- Закон) відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові, зокрема, внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_6 та стягуючи на його користь 218 000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що кримінальна справа відносно позивача розслідувалася тривалий час, неодноразово направлялась судом для проведення додаткового розслідування у зв'язку невідповідністю вимогам кримінально-процесуального закону, досудове розслідування проводилося із грубим порушенням прав обвинуваченого, внаслідок таких обставин позивач був змушений перебувати під вартою більше, ніж чотири роки; за цей час значно погіршився стан його здоров'я, крім того він змушений був докладати додаткових зусиль для доведення своєї невинуватості у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, приймати участь у процесуальних діях на стадії досудового розслідування та в судових засіданнях, що призвело до зміни його звичного укладу життя, негативно вплинуло на стан здоров'я, і визначаючи розмір відшкодування заподіяної позивачу моральної шкоди, виходив з вимог співмірності, розумності та справедливості, характеру і обсягу страждань яких він зазнав.

Колегія суддів частково погоджується з висновком суду з наступних підстав.

Суд першої інстанції повно з'ясував обставини даної справи, оцінив надані сторонами у їх підтвердження докази та правильно визначив норми матерільного права, що регулюють правовідносини щодо відшкодування моральної шкоди, однак колегія суддів вважає, що суд не у повній мірі врахував обставини заподіяння моральної шкоди позивачу та її наслідки, а відтак, і розмір заподіяної ОСОБА_6 моральної шкоди та визначив його у спосіб, що не відповідає встановленому чинним законодавством порядку виплати коштів на відшкодування заподіяної заявнику моральної шкоди, що відповідно до приписів ч.1ст.376 ЦПК України є підставою для зміни судового рішення.

З матеріалів справи вбачається, що на момент затримання позивача за підозрою у вчиненні злочину та взяття під варту він мав захворювання за діагнозом: В 20.7, клінічна стадія 3, токсична енцефалопатія, поленейропатія, хронічний гепатит С, з 22.02.2010 року проходив лікування у Херсонській обласній інфекційній лікарні і потребував довічної безперервної антиретровірусної терапії (АРТ) (т.3 а.с.1-3). Під час перебування під вартою на досудовому слідстві в умовах тримання ОСОБА_6 у Херсонському слідчому ізоляторі та загострення хвороби і значного погіршення його стану, 22.04.2011 року позивачу було встановлено 2 групу інвалідності., яка у подальшому встановлювалася щорічно (т.3 а.с.7-75). У такому стані позивач продовжував перебувати під вартою під слідством і судом з 17 липня 2017 року до 13 листопада 2014 року упродовж 51 місяця 26 днів, змушений був спростовувати своє незаконне обвинувачення будучи позбавлений можливості знаходитися у звичних комфортних умовах проживання та отримання постійного належного лікування в умовах свободи. Тривале кримінальне переслідування позивача порушило гарантовані кожному статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на розгляд справи упродовж розумного строку. Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» (п.3 ст.13) передбачено відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством і судом, тобто визначено мінімальний розмір такої шкоди, тому з урахуванням обставин даної конкретної справи та обставин заподіяння ОСОБА_6 моральної шкоди незаконними діями органів досудового слідства, прокуратури і суду, тяжкості, глибини і тривалості заподіяних йому моральних страждань, колегія суддів вважає, що розмір відшкодування заподіяної йому шкоди має визначатися на рівні трьох мінімальних заробітних плат за кожен місяць перебування його під слідством і судом, тобто : 3х 3200грн х59 міс = 656 400грн. Такий розмір компенсації буде справедливою сатисфакцією заподіяної позивачу шкоди, відповідатиме вимогам розумності і справедливості, визначеним у ч.3 ст.23 ЦК України та не призведе до збагачення позивача.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 про те, що розмір шкоди повинен бути визначений виходячи з тридцяти мінімальних заробітних плат за кожен місяць перебування його під слідством і судом, і становити 4 896 000, 00 грн є суб'єктивним сприйняттям та оцінкою позивачем шкоди, не стверджені належними, допустимими і достовірними доказами, може призвести до його збагачення, а не до справедливої сатисфакції, тому підлягають відхиленню.

Доводи апеляційної скарги Державної казначейської служби України про те, що розмір відшкодування позивачу моральної шкоди є необгрунтовано завищеним і повинен визначатися для зазначених цілей виходячи з 1600 грн , а не мінімальної заробітної плати -3 200грн не грунтуються на законі і підлягають відхиленню, оскільки положення пункту 3 розділу 2 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», що набрав законної сили з 1 січня 2017 року, про те, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат і до внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1 600 грн спірні правовідносини не регулює і для цілей визначення розміру шкоди, заподіяної незаконними діями органів дізнання, прокуратури і суду не застосовується.

Посилання ОСОБА_6 в апеляційній скарзі на те, що суд не врахував та не дав правової оцінки обставинам щодо оскарження ним ненадання належної та адекватної медичної допомоги і неналежних умов тримання під вартою, які не знайшли реагування з боку органів, відповідальних за контроль та дотримання його прав є не обгрунтованими і підлягають відхиленню з наступних підстав. Підставою позову ОСОБА_6 є ч.ч.1, 2, 7 ст.1176 ЦК України. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється ч.1 ст.1176 ЦК України; за відсутності підстав для застосування ч.1 ст.1176 ЦК, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила ч.6 цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (ст.ст. 1173, 1174 цього кодексу). Обставини, на які вказує апелянт не містять підстав для застосування ст.1176 ЦК України і підлягають відшкодуванню на загальних підставах.

Посилання Казначейства в апеляційній скарзі на те, що Законом передбачено відшкодування шкоди лише за встановленою незаконністю дій посадових осіб вказаних органів, докази наявності яких відсутні є безпідставними і підлягають відхиленню, оскільки Закон передбачає відшкодування шкоди у даному випадку незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду, а незаконність дій вказаних осіб підтверджена уваленням за наслідками цих дій не обвинувального акту відносно ОСОБА_6, а винесення 30 квітня 2015 року постанови про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв'язку з відсутністю у його діях складу кримінального правопорушення, тобто з реабілітуючих позивача підстав.

Доводи апеляційної скарги Державної казначейської служби України щодо незаконності судового рішення у частині стягнення шкоди безпосередньо з Казначейства заслуговують на увагу з наступних підстав.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти на підставі , в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.25 Бюджетного кодексу України відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом.

Статтею 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що питання про відшкодування моральної шкоди за заявою громадянина вирішується судом відповідно до чинного законодавства в ухвалі, що приймається згідно з частиною першою статті 12.

У рішенні Конституційного суду України від 3 жовтня 2001 року №12-рп/2001 у справі № 1-36/2001 про відшкодування шкоди державою зазначено, що в Основному Законі держави розмежовуються такі поняття, як держава, органи державної влади, посадові і службові особи. Державні органи, як юридичні особи несуть юридичну відповідальність лише за своїми договірними зобов'язаннями. Держава не відповідає по зобов'язаннях державних організацій, які є юридичними особами, а ці особи не відповідають по зобов'язаннях держави. Водночас Конституція України гарантує громадянам у таких випадках право на відшкодування шкоди за рахунок держави, а не за рахунок коштів на утримання цих органів (статті 56, 62). Оскільки Казначейство шкоди ОСОБА_6 не заподіювало, у правовідносини з ним не вступало, тому підстави для стягнення безпосередньо з Казначейства грошових коштів на відшкодування шкоди відсутні. Зазначених положень закону суд не врахував, змінивши таким чином встановлений законодавством порядок виплати коштів на відшкодування заподіяної позивачу моральної шкоди. З огляду на зазначене ухвалене у справі рішення підлягає у цій частині зміні.

На підставі викладеного ст.12 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури і суду», керуючись ст.ст.367, 374, 376 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу Державної казначейської служби України задовольнити частково.

Рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 29 листопада 2017 року змінити.

Стягнути з Державного бюджету України шляхом списання в безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь ОСОБА_6 моральну шкоду в розмірі 656 400 грн.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення (постанови) шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції у цивільних справах - Верховного Суду.

Головуючий підписЛ. П. Воронцова
Судді: підпис підписП. Я. Ігнатенко О. М. Полікарпова

Дата складання повного судового рішення 20 березня 2018 року.

З оригіналом згідно: Копія постанови оформлена 20 березня 2018 року Постанова набрала законної сили 15 березня 2018 року

Суддя Секретар судового засідання Л. П. Воронцова Т. І. Пісоцька