Компаніївський районний суд Кіровоградської області
Справа № 383/310/17
Провадження № 2/391/239/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.10.2018р.селище Компаніївка

Компаніївський районний суд Кіровградської області в складі:

головуючого судді Червонописького В.С.,

секретарів судового засідання Степанової Л.Г., Єтенко К.В.,

за участі: позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 центральної районної лікарні Кіровоградської області про встановлення факту надання неналежної медичної допомоги, стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся 03.05.2017 до Бобринецького районного суду Кіровоградської області з позовом про стягнення: з ОСОБА_4 районної лікарні моральної шкоди у розмірі 50 000 грн. Посилаючись на те, що відповідачами невірно поставлений діагноз захворювання та призначення лікування просить встановити факт надання йому неналежної медичної допомоги ОСОБА_4 районною лікарнею, крім того, просив відсторонити від роботи головного лікаря ОСОБА_4 ЦРЛ ОСОБА_5 на час судового розгляду.

Представник відповідача ОСОБА_4 ЦРЛ 30.05.2017 надав заперечення на позовну заяву, зазначивши, що усі необхідні обстеження Позивачеві були призначені, ліки, призначені лікуючим лікарем, з числа наявних у бюджеті лікарні видані. Причинно-наслідковий зв'язок між діями лікарів ОСОБА_4 ЦРЛ та не виявленням у ОСОБА_1 захворювання на туберкульоз легень відсутній. Вказана ситуація викликана виключно усвідомленою поведінкою Позивача, та жодним чином не залежала від волі, дій чи бездіяльності медичних працівників ОСОБА_4 ЦРЛ .

Позивач та його представники ОСОБА_6 та ОСОБА_2 у судовому засіданні позов підтримали на позовних вимогах наполягали, просили позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечила в задоволенні позовних вимог, просила відмовити. На підтвердження цього надала суду ряд доказів, а саме копії медичної документації на підтвердження того, що ОСОБА_1 своєчасно та в повній мірі надано медичну допомогу у період його лікування у ОСОБА_4 ЦРЛ.

15.12.2017 набрав чинності Закон України № 2147-VIII від 03.10.2017, за яким Цивільний процесуальний кодекс України (далі ЦПК України) викладено у новій редакції.

Відповідно до п.п. 9 п. 1 Перехідних положень ЦПК України, справи у судах першої інстанції, провадження в яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно ухвали Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 11 червня 2018 року, зазначена справа надійшла з вказаного суду. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддею по даній справі було визначено головуючого суддю Червонописького В.С. Ухвалою суду від 26.06.2018 справу прийнято до провадження судді Червонописького В.С.

Зясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

Як вказує позивач, 03.10.2016 він звернувся за медичною допомогою до ОСОБА_4 районної лікарні в звязку з погіршенням стану здоровя, зі скаргами на стан здоровя. Його помістили до хірургічного відділення. 06.10.2016 в подальшому був переведений до інфекційного відділення, де знаходився з 06.10.2016 по 13.10.2016. Безкоштовні ліки, на які має право згідно законодавства йому надані не були. Позивачу поставлений діагноз гострий панкреатит, отечна середньо важка форма; хронічний гастродуеденіт, і в подальшому був виписаний з лікарні нібито в задовільному стані. При цьому зазначає, що не був забезпечений ліками, йому не була надана належна медична допомога згідно законодавства. Головний лікар в грубій формі спілкувалась з позивачем. В звязку з тим, що його стан погіршувався змушений був звернутися за медичною допомогою до військового госпіталю. В результаті чого в позивача було виявлено туберкульоз відкритої форми. Таким чином, в ОСОБА_4 районній лікарні позивачу не було надано належної медичної допомоги, враховуючи що ОСОБА_1 тривалий час перебував з гострим, інфекційним захворюванням серед оточуючих осіб, дітей, чим представляв загрозу для оточуючих і існувала реальна загроза для його життя. Вважає, що йому було надано неналежну медичну допомогу в ОСОБА_4 районній лікарні, внаслідок протиправних дій головного лікаря ОСОБА_5

Позивач вказує на те, що неодноразово звертався і на урядову гарячу лінію, і до ОСОБА_4 лікарні, і до департаменту охорони здоровя з приводу надання йому неналежної медичної допомоги.

Відповідно до медичної карти стаціонарного хворого № 2850 ОСОБА_1 оформленої 03.10.2016 останній оглянутий черговим лікарем - ОСОБА_8 - завідувачем хірургічним відділенням ОСОБА_4 центральної районної лікарні, яким зібрано анамнез хвороби, анамнез життя пацієнта, оцінено обєктивний стан хворого, встановлено попередній діагноз, складено план обстежень та план лікування (т. 2, а.с. 109-154). В результаті огляду, Відповідачеві встановлено попередній діагноз гострий панкреатит набрякова форма середньої тяжкості; хронічний гастродуоденіт в стадії загострення. З урахуванням вказаного діагнозу, та того, що під час збору анамнезу життя хворого ОСОБА_1 виявлено видалення у 2010 році конгломератної туберкуломи, йому, окрім іншого, було призначено пройти флюорографічне обстеження легень та консультацію лікаря фтизіатра, а також забір мокротиння на наявність БК (бактерія Коха) (т.2, а.с. 112). В подальшому, ОСОБА_1 було госпіталізовано до відділення анестезіології з ліжками інтенсивної терапії, де хворий перебував до 06.10.2018 року. Протягом часу перебування хворого ОСОБА_1 у відділенні анестезіології з ліжками інтенсивної терапії, останній пройшов ультразвукове дослідження органів черевної порожнини, здав кров для проведення її лабораторного дослідження (визначення резус-приналежності та резус-антитіла, біохімічний аналіз, коагулограмму, печінкові проби), та сечу для її лабораторного дослідження (т.2, а.с. 116, 117, 124, 135, 138, 139, 143, 145).

Згідно витягів з Журналу протоколів здачі змін відділення анестезіології з ліжками інтенсивної терапії за 2016 рік, вказано: «ОСОБА_1 АТО; дивитися за стулом; забрать мокроту, ОО, ФГ потім фтизіатр»; «ОСОБА_1 част. ОСОБА_9, головокруж. Ходит по отд. курит» (т.2, а.с. 73-77).

Згідно записів у медичній картці стаціонарного хворого № 2850 хворий ОСОБА_1 порушував режим перебування у відділенні (т. 2, а.с. 116).

06.10.2018 у звязку зі скаргами хворого ОСОБА_1 на бурчання в животі, рідкий стул зеленого кольору, загальну слабкість, останній був переведений до інфекційного відділення. Під час огляду хворого ОСОБА_1 лікарем інфекціоністом, йому було призначено, окрім інших і флюорографічне обстеження легень (т.2, а.с. 119).

Протягом часу перебування хворого ОСОБА_1 у інфекційному відділенні, останній пройшов езофагогастродуоденоскопію (тільки 12.10.2016 року у звязку з численними відмовами хворого від обстеження), ультразвукове дослідження органів черевної порожнини, здав кров для проведення її лабораторного дослідження (серологічна реакція на сифіліс, австралійський антиген, гепатит, ВІЛ, біохімічний аналіз), випорожнення, промивні води кишечнику, кал (копрограма) та сечу для їх лабораторного дослідження (т.2, а.с. 136, 137, 140-142, 144, 146, 147, 150).

Згідно витягу з «Тетради по сменам» інфекційного відділення:

«6.10. переведен з реанімації ОСОБА_1, уч-сник АТО без ФГ і ОО 6 бокс. Д-з: о. ГЭК. Медсестрою реанім. в.д. ОСОБА_10 заказала конс. Фтізіатра 5.10.16 12.40. Мною був попередж. Про ФГ і О.О. кал на КГ-посів в термостаті жидкий стул 4 р(1 р клізма). В 15.00 консультант ОСОБА_11 хворого в боксі не застала. ОСОБА_1 t 37.2, стул зі слів хворого 4-5 раз рідкий, часто ходе курити на зауваження не реагує»;

«7.10.16г. ОСОБА_1 - t 37.0, контроль стула, живот болел. ОСОБА_9 за день со слов 3 раза жидкий, пройти О.О, ФГ Дащіян t норма, стула не було, часто ходив на вулицю, курив, обила зауваження не реагує»;

«8.10.16р. ОСОБА_1 - t 37.2, контроль стула, t при медсестре. На обходе з доктором от прохождения ФГ отказался до выздоровления. Дащиян - t в 37.0, утро 37.1, стул 1 р. кашице обр. Лекарство принимает »;

«9.10.16г Дащиян стула нет, t 37,1. Дащиян t внесер №, утро 37,2 от больнич. питания отказался, ест домашнее передали»;

«10.10.16г. Дащиян - t 37.2, стула нет. Ходит часто на улицу «курить. Дащиян в t 37.2, у № стул зі слів не було»;

«11.10.16р. ОСОБА_1 t №, стула нет. Дащиян не t, не соблюдает внутренние правила отд. »;

«12.10.16р. Дащиян отпущен домой. Про прохождение ФГ напомнила, от прохождения УЗИ отказался. После беседы с заведующим согласился пройти УЗИ амбулаторно» (т.2, а.с. 78-88).

Згідно записів у медичній картці стаціонарного хворого № 2850 хворий ОСОБА_1 порушував режим перебування у відділенні (т.2, а.с.118 ).

Згідно записів у медичній картці стаціонарного хворого № 2850 датованих 13.10.2016 року, хворий ОСОБА_1 не ночував у відділенні. На момент обходу відсутній. Результати обстежень і виписний епікриз видані матері (т. 2, а.с. 121).

Того ж дня, 13.10.2016 року, згідно записів у медичній картці стаціонарного хворого № 2850, ОСОБА_1 виписаний за порушення режиму (т.2, а.с. 110).

Факт призначення медичних препаратів ОСОБА_1, в період його лікування в ОСОБА_4 ЦРЛ підтверджується листами лікарських призначень медичної картки стаціонарного хворого № 2850, згідно якої хворому ОСОБА_1 було призначено наступні лікарські засоби:

03.10.2016 року: трисоль, глюкоза, вітамін С, рантак, метаклопромід, цефтріаксон, папаверин, гентаміцин, платифілін, аналгін, димедрол, кетанов, промедол;

04.10.2016 року: промедол, трисоль, реосорбілакт, амінокапронова кислота, глюкоза, вітамін С, папаверин, ацетилсаліцилова кислота, рантак, метаклопромід, цефтріаксон, гентаміцин, платифілін, аналгін, димедрол, еталзілат, альмагель, ніфуроксазид, омепразол, ентеросгель, лінекс (додатково для введення препаратів крапельна система, шприц, катетор, ОГК);

05.10.2016 року: трисоль, реосорбілакт, амінокапронова кислота, глюкоза, вітамін С, інсулін, папаверин, рантак, метаклопромід, цефтріаксон, гентаміцин, етемзілат, аналгін, дімедрол, платіфілін, альмагель, ніфуроксазид, омепразол, ентеросгель (додатково для введення препаратів крапельна система, шприц);

06.10.2016 року: трисоль, реосорбілакт, амінокапронова кислота, глюкоза, вітамін С, інсулін, папаверин, фізіологічний розчин, рантак, метаклопромід, цефтріаксон, гентаміцин, етемзілат, аналгін, дімедрол, платіфілін, альмагель, ніфуроксазид, омепразол, ентеросгель, лінекс (додатково для введення препаратів крапельна система, шприц);

07.10.2016 року: глюкоза, вітамін С, кокарбоксилаза, димедрол, ессенціале, рибоксин (додатково для введення препаратів крапельна система);

В період з 06 по 13.10. 2016 року: вітаксон, омепразол, ніфуроксазид, ципрофлоксацин, панкреатин, хілак, симбітер, аскорутин, барбовал (т.2, а.с. 122, 131-133, 148-152).

Згідно Журналу № 32 обліку препаратів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів на постах відділень лікувально-профілактичних закладів охорони здоровя, для хворого ОСОБА_1 видано промедол 04.10.2016 року (т. 2, а.с. 155-157).

Згідно Журналу № 2 обліку фактично отриманих і використаних лікарсьих засобів та медичних виробів постами (маніпуляціними кімнатами), для хворого ОСОБА_1 видано: 04.10.2016 року - реосорбелакт (2), омепразол (2), шприц (20), ацетилсаліцилова кислота (2), крапельна система (2), глюкоза (4), платифілін (3), папаверин (4) та 05.10.2016 року - омепразол (2), шприц (10), ацетилсаліцилова кислота (2), крапельна система (2), глюкоза (4), платифілін (3), папаверин (6), амінокапронова кислота (4) (т. 2, а.с. 158-167).

Згідно Журналу 1 обліку фактично отриманих і використаних лікарських засобів та медичних виробів постами (маніпуляціцними кімнатами), для хворого ОСОБА_1 видано: 04.10.2016 року - реосорбілакт (2), гентаміцин (2), катетор (1), метапрокламід (3), димедрол (3), анальгін (3) та 05.10.2016 року - гентаміцин (2), метапрокламід (3), димедрол (3), анальгін (3) (т. 2, а.с. 168-174).

Згідно Журналу обліку відділеннями отриманих і використаних лікарських та медичних виробів із бюджету лікарні, для хворого ОСОБА_1 видано: 06.10.2016 року - крапельна система (3), аскорбінова кислота (6), ципрофлоксацин (10), димедрол (3), глюкоза (3); 07.10.2016 року - аскорутин (3), панкреатин (20); 08.10.2016 року - аскорутин (3); 09.10.2016 року - аскорутин (3); 10.10.2016 року - аскорутин (3); 11.10.2016 року - аскорутин (3); 12.10.2016 року - аскорутин (3); 13.10.2016 року - аскорутин (2) (т. 2, а.с. 175-182).

Згідно Журналу обліку фактично отриманих і використаних лікарських засобів та медичних виробів постами (маніпуляційними кімнатами) інфекційного відділення, для хворого ОСОБА_1 видано: 07.10.2016 року - барбовал (1) (т. 2, а.с. 183, 184).

Згідно Журналу обліку фактично отриманих і використаних лікарських засобів та медичних виробів постами (маніпуляційними кімнатами) хірургічного відділення для хворого ОСОБА_1 видано: 03.10.2016 року - шприц (16), трісоль (2), аскорбінова кислота (4), папаверин (2), цефтріаксон (2), метопрокламід (2), гентаміцин (2), платифілін (2), кетанов (2), крапельна система (2), анальгін (2), димедрол (2), глюкоза (2) (т. 2, а.с. 185-198).

Закупівля лікарських засобів здійснювалася відповідно до Переліку лікарських засобів вітчизняного та іноземного виробництва, які можуть закуповувати заклади й установи охорони здоровя, що повністю або частково фінансуються з державного та місцевих бюджетів встановлено постановою КМУ України № 1071 від 05.09.1996.

Лікарські засоби, які були в наявності у фонді лікарні станом на жовтень 2016 року були видані у повному обсязі хворому ОСОБА_1 Однак, з урахуванням стану його здоровя, з метою адекватного лікування наявної хвороби, лікуючими лікарями призначалися й інші лікарські засоби, які необхідні були хворому ОСОБА_1, однак не закуповувалися лікарнею, або ж були відсутні на час його звернення (т.2, а.с. 103-108).

В подальшому ОСОБА_1 був оглянутий лікарем-фтизіатром, проведено аналіз мокротиння, ФГ, та 20.10.2016 року направлений до КЗ «Обласна туберкульозна лікарня» для подальшого до обстеження та лікування.

ОСОБА_1 зявився до КЗ «Обласна туберкульозна лікарня» 07.11.2016 року, а госпіталізований був 17.11.2016 року (т.1, а.с. 9).

Згідно витягів з медичної карти стаціонарного хворого № 591, ОСОБА_1 постійно порушував режим лікування та перебування в закладі, відмовлявся приймати протитуберкульозні та інші медичні препарати, а також від проведення окремих обстежень (т.2, а.с. 199-209).

В судовому засіданні було допитано в якості свідків, лікарів ОСОБА_4 ЦРЛ , а саме:

Свідок ОСОБА_8, який обіймає посаду завідувача хірургічним відділенням ОСОБА_4 центральної районної лікарні, вказав, що хворий ОСОБА_1 звернувся у вечірній час, зі скаргами на біль в животі, нудоту, рідкий стул. Після огляду встановив Позивачеві діагноз панкреатит, призначив обстеження та направив до хірургічного відділення ОСОБА_4 ЦРЛ для подальшого лікування. З анамнезом був ознайомлений, зі слів хворого ОСОБА_1 у нього було дві операції: туберкулома легені справа, про що вказав в історії хвороби, та одна урологічна операція. По стандартам лікування призначив йому обстеження та лікування. Наступного дня, у звязку з посиленням у хворого діареї, його переведено у відділення інтенсивної терапії, де свідок в подальшому лікував ОСОБА_1 сумісно із завідувачем відділенням ОСОБА_12 Через декілька днів, після огляду лікарем інфекціоністом, ОСОБА_1 з діагнозом гастроентероколіт був переведений до інфекційного відділення. Серед призначених ОСОБА_1 медичних обстежень були: загальний аналіз крові, загальний аналіз сечі, амілаза крові та сечі, біохімічне обстеження, коуолограма, цукор крові, ультразвукове обстеження органів черевної порожнини, фіброгастродуоденоскопія, флюорограма з консультацією фтизіатра, загальний аналіз мокроти та на БК. Про призначення вказаних обстежень та необхідність їх проходження хворого ОСОБА_1 повідомив. Призначені медикаменти, що були в лікарні, видавали з бюджету лікарні як учаснику АТО. ОСОБА_1 вказував на необхідність лікування основного захворювання, а відносно флюорографічних, ультразвукових обстежень та фіброгастродуоденоскопії, зазначив, що рішення прийме пізніше. ОСОБА_1 порушував режим перебування у лікарні - виходив палити, керував своїм лікуванням та втручався у процес проведення медичних маніпуляцій.

Свідок ОСОБА_12, який обіймає посаду завідувача відділенням анестезіології та інтенсивної терапії ОСОБА_4 центральної районної лікарні, повідомив, що зранку 04.10.2016 року ОСОБА_1 був переведений до відділення анестезіології та інтенсивної терапії у звязку з погіршенням стану. Скаржився на біль в животі, його лікування проводилося згідно призначень за рахунок бюджету лікарні, окрім препарату «Ніфуроксазид», який на той час був відсутній у лікарні. Додаткового лікування свідок ОСОБА_12 хворому ОСОБА_1 не призначав. З реанімаційного відділення медикаментів не передавали. Наступного дня стан ОСОБА_1 покращився. Призначені обстеження були зроблені окрім дослідження мокротиння на БК, так як у нього не було мокротиння і ємність для її відібрання була пустою, та рентгенологічного обстеження, адже хворий відмовлявся від його проведення. ОСОБА_1 порушував режим перебування у відділенні, а саме залишав відділення, вказував, які з призначень лікаря та обстежень йому проводити, а які ні. Медичні сестри та молодші медичні сестри скаржилися на поведінку ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_10, яка обіймає посаду старшої сестри медичної відділення анестезіології та інтенсивної терапії повідомила, що ОСОБА_1 був переведений з хірургічного відділення 04.10.2016 року, в тяжкому стані, здійснювалися інєкції наркотичних препаратів. Хворий перебував у палаті для інвалідів та учасників війни, з більш комфортними (в порівняні з іншими) умовами перебування. Ліки, призначені лікарем для ОСОБА_1 свідок отримала з бюджету лікарні за погодженням з начмедом, що відображено у журналах обліку фактично отриманих і використаних лікарських засобів та медичних виробів, які ведуться нею. Препарат «Ніфуроксазид», було придбано нею за проханням ОСОБА_1 за його кошти у звязку з відсутністю у лікарні, квитанцію про що було передано ОСОБА_1 У відділенні ведуться журнали передачі змін, у якому робляться записи медичним персоналом, у тому числі про замовлені консультації лікарів. Лікаря-фтизіатра особисто викликала 05.10.2016 року для консультації ОСОБА_1 Ємність для відібрання у ОСОБА_1 мокротиння останньому надавалася. Флюорограма ОСОБА_1 зроблена не була за його рішенням. ОСОБА_1 порушував режим перебування у відділенні, а саме виходив палити, у чому свідок допомагала йому з метою попередження травмування останнього через запаморочення. Підпорядкований їй персонал скаржився на поведінку ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_9, яка обіймає посаду старшої сестри медичної інфекційного відділення ОСОБА_4 центральної районної лікарні, пояснила, що ОСОБА_1 переведений до інфекційного відділення 06.10.2016 року. Свідок, за погодженням з начмедом, отримала з бюджету лікарні медикаменти, призначені йому лікуючим лікарем, що відображено у журналах обліку фактично отриманих і використаних лікарських засобів та медичних виробів, які ведуться нею. Вказані медикаменти в подальшому передала Позивачеві. Кошти для придбання медикаментів для ОСОБА_1 від нього чи його близьких ні вона, ні підпорядкований їй медичний персонал не отримували. У відділенні ведуться журнали передачі змін, у якому робляться записи медичним персоналом щодо кількості хворих, зауваження і таке інше. 06.10.2016 року для консультації хворого ОСОБА_1 зявилася до відділення лікар-фтизіатр ОСОБА_13, яка не застала Позивача в палаті. ОСОБА_1 порушував режим, залишав відділення з метою зустрічей з рідними та паління, що виключається у їхньому відділенні.

Свідок ОСОБА_14, яка обіймає посаду заступника головного лікаря з медичної частини ОСОБА_4 центральної районної лікарні, пояснила, що ліки з бюджету лікарні для хворих видаються за її погодженням. Перелік та кількість ліків, які закуповуються лікарнею визначаються фармакотерапевтичною комісією на основі аналізу минулорічних потреб, у межах виділеного фінансування. У 2016 році на придбання медикаментів було виділено біля 300000,00 грн., при потребі у кілька мільйонів гривень. У звязку з цим, медикаменти з бюджету лікарні видаються, в основному, пільговим категорія населення, та хворим, які надійшли в ургентному порядку. Окремо, на кожну пільгову категорію громадян, як то учасник АТО, малолітні, особи з інвалідністю і т.д., кошти не розподіляються. ОСОБА_1, призначені медичні препарати, з числа наявних у бюджеті лікарні, були надані, та запропоновано придбати «Ніфуроксазид», який був відсутній у бюджеті лікарні. Після скарг ОСОБА_1, інших ліків йому надано не було. Медикаменти для хворих видаються старшим медичним сестрам відділень кожного дня у кількості на один день перебування хворого у відділенні. До свідка зі скаргами ОСОБА_1 не звертався.

Свідок ОСОБА_15, який обіймає посаду завідувача інфекційним відділенням ОСОБА_4 центральної районної лікарні, пояснив, що після відпустки до роботи приступив 11.10.2016 року, додаткового лікування ОСОБА_1 не призначав, рекомендував дообстежитися. 12.10.2016 року був направлений на ФГДС. У звязку з відсутністю ОСОБА_1 у відділенні був виписаний 13.10.2016 року. Виписний епікриз було видано матері ОСОБА_1, та рекомендовано звернутися до сімейного лікаря.

Свідок ОСОБА_16, яка обіймає посаду заступника головного лікаря з експертизи тимчасової непрацездатності ОСОБА_4 центральної районної лікарні, пояснила, що ОСОБА_1 звернувся до неї 17.10.2016 року, з приводу поновлення групи інвалідності по перенесеному туберкульозу легенів, після чого був направлений нею до сімейного лікаря та розяснено, які обстеження йому необхідно пройти. Повідомив, що лікувався до цього у стаціонарі з приводу іншого захворювання. В процесі обстеження, був скерований до обласного протитуберкульозного закладу.

Свідок ОСОБА_13, яка обіймає посаду лікаря-фтизіатра ОСОБА_4 центральної районної лікарні, пояснила, що 06.10.2016 року її викликали на консультацію до ОСОБА_1 до інфекційного відділення, однак хворого у палаті не було. Переглянула план обстежень, та попрохала медичну сестру переказати ОСОБА_1, щоб той після проходження обстежень зявився до неї на консультацію. ОСОБА_1 звернувся до неї після виписки зі стаціонару, 17.10.2016 року з метою переоформлення посильного листа для поновлення групи інвалідності. Розяснила йому, які обстеження необхідно здійснити. Того ж дня, оглянула результати рентгенологічного дослідження легенів ОСОБА_1, та наступного дня повідомила йому про підозру на рецидив туберкульозу легень, після чого видала направлення на дообстеження до обласного протитуберкульозного закладу. Лікування туберкульозу призначається обласним протитуберкульозним закладом після повного обстеження у їхньому закладі. ОСОБА_1 не завжди виконував призначення лікаря, а лише коли вважав це за потрібне. Особа яка хворіла на туберкульоз легень зобовязана раз на рік проходити рентгенологічне обстеження.

Відповідно до висновку експерта № 96/К про проведення комісійної судово-медичної експертизи, встановлено, що медичне обстеження ОСОБА_1 в період госпіталізації його з 03.10.2016 по 13.10.2016 не було проведено в повному обсязі, лікарі мали вжити заходів щодо виявлення у нього туберкульозу, оскільки стан хворого становив загрозу для його здоровя та оточуючих. (а.с.153-224)

Відповідно до пунктів 3, 17 Постанови ПВСУ № 8 від 30.05.1997 року «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах», при дослідженні висновку експерта суди повинні виходити з того, що згідно зі ст.67 КПК чи ст.62 ЦПК висновок експерта не має наперед встановленої сили та переваги над іншими джерелами доказів, підлягає перевірці й оцінці за внутрішнім переконанням суду, яке має ґрунтуватися на всебічному, повному й об'єктивному розгляді всіх обставин справи у сукупності. При перевірці й оцінці експертного висновку суд повинен з'ясувати: - чи було додержано вимоги законодавства при призначенні та проведенні експертизи; - чи не було обставин, які виключали участь експерта у справі; - компетентність експерта і чи не вийшов він за межі своїх повноважень; - достатність поданих експертові об'єктів дослідження; - повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; - узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком експертизи; - обгрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи.

Згідно п. 4.15. Інструкції № 53/5, у дослідницькій частині висновку експерта описуються процес дослідження та його результати, а також дається обґрунтування висновків з поставлених питань.

Дослідницька частина повинна включати: відомості про стан об'єктів дослідження, застосовані методи (методики) дослідження; умови їх застосовування дані відсутні у висновку експерта № 96/К (т.1, а.с. 153-224); посилання на ілюстрації, додатки та необхідні роз'яснення до них дані відсутні у висновку експерта № 96/К (т.1, а.с. 153-224); експертну оцінку результатів дослідження дані відсутні у висновку експерта № 96/К (т.1, а.с. 153-224).

Частиною 1 статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Враховуючи, що в розпорядження експерта надавались рентген знімки ОСОБА_1, однак при складені підсумку експертами відсутні посилання на конкректність, а саме на підставі якого рентгенівського знімку з датою його проведення експерт зазначає: «…слід вважажти, що в період з 03.10.2016 по 13.10.2016 ОСОБА_1 був хворий на туберкульоз».

З урахуванням викладеного, вважаю, що висновок експерта № 96/К, складений з порушенням норм ЦПК України (в редакції станом на 15.12.2017 року), Закону України «Про судову експертизу», Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 року № 53/5, Інструкції про проведення судово-медичної експертизи, затвердженої наказом Міністерства охорони здоровя від 17.01.1995 року № 6, не можна вважати належним та допустимим в розумінні ст.ст. 77, 78 ЦПК України.

У відповідності до вимог ч. 1, 3ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У відповідності до ст. ст.12,13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Учасники мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи викладене позовні вимоги в частині встановлення факту надання неналежної медичної допомоги ОСОБА_4 ЦРЛ не знайшли свого підтвердження при дослідженні даних обставин, а тому задоволенню не підлягають.

Вирішуючи позов в частині стягнення моральної школи, суд виходить з наступного.

Статтею 23 ЦК України визначено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтями 1168 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Згідно роз'яснення Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Зважаючи на викладене, суд, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, дійшов висновку про відмову в задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди у розмірі 50 000 гривен, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що будь-які дії чи бездіяльність медичних чи інших працівників ОСОБА_4 ЦРЛ були психотравмувальними для Позивача, спричинили йому страждання (моральну шкоду), як відсутні і докази на обґрунтування можливого розміру грошової компенсації такої шкоди. Такими доказами міг би бути висновок експерта за результатами судової психологічної експертизи, правом на ініціювання якої Позивач не скористався.

Позовна вимога про відсторонення від роботи головного лікаря ОСОБА_4 ЦРЛ ОСОБА_5, не підлягає до задоволення, згідно до статті 46 КЗпП України, за загальним правилом роботодавець має відсторонити працівника від роботи у наступних випадках: появи на роботі у нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного спяніння; відмови або ухилення від обовязкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством. У позові не зазначено, яким чином задоволення цієї вимоги відновить порушене, захистить оспорюване чи невизнане право Позивача. З урахуванням цього, вказана вимога не є належним способом захисту прав, передбаченим чинним законодавством України

Згідно із ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, судовий збір компенсується за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 81, 141, 259, 260-263 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 центральної районної лікарні Кіровоградської області про встановлення факту надання неналежної медичної допомоги, стягнення моральної шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.(Компаніївський районний суд Кіровоградської області)

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 12.11.2018.

Суддя В.С.Червонописький