АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/9/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2018 року м. Хмельницький

Апеляційний суд Хмельницької області у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Костенка А.М. (судді-доповідача), Грох Л.М., Ярмолюка О.І.

секретар судового засідання Задвірний В.І.

з участю : відповідачів, їх представника

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 686/13016/15-ц за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 14 грудня 2016 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Стрюкової І.О. до ОСОБА_4, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання недійсними договорів.

Заслухавши доповідача, пояснення відповідачів, їх представника, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з апеляційною скаргою, суд

в с т а н о в и в :

ПАТ КБ «Надра» в особі уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Стрюкової О.І звернувся до суду із позовом в якому просив стягнути солідарно із ОСОБА_4, ОСОБА_6 заборгованість в розмір 45 247,54 дол. США, що еквівалентно 976 704, 11 грн. Зазначав, що 27 листопада 2007 року між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_4 було укладено договір кредитної лінії у відповідності до умов якого Банк відкрив Позичальнику кредитну лінію в сумі 49500 дол. США та у відповідності до Додаткових угод № 1 від 7 грудня 2007 року та № 2 від 4 вересня 2008 року надано у тимчасове користування на умовах повернення, строковості та платності два транші - 49500 дол. США під 14,4% річних по терміновому кредиту і 28,8 % річних по простроченому кредиту, з терміном користування з 7 грудня по 27 листопада 2014 року; та другий транш на суму 3 000 дол. США під 15,9 % річних по терміновому кредиту і 31,8% річних по простроченому кредиту з терміном користування з 4 вересня 2008 року по 10 листопада 2014 року. 27 листопада 2007 року та 4 вересня 2008 року між банком та ОСОБА_6 було укладено договори поруки відповідно до умов яких ОСОБА_6 поручилася перед кредитором за належне виконання ОСОБА_4 взятих на нього зобов'язань відповідно до договору кредитної лінії та додаткових угод. 15 лютого 2013 року укладено додатковий ________________________________________________________________________________Головуючий у першій інстанції - Продан Б.Г. Провадження № 22-ц/792/ 9/18

Доповідач - Костенко А.М. Категорія № 27

договір №3, яким визначено фіксовану ставку 14,4 % та продовжено строк дії договору до 27 листопада 2019 року. Проте відповідачі взяті на себе зобов'язання щодо повернення коштів не виконали в зв'язку із чим Банк змушений був звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості.

ОСОБА_4 звернувся до суду із зустрічним позовом, вказував, що в результаті укладення Додаткового договору № 3 зросла загальна вартість кредиту, порівняно з кредитним договором. Посилається на порушення Банком вимог Закону України «Про захист прав споживачів», а саме на те, що Банк в односторонньому порядку збільшив процентну ставку. Зазначав, що перед укладенням договору кредитної лінії та додаткових угод до нього в порушення вимог чинного законодавства Банком не надано повної та достовірної інформації про умови кредитування. В зв'язку із цим просив, визнати недійсними договір кредитної лінії від 27 листопада 2007 року, додаткову угоду № 1 від 7 грудня 2007 року, додаткову угоду № 2 від 4 вересня 2008 року, додаткову угоду № 3 від 15 лютого 2013 року.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 14 грудня 2016 року первинний позов задоволено та залишено без задоволення зустрічний позов. Стягнуто солідарно із ОСОБА_4, ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за договором кредитної лінії від 27 листопада 2007 року по тілу кредиту та процентах 42 704, 79 дол. США, пеню в розмірі 44 531,34 грн., штраф в розмірі 8 236,36 грн.. Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 з рішенням суду не погоджується, просить його скасувати та постановити нове, яким в первинному позові відмовити та задовольнити зустрічний позов. Зазначав, що відповідно до поданої позовної заяви позивачем є Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Стрюкова І.О. а не ПАТ КБ «Надра», як вказано в оскаржуваному рішенні, а під час розгляду справі судом першої інстанції заміна сторін не здійснювалася, що тягне за собою порушення вимог п. 1 ст. 1 ЦПК України. Апелянт вказував, що поданий Банком розрахунок заборгованості не відповідає вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та «Інструкції про касові операції в банках України», а тому не може бути належним доказом по справі. Вказував, що в зв'язку із фінансовою кризою він позбавлений можливості виконувати належним чином свої зобов'язання за кредитним договором, оскільки перебуває на пенсії за віком, дохід у вигляді пенсії отримує в гривнях і на даний час позбавлений можливості вносити щомісячні платежі у доларах США. Крім того, Банком в порушення Закону України «Про захист прав споживачів» не було надано йому як споживачу повної та достовірної інформації про умови кредитування. Умови кредитного договору несправедливі, суперечать принципу добросовісності, що є наслідком істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків на погіршення становища споживача, та є підставою для визнання такого договору недійсним. Також Банком в порушення ст. 10561 ЦК України в односторонньому порядку було піднято проценту ставку за кредитним договором.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду в частині задоволення позову банку скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення з наступних підстав.

Відповідно до пункту 9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України нова редакція, якого набрала чинності 15 грудня 2017 року, справи у судах апеляційної інстанції, провадження по яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу. Розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому діючою редакцією ЦПК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Так судом встановлено, що 27 листопада 2007 року між ВАТ КБ «Надра» (правонаступник ПАТ КБ «Надра») та ОСОБА_4 було укладено договір кредитної лінії № 356/МК/2007/840, за умовами якого банк відкриває позичальнику кредитну лінію в сумі 49500 доларів США на 84 місяці з 27 листопада 2007 року по 27 листопада 2014 року зі сплатою 14,4% річних, котрі можуть бути змінені додатковими угодами до даного договору, що є його невід'ємною частиною. Видача кредиту буде здійснюватись окремими траншами після підписання окремих додаткових угод, сума кожного траншу, терміни використання траншу обмовляються окремими додатковими угодами до даного договору, що є його невід'ємною частиною. У випадку прострочення зобов'язання позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 28,8% річних (п.п. 1.1., 1.2, 1.3, 1,4).

У випадку виникнення у позичальника прострочення сплати відсотків за користування кредитом банк має право вимагати дострокового повернення кредиту позичальником, а позичальник зобов'язаний достроково повернути кредит та сплатити відсотки за його користування. В разі порушення позичальником строків повернення кредиту позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі 0,5% від суми прострочених зобов'язань за кожен день прострочки. За порушення строків повернення кредиту та/або сплати відсотків позичальник сплачує банку штраф в розмірі 5% від суми заборгованості (3.1.4, 5.1.4, 8.1, 8.2).

В цей же день між ВАТ КБ «Надра» (правонаступник ПАТ КБ «Надра») та ОСОБА_6 було укладено договір поруки № 356/1, за умовами якого ОСОБА_6 поручилась перед кредитором за належне виконання ОСОБА_4 зобов'язань, що витікають з Договору кредитної лінії № 356/МК/2007/840 від 27 листопада 2007 року. Поручитель і боржник відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

7 грудня 2007 року між ВАТ КБ «Надра» (правонаступник ПАТ КБ «Надра») та ОСОБА_4 було укладено додаткову угоду № 1 до договіру кредитної лінії № 356/МК/2007/840 від 27 листопада 2007 року, за умовами якої банк надає позичальнику транш в розмірі 49500 доларів США на термін користування з 7 грудня 2007 року по 27 листопада 2014 року зі сплатою процентної ставки за користування кредитом в розмірі 14.4% річних по терміновому кредиту і 28,8% річних по простроченому кредиту. Погашення кредиту та відсотків за його користування здійснюється згідно графіка повернення кредиту щомісячно ануїтентними платежами в сумі 950 доларів США, який є додатком до даної додаткової угоди.

15 лютого 2013 року між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_4 було укладено додаткову угоду № 3 до договору кредитної лінії № 356/МК/2007/840 від 27 листопада 2007 року, за умовами якої сторони домовились на період з 15 лютого 2013 року до повного виконання боргових зобов'язань за кредитним договором розрахунок процентів за користування кредитом буде використовуватись процента ставка - 1 та в наступному розмірі пільгова фіксована процента ставка 14,4%. Розрахунок боргових зобов'язань здійснюється в валюті кредиту та фіксується в графіку платежів, який є невід'ємною частиною цього додаткового договору. Повернення відповідної частини кредиту та сплата відсотків буде здійснюватись шляхом сплати ануїтентних платежів у розміри та строки, з періодичністю, що визначені у графіку платежів, з 7 березня 2013 року по 27 листопада 2019 року в сумі 832, 09 доларів США щомісячно. Дата остаточного повернення кредиту - 27 листопада 2019 року.

15 лютого 2013 року, між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_6 було укладено додатковий договір № 1 до договору поруки № 356/1 від 27 листопада 2007 року, за умовами якого ОСОБА_6 зобов'язується відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його боргових зобов'язань перед банком за кредитним договором в повному обсязі таких зобов'язань.

25 лютого 2014 року, між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_4 було укладено додаткову угоду № 4 до договору кредитної лінії № 356/МК/2007/840 від 27 листопада 2007 року, за умовами якої сторони домовились, що позичальник зобов'язується належним чином виконувати умови кредитного договору зі всіма змінами і доповненнями до нього. За умови належного виконання позичальником своїх зобов'язань банк здійснює відміну в повному обсязі, нарахованої неустойки. Станом на день укладення даного додаткового договору та здійснює анулювання боргу в розмірі 7698,28 доларів США (сума прощеного боргу).

ОСОБА_4 взяті на себе зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 22 червня 2015 року у позичальника виникла заборгованість по кредитному договору в сумі 33345, 64 доларів США, з яких заборгованість по тілу кредиту складає 29508,23 доларів США, по процентах в розмірі 3837,41 доларів США.

Також банком нарахована пеня за невиконання позичальником умов договору та штраф.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно п. 1 ст. 611 вказаного Кодексу у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

У відповідності до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно ст. 553, 554 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором божника за к виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі , що і боржник, включаючи сплату основного боргу. Процентів, неустойки, пені, відшкодування збитків.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Оцінивши в сукупності надані докази, суд першої інстанції правомірно виходив з того, що ОСОБА_4 не виконав грошового зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого виникла вказана заборгованість по кредиту, яка підлягає стягненню солідарно з відповідачів.

Доводи апеляційної скарги про порушення прав позивача як споживача фінансових послуг слід відхилити, оскільки вказані його твердження спростовуються вищенаведеними обставинами справи та дослідженими в суді доказами.

В силу ч.ч. 1, 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаних повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; форми його забезпечення; тип відсоткової ставки; суму, на яку кредит може бути виданий; орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); строк, на який кредит може бути одержаний; варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; можливість дострокового повернення кредиту та його умови.

Надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, є фінансовою послугою (п. 6 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» ).

Із ч.ч. 1, 2 ст. 18 Закону «Про захист прав споживачів» слідує, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

Частинами 1, 3 статті 203 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних відносин) визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що укладений ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_4 договір кредитної лінії містить встановлені законом реквізити, а сторони в письмовій формі досягли згоди з усіх істотних умов, які визначають суть кредитних правовідносин, у тому числі й щодо сукупної вартості кредиту, реальної процентної ставки, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. ОСОБА_4 на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов спірного правочину та в подальшому виконував його умови. Підпис відповідача на договорі свідчить, що один із оригіналів договору отриманий ним особисто, до банку із заявами про надання додаткової інформації або роз'яснення певних положень договорів позивачі за зустрічними вимогами не зверталися.

Крім того, в подальшому ОСОБА_4 уклав з банком чотири додаткові угоди до Договору кредитної лінії, в яких сторони погоджували розмір, отриманих позичальником, кредитних траншів, процентів за користування кредитними коштами, здійснювали реструктуризацію боргу.

Отже, за таких обставин вбачається, що ОСОБА_4 при укладенні спірного кредитного договору діяв свідомо, вільно, враховуючи власні інтереси, прийняв рішення про вибір банку та вступив з ним в договірні відносини, визначивши при цьому характер правочинів і умови, а тому підстав для визнання оспорюваного правочину недійсними, не встановлено.

При цьому у справі відсутні докази того, що банк включив до кредитного договору несправедливі умови, сторони не досягли згоди з усіх істотних умов договору, а позивач був введений в оману щодо обставин, які мають істотне значення.

В той же час, задовольняючи позовні вимоги банку в повному обсязі, суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, а саме неправильно визначив розмір суми боргу, що підлягає стягненню з відповідача.

Так за висновком судової економічної експертизи, проведеної під час розгляду справи в апеляційному суді, станом на 22 червня 2015 року, дату визначену в позовній заяві позивачем, у позичальника виникла заборгованість перед банком по кредитному договору в сумі 33345, 64 доларів США, з яких заборгованість по тілу кредиту складає 29508,23 долари США, по процентах в розмірі 3837,41 долар США.

Проведення такої експертизи в суді апеляційної інстанції було зумовлено, тим, що під час розгляду справи в суді першої інстанції судом двічі призначалась судова економічна експертиза щодо встановлення правильності розрахунку заборгованості, однак така експертиза проведена не була з тих підстав, що на думку експерта йому не було надано всіх необхідних документів для проведення такої експертизи.

Позивачем висновок експерт іншими доказами спростовано не було, клопотань про призначення повторної експертизи позивач не заявляв, а тому суд вважає даний доказ допустимим та таким, що може бути покладений в основу судового рішення.

Крім того, стягуючи з відповідача на користь позивача неустойку у вигляді пені та штрафу суд першої інстанції допустив порушенням норм матеріального права.

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами спірного договору, а саме пунктом 8.1 передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за порушення позичальником строків повернення кредиту. У той самий час, згідно з пунктом 8.2 договору передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення позичальником строків повернення кредиту та/або сплати відсотків

Враховуючи вищевикладене і те, що відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Даний висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 21 жовтня 2015 року (справа № 6-2003 цс 15).

З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду в частині задоволення позовних вимог банку підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про задоволення позову частково та стягнення солідарно з із ОСОБА_4, ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за договором кредитної лінії від 27 листопада 2007 року в сумі 33345, 64 доларів США, з яких заборгованість по тілу кредиту складає 29508,23 долари США, по процентах в розмірі 3837,41 долар США., та штрафу в межах позовних вимог в розмірі 8 236,36 грн.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК пропорційно до розміру задоволених позовних вимог підлягають стягненню і судові витрати.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду від 14 грудня 2016 року в частині задоволення позову публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Стрюкової І.О. і стягнення судових витрат скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення:

Позов публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Стрюкової І.О. задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4, (проживаючого АДРЕСА_1 ід. код НОМЕР_1), ОСОБА_6 (проживаючої АДРЕСА_1 ід. код НОМЕР_2) на користь публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» (м. Київ, вул. Артема, 15, ЄДРПУО 20025456) заборгованість по кредитному договору № 356/МК/2007-840 від 27 листопада 2007 року в розмірі 33345, 64 доларів США, з яких заборгованість по тілу кредиту 29508,23 долари США, по процентах 3837,41 долар США. та штраф в розмірі 8 236,36 грн.

В решті позову відмовити.

Стягнути з публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» (м. Київ, вул. Артема, 15, ЄДРПУО 20025456) на користь ОСОБА_4, (проживаючого АДРЕСА_1 ід. код НОМЕР_1) 2246 грн. 20 коп. судових витрат у вигляді судового збору за подання апеляційної скарги та витрат пов'язаних з проведенням експертизи.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 16 лютого 2018 року.

Судді (підпис) А.М. Костенко

(підпис) Л.М. Грох

(підпис) О.І.Ярмолюк

Згідно з оригіналом А.М. Костенко