АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/ 815/2018 р. Головуючий у 1 інстанції - Савицький О.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7.02.2018 р. колегія суддів судової палати в цивільних справах

Апеляційного суду міста Києва в складі :

Головуючого - Мараєвої Н.Є.,

Суддів - Андрієнко А.М., Заришняк Г.М.

При секретарі - Гарматюк О.Д.

Розглянули у відкритому судовому засіданні в м.Києві

Цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25 вересня 2017 р.

в справі за позовом ПАТ «Банк Кредит Дніпро» до ОСОБА_1,

3-особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ТОВ «Торгівельна

компанія «Урожай»

про стягнення заборгованості за кредитним договором

Заслухавши доповідь судді Мараєвої Н.Є., пояснення осіб, які з»явилися, перевіривши

матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

В с т а н о в и л а :

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 25 вересня 2017 р. задоволено позов ПАТ «Банк Кредит Дніпро» до ОСОБА_1, 3-особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ТОВ «Торгівельна компанія «Урожай» про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Кредит Дніпро» заборгованість по відсоткам за кредитним договором № 030611-КЛТ від 3.06.2011 р., за період з 1.09.2015 р. по 30.03.2016 р. в сумі 591 500,80 дол. США, що за курсом НБУ станом на 19.05.2016 р. становило 14939676,48 грн. та судовий збір в сумі 224 095,15 грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить скасувати це рішення і ухвалити нове рішення, яким у задоволені позову відмовити у повному обсязі, посилаючись на незаконність даного рішення, зокрема, що суд неповно з»ясував обставини справи, не дав належної оцінки доказам, порушив норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до п.8 ч.1 Розділу XIIІ Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України в реакції Закону №2147VIII від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційній суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч. 6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративної-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одинець), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п.3 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402- VIII апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду в порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону №2147- VIII від 03 жовтня 2017 року.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 2.07.2016 р., залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 8.12.2016 р. та ухвалою ВССУ 24.05.2017 р., стягнуто солідарно з ТОВ «ТД» «Урожай», ТОВ «ТД» «Золотой Урожай» та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Банк Кредит Дніпро» заборгованість за кредитним договором №030611-КЛТ від 03.06.2011 р., яка станом на 30.09.2013 р. дорівнювала сумі 5 235 997,36 грн. та 597 958,69 дол.США, що складається із пені за користування кредитними коштами у сумі 4 929 255,91 грн., пені за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом у сумі 306 741,45 грн. та відсотків за користування кредитними коштами у сумі 597 958,69 дол.США. Також вказаним рішенням суду з ОСОБА_3 на користь банку стягнуто заборгованість за кредитним договором №030611-КЛТ від 03.06.2011 р. в сумі 7 704 304,82 дол.США, що складається з несплаченої частки кредиту.

Так, задовольняючи позов ПАТ «БанкКредит Дніпро» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд виходив із того, що наявність задоволеного рішенням господарського суду Донецької області від 01.10.2013 р. позову ПАТ «БанкКредит Дніпро» до ТОВ «ТД «Урожай», ТОВ «Торгівельний дім «Золотой урожай», ТОВ «Укр-Техноінвест» про визнання права власності на предмет застави, визнання права власності на предмет іпотеки, стягнення солідарно залишку боргу за кредитним договором №030611-КЛТ від 03.06.2011 р., в розмірі 7 704 304,82 дол.США, не є перешкодою для пред'явлення позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту, у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена.

Згідно ч.3 ст. 61(ред.2004 р.), ч.4 ст.82 (ред.2017 р.) ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, суд правильно вважав, що обставини щодо надання кредитних коштів позичальнику, укладення договору поруки та змін до нього з відповідачем, порушення грошових зобов'язань, розміри боргу за тілом кредиту, відсотками та штрафними санкціями, право банку на повернення боргу в примусовому порядку та зобов'язання позичальника і поручителя щодо погашення заборгованості за тілом, відсотками та штрафами не потребують доказуванню у даній справі.

З матеріалів справи та пояснень представника позивача також вбачається, що заборгованість по кредитному договору не погашена боржниками навіть частково, у зв'язку з чим банком не припинено нарахування процентів за користування кредитом та нараховано суму боргу за процентами за період з 01.09.2015 р. по 30.03.2016 р. в сумі 591 500,80 дол.США, що у гривневому еквіваленті станом на 19.05.2016 р. складає 14 939 676,48 грн.

Судом також встановлено, що позивач на виконання вимог п.2.1.1 Договору поруки звертався до відповідача з письмовими вимогами про погашення заборгованості за кредитним договором, проте заборгованість так і не була погашена.

Згідно ст.533 ЦК України поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку та відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно ст.543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов»язок не буде виконаний у повному обсязі.

Згідно ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. У разі відсутності іншої домовленості сторін, проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно п.17 постанови Пленуму ВССУ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року за №5, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст.ст. 526, 599 ЦК України.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові по справі №6-1206цс15 від 23.09.2015 р., виходячи з результатів системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

За таких обставин судова колегія вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку щодо задоволення позову.

Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом повно з»ясовано обставини справи, дана належна оцінка доказам.

Висновки суду відповідають вимогам закону, підтверджуються матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Підстав для скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст.ст.268, 352, 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25 вересня 2017 р. - залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 16.02.2018 р.

Головуючий :

Судді :