Провадження № 2/470/14/18
Справа № 470/691/17
31 січня 2018 року смт Березнегувате
Березнегуватський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді Міщенка Г.В.,
при секретарі Шелестюк І.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
16 листопада 2017 року позивач звернувся до Березнегуватського районного суду Миколаївської області з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості за кредитним договором.
На підставі викладеного, ПАТ КБ "ПриватБанк" просить суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором.
Представник позивача в судове засідання направив заяву про слухання справи у його відсутність, підтримання позовних вимог в повному обсязі та не заперечення проти розгляду справи у заочному порядку.
Відповідачка в судове засідання не зявилася, про розгляд справи повідомлялася у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомила.
Судом, за згоди представника позивача, ухвалено про заочний розгляд справи у відсутність відповідачки на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ст.280 ЦПК України.
Дослідивши докази у справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
11 червня 2014 року між позивачем та відповідачкою було укладено кредитний договір б/н про отримання кредиту, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом щомісячно 2,3 %, відповідно - 27,6 % на рік, з 01.09.2014 року 2,7 % у місяць та 32,4 % на рік, а з 01.04.2015 року 3,5 % щомісяця та 42 % на рік, обовязковим щомісячним платежем 7 % від заборгованості (але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості), а з 01.04.2014 року 5 % від заборгованості (але не менше 100 грн. та не більше залишку заборгованості). Зазначений договір складається із заяви позичальника, Умов і правил надання банківських послуг та Тарифів банку (а.с.8-24).
Згідно п.п.2.1.1.2.3. та 2.1.1.2.4. Умов і правил надання банківських послуг, кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає йому право в будь-який момент змінювати його.
У відповідності до п.2.1.1.7.6. зазначених Умов та Тарифів банку, при порушенні клієнтом строків платежу по будь-якому із зобовязань більше, ніж на 30 днів, клієнт сплачує банку штраф в розмірі 500,00 грн. + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом.
За умовами п.2.1.1.12.6.1. вказаних Умов, у випадку виникнення прострочених зобовязань на суму від 100 грн., клієнт виплачує банку пеню в розмірі базової відсоткової ставки по договору за кожен день прострочення кредиту.
На виконання вищевказаних умов кредитного договору банк передав відповідачці кредитну картку, однак остання не виконала взятих на себе зобовязань, не сплатила у встановлений строк суму щомісячних платежів та проценти за користування кредитом.
Суму заборгованості відповідачка перед позивачем в добровільному порядку не сплачує.
Суд вважає, що між сторонами мають місце цивільно-правові відносини із зобовязального права по кредитному договору.
Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Згідно ч.1 ст.1054 зазначеного Кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязуються надати грошові кошти позичальникові в розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
З огляду на викладене, враховуючи, що відповідачка порушила умови кредитного договору та не в повному обсязі розраховувалася з позивачем за кредитом, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідачки заборгованості за кредитом - 3636,28 грн. та відсотками за користування кредитом - 4314,68 грн. є обґрунтованими i підлягають задоволенню.
Стосовно стягнення пені та штрафів суд виходить з наступного.
Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.
Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).
Відповідно до ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України).
За положеннями ст.61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст.549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.
Така правова позиція Верховного Суду України викладена в постанові від 21 жовтня 2015 року по цивільній справі № 6-2003цс15 і в силу положень ст.360-7 ЦПК України є обов'язком для судів при застосуванні цих норм права.
Умови та правила надання банківських послуг п.2.1.1.7.6. та п. 2.1.1.12.6.1. та Тарифи банку, передбачають стягнення пені за несвоєчасне погашення кредиту, та штрафу за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобовязань, тобто за одне й те саме порушення зобовязання, а тому їх одночасне стягнення є неприпустимим.
За такого, вимоги позивача про стягнення з відповідачки штрафів - 500 грн. (фіксована частина) та 5 % від суми заборгованості (процентна складова), виходячи з розрахунку суми 3636,28 грн. (заборгованість за кредитом) та 4314,68 грн. (заборгованість за відсотками) помноженої на 5 %, що складає - 397,55 грн., підлягають задоволенню.
Вимога банку про стягнення з клієнта пені задоволенню не підлягає.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, суд покладає на відповідачку обов'язок по відшкодуванню позивачу судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 259, 263-265, 268, 280 ЦПК України, суд
Позовну заяву публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подання в 30-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку.

Сторони:

Позивач: публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», вул.Набережна Перемоги, 50, м.Дніпро, 49094, ;

Відповідачка: ОСОБА_1, вул.Нова, 13, с.Мурахівка Березнегуватського району Миколаївської області, 56243, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, паспорт ЕО № 032997, виданий Березнегуватським РВ УМВС України в Миколаївській області 10 січня 1996 року.

Суддя Г. В. Міщенко