Провадження № 2/127/6525/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

07 лютого 2018 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Гриневича В.С.,

при секретарі: Марценюк А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу №127/25623/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 08.04.2013 року між ПАТ «Альфа банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір за №500360134 на наступних умовах: сума кредиту - 11080,00 грн.; дата остаточного повернення кредитку - 09.04.2016 року; процентна ставка за користування кредитом - 0,01% річних; комісійна винагорода банку - 3,55% (393,34 грн.) від суми кредиту; тип процентної ставки - фіксована; строк користування кредитом - 36 міс. Однак, відповідач не виконував належним чином взятих на себе зобов'язань, у звязку з чим виникла заборгованість у розмірі 33028,28 грн., яка складається із 11080,00 грн. - заборгованості за основною сумою боргу; 3,23 грн - заборгованості за відсотками; 9545,05 грн. - заборгованості за комісією; 12400 грн. - заборгованості по штрафу.

При цьому, 30.09.2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дата ОСОБА_3» було укладено Договір факторингу, у відповідності до умов якого ПАТ «Альфа-Банк» відступило ТОВ «Дата ОСОБА_3» право вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором №500360134 від 08.04.2013 року.

В подальшому, 10.10.2016 року між ТОВ «Дата ОСОБА_3» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу №2016-1ДМГ/ЄАПБ, у відповідності до умов якого ТОВ «Дата ОСОБА_3» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» право вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором №500360134 від 08.04.2013 року.

В силу викладених обставин позивач звернувся до суду з даним позовом у якому, з урахуванням уточнюючої позовної заяви від 11.12.2017р., просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №500360134 від 08.04.2013 року у розмірі 33028,28 грн., яка складається із 11080,00 грн. - заборгованості за основною сумою боргу; 3,23 грн. - заборгованості за відсотками; 9545,05 грн. - заборгованості за комісією; 12400 грн. - заборгованості по штрафу та понесені судові витрати. (а.с. 45-48, 77-80)

Представник позивача в судове засідання не зявився, однак 29.01.2018р. звернувся до суду з клопотанням, в якому зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд розгляд справи провести за його відсутності та не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. (а.с. 106)

Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки в суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином, про що свідчить розписка останнього наявна в матеріалах справи (а.с. 101).

Відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Таким чином, з урахуванням статті 280 ЦПК України суд дійшов висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки відповідач не зявився в судове засідання без повідомлення причин, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не подав до суду відзив та представник позивача не заперечував проти такого порядку розгляду справи.

Згідно з частиною другою статті 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось у зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши матеріали справи та надавши їм юридичну оцінку суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову з огляду на таке.

Відповідно до статей 1054, 1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 08.04.2013 року між ПАТ «Альфа - Банк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №500360134, відповідно до умов якого, банк зобовязався надати ОСОБА_2 кредит у розмірі 11080,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 0,1% річних з кінцевим терміном повернення 09.04.2016 року. (а.с. 4-7)

Відповідно до пункту 2.4 даного Кредитного договору, кредит надається позичальнику для власних потреб, шляхом безготівкового перерахування на рахунок позичальника №6713, що відкритий позичальнику в ПАТ "Альфа - Банк", МФО 300346, суми грошових коштів в розмірі 10000 грн. та на рахунок ПрАТ СК "Альфа - Страхування" №1605, відкритий в ПАТ "Альфа - Банк", МФО 300346, для оплати страхового платежу згідно з умовами комплексного договору добровільного страхування ризиків позичальника №006.500360134.111 від 08.04.2013 року у сумі 1080 грн.

Вказаним договором передбачено порядок повернення кредиту, сплати процентів за його користування та інших платежів за цим договором.

Так, згідно з пунктом 2.6. вищевказаного Кредитного договору платежі з повернення Кредиту, сплати процентів за його користування та інших платежів за цим договором здійснюються щомісячно, рівними частинами у сумах та в терміни, в порядку та на умовах, визначених цим договором та відповідно до Графіку платежів , який є Додатком №1 до цього Договору та його невід'ємною частиною.

На виконання умов договору банк надав ОСОБА_2 кредит у розмірі 11080,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,1% на рік, з кінцевим терміном повернення 09.04.2016 року, що підтверджується випискою по особовому рахунку відповідача за період з 08.04.2013 по 08.12.2014. (а.с. 90)

Однак, відповідач свої зобовязання за кредитним договором №500360134 від 08.04.2013р., щодо повернення кредитних коштів, належним чином не виконував, у звязку з чим утворилася заборгованості, яка, як вбачається з розрахунку заборгованості, станом на 10.10.2016 року складає 33028,28грн., з яких: заборгованість за кредитом - 11080,00 грн., заборгованість за відсотками - 3,23 грн., заборгованість по комісії - 9545,05 грн., заборгованість по штрафу - 12400 грн. (а.с. 11)

В той же час, 30.09.2014 року між ТОВ «Дата ОСОБА_3» (Фактором) та ПАТ «Альфа-Банк» (Клієнтом) було укладено Договір факторингу, у відповідності до умов якого, Фактор зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт зобов'язується відступити Факторові свої права грошової вимоги до боржників за Кредитними договорами, перелік яких міститься в Додатку №1 до Договору. (а.с. 15-16)

В подальшому, згідно з Договором факторингу №2016-1ДМГ/ЄАПБ від 10.10.2016 року укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (Фактором) та ТОВ «Дата ОСОБА_3» (Клієнтом), в порядку та на умовах, визначених цим договором, Фактор зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт відступає Фактору, а Фактор набуває належне Клієнтові право вимоги до боржників за договорами, перелік яких міститься в Додатку №1-1 до Договору. Сторони погодили, що до Фактора переходять всі права, які належать Клієнту за Основними договорами, на умовах передбачених Основними договорами, за виключенням права нарахування відсотків, комісій, неустойки, що передбачені умовами Основних договорів. (а.с. 18-20)

Згідно з Витягом з Додатку №1-1 до Договору факторингу №2016-1ДМГ/ЄАПБ від 10.10.2016 року характеристики права вимоги, переданих фактору клієнтом за договором та боржників за основними договорами, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором №500360134 від 08.04.2013 року в сумі 33028,28 грн. (а.с. 14)

За правилами статей 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Поряд з цим, частиною першою статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, судом встановлено, що до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», на підставі Договору факторингу №2016-1ДМГ/ЄАПБ від 10.10.2016 року перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором №500360134 від 08.04.2013 року, а відтак позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 11083,23 грн., з яких: 11080,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу та 3,23 грн. - сума заборгованості за відсотками, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача 9545,05 грн. заборгованості по комісії, то позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають з огляду на таке.

Згідно з пунктом 2.7 Кредитного договору, комісійна винагорода банку сплачується:

- за управління кредитом - 3,55% від суми Кредиту (без ПДВ). Комісійна винагорода, що вказана в цьому підпункті розраховується від суми Кредиту, зазначеної в пункті 2.1. Розділу №1 цього Договору та сплачується позичальником щомісячно за кожний місяць користування Кредитом відповідно до Графіку платежів, який є Додатком №1 до цього Договору та його невід'ємною частиною. Зазначена в цьому підпункті комісійна винагорода сплачується починаючи з місяця наступного за місяцем отримання кредиту, по дату остаточного повернення позичальником кредиту, що вказана в пункті 2.3. Розділу №1 цього Договору, при цьому за останній місяць користування Кредитом комісійна винагорода сплачується в повному обсязі, не зважаючи на фактичну кількість днів користування позичальником Кредитом в останньому місці користування Кредитом. В будь - якому випадку сплата позичальником комісійної винагороди за управління кредитними грошовими коштами за останній місяць користування позичальником Кредитом здійснюється не пізніше дати остаточного повернення Кредиту за цим договором;

- за надання (інформації) виписок за рахунком становить:

- за період з 1-го місяця користування Кредитом по 30-й місяць користування Кредитом - 3,55% від суми Кредиту,

- за період з 31-го місяця користування Кредитом по 36-й місяць користування Кредитом 0% від суми Кредиту,

- за виконання операцій переказу коштів за допомогою програмно - технічного комплексу самообслуговування (надалі - ПТКС) агентів Банку, без ПДВ становить 1,8% від суми переказу, без ПДВ. Комісійна винагорода, що вказана в цьому підпункті, сплачується Позичальником кожного разу під час здійснення будь - яких платежів за цим Договором і з використанням ПТКС;

- за прийняття готівкових коштів з перерахунком для зарахування на Рахунок в касах Банку у випадку, якщо сума платежу становить до 1500 грн. (включно) - 35 грн. Комісійна винагорода, що вказана в цьому підпункті сплачується позичальником за здійснення розрахункового обслуговування Позичальника в операційних касах Банку,

- за переказ коштів за допомогою програмно - технічного комплексу самообслуговування ПАТ "Альфа - Банк" (банкомат з функцією ) у випадку, якщо сума платежу становить до 1500 грн. (включно) - 10 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем заявлено до стягнення 9545,05 грн. комісії за управління кредитом.

Згідно зі статтею 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

З рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року №15-рп/2011 вбачається, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозвязку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).

Таким чином, комісія за управління кредитом, яка встановлена ПАТ «Альфа банк» при укладенні з відповідачем кредитного договору №500360134 від 08.04.2013 року, не узгоджується з положеннями Закону України «Про банки і банківську діяльність» та Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, а відтак вимоги про стягнення комісії за управління кредитом задоволенню не підлягають.

Аналогічна правова позиція висловлена у Постанові Верховного суду України від 16.11.2016 року (справа №6-1746цс16).

Крім того, згідно із частинами першою, третьою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник повернути кредит та сплатити відсотки.

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Оскільки споживач є вразливою стороною договірних відносин, законодавець визначився з посиленим захистом споживачів шляхом прийняття Закону України «Про захист прав споживачів» та Закону України «Про споживче кредитування», який набрав чинності 10 червня 2017 року.

За положеннями абзацу третього частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (чинної на час укладення кредитного договору) кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

Згідно із цим Законом послуга це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1).

Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними.

Таким чином, пункт 2.7 кредитного договору кредитного договору №500360134 від 08.04.2013 року, в частині встановлення комісії за управління кредитом, суперечить статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів».

Аналогічна правова позиція висловлена у Постанові Верховного суду України від 06.09.2017 року (справа №6-2071цс16).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В той же час, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 12400 грн. штрафу задоволенню також не підлягають з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 4 Кредитного договору позичальник зобов'язується за повне або часткове прострочення повернення кредиту та або сплати процентів за користування ним та або комісій, якщо сплата комісій передбачена Розділом 1 цього Договору та або інших платежів за договором сплатити банку штраф у розмірі - якщо сума кредиту становить суму грошових коштів у розмірі до 20000 грн. - 150 грн. за перший прострочений платіж та 350 грн. за кожний наступний прострочений поспіль платіж; якщо сума кредиту від 20000,01 грн. до 50000 грн. - 200 грн. за перший прострочений платіж та 500 грн. за кожний наступний прострочений платіж; якщо сума кредиту більша 50000,01 грн. - 300 грн. за перший прострочений платіж та 700 грн. за кожний наступний прострочений поспіль платіж. Всі інші умови сплати штрафних санкцій за цим Договором, визначені сторонами у розділі 2 цього договору.

Отже, умовами договору визначено можливість нарахування банком штрафу за неналежне виконання боржником зобовязання, розмір якого визначено у твердій сумі та ставиться в залежність виключно до факту виникнення прострочення.

Однак, відповідно до частини другої статті 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання

Таким чином, за своєю правовою природою штраф відноситься до способів забезпечення виконання зобовязання, який за правилами статті 549 ЦК України, обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, а тому визначення у договорі штрафів у твердій сумі суперечить вимогам закону.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на вказане, суд вважає позовні вимоги позивача в частині стягнення 11080,00 грн. заборгованості за основною сумою боргу та 3,23 грн. заборгованості за відсотками обґрунтованими, доведеними належними доказами та такими, що підлягають задоволенню. В решті позовних вимог слід відмовити.

За правилами частини першої та другої статті 141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати, повязані з розглядом справи, в разі часткового задоволення позову покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пов'язані зі сплатою судового збору у розмірі 536,91 грн.

Крім того, суд звертає увагу на те, що відповідно до частини шостої статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

В матеріалах справи наявна копія посвідчення серії МВ №045056 від 26.10.2015р., згідно з яким ОСОБА_2 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій. (а.с. 99)

Однак, вказане посвідчення не може слугувати підставою для звільнення відповідача від сплати судового збору у даній справі, з огляду на таке.

Відповідно до пункту 13 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, Герої України - у справах, повязаних з порушенням їхніх прав.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» закон спрямований на захист ветеранів війни шляхом: створення належних умов для підтримання здоров'я та активного довголіття; організації соціального та інших видів обслуговування, зміцнення матеріально-технічної бази створених для цієї мети закладів і служб та підготовки відповідних спеціалістів; виконання цільових програм соціального і правового захисту ветеранів війни; надання пільг, переваг та соціальних гарантій у процесі трудової діяльності відповідно до професійної підготовки і з урахуванням стану здоров'я.

Отже, з аналізу вищенаведених норм слідує висновок про те, що особи, які мають статус учасника бойових дій звільняються від сплати судового збору не у всіх справах за їх участю, а лише у справах пов'язаних з реалізацію такими особами своїх прав, які виникли у зв'язку з надання їм цього статусу, в тому числі прав пов'язаних з реалізацією положень статті 1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Таким чином, оскільки предметом позовних вимог у даній справі є стягнення заборгованості за кредитним договором, що не пов'язано з наданням відповідачу статусу учасника бойових дій, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати, пов'язані зі сплатою судового збору у розмірі 536,91 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 12, 13, 81, 89, 141, 247, 263 - 265, 280 - 282 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії АВ №504765, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, , п/р №7001 в ПАТ "ТАСкомбанк", МФО 339500) заборгованість за Кредитним договором №500360134 від 08.04.2013 року у розмірі 11083,23 грн. (одинадцять тисяч вісімдесят три гривні двадцять три копійки), з яких: 11080,00 грн. - заборгованість основною сумою боргу, 3,23 грн. - заборгованість за відсотками, а також 536,91 грн. (п'ятсот тридцять шість гривень дев'яносто одна копійка) витрат, повязаних зі сплатою судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: