Номер провадження 2/638/1853/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2018 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого Грищенко І. О.

за участю секретаря Самогньозд О. І.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на майно в порядку спадкування,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся 10.01.2018 р. до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою, в якій просить суд визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2 р. н., місце реєстрації: 61003, АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) право власності на золоті 10 рублеві монети Миколи II 1899 року випуску у кількості 1500 штук, вагою по 8,6 гр., діаметром 22,5 мм., 1900 року випуску у кількості 214 штук, вагою по 8,6 гр., діаметром 22,5 мм. в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року з дня його смерті (ІНФОРМАЦІЯ_3 р.).

В обґрунтування поданого позову ОСОБА_1 зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер його батько ОСОБА_5 За життя його батько в січні 2003 року передав йому в якості спадщини золоті 10 рублеві монети Миколи II: 1899 р. в. - у кількосте 1500 шт., вагою по 8,6 гр., діаметром 22,5 мм.; 1900 р. в. - у кількості 211 шт., вагою по 8,6 гр., діаметром 22,5 мм. При цьому в період з 2003 р. по 2016 р. він ці вказані золоті монети продав на загальну суму приблизно еквівалентну 350000,00 доларів США. Оскільки батько ще за життя поділив свою спадщину, відповідачам досталася інша частина майна батька, тому вважає, що саме на це майно суд повинен визнати за ним права власності.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_6, який діє на підставі договору про надання правової допомоги від 09.01.2018 р., свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 1792 від 26.09.2012 р., виданого на підставі рішення Харківської обласної кваліфікаційно - дисциплінарної комісії адвокатури від 26.09.2012 р. № 14, вимоги позову підтримав, просив суд задовольнити позов в повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача - ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_7, який діє на підставі договору про надання правової допомоги від 12.01.2018 р., свідоцтва про право на заняття адвокатського діяльністю ЗП 001256, виданого на підставі рішення Ради адвокатів Запорізької області від 27.02.2017 р. № 5, не заперечував проти задоволення позову.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про дату та час судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином. Надав через канцелярію суду 15.01.2018 р. заяву про визнання зустрічного позову та про розгляд справи за його відсутності.

В обґрунтування поданої заяви ОСОБА_1 зазначив, що визнає зустрічний позов ОСОБА_1 про визнання за ним права власності на золоті 10 рублеві монети Миколи II: 1899 року випуску - у кількості 1500 штук, вагою по 8,6 гр., діаметром 22,5 мм., 1900 року випуску - у кількості 214 штук, вагою по 8,6 гр., діаметром 22,5 мм. в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року з моменту його смерті та не заперечує проти ухвалення рішення у підготовчому судовому засіданні. Також зазначив, що визнає той факт, що дійсно, їхній батько ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, за життя, а саме в січні 2003 року передав у якості спадщини його братові ОСОБА_1 золоті 10 рублеві монети Миколи II: 1899 р. в. - у кількості 1500 шт., вагою по 8,6 гр., діаметром 22,5 мм.; 1900 р. в. - у кількості 214 шт., вагою по 8,6 гр., діаметром 22,5 мм. Таким чином, саме його брат ОСОБА_1 успадкував вказані золоті монети після смерті їхнього батька, а тому інші спадкоємці, у тому числі і ОСОБА_3 не мають права на зазначене спадкове майно.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд, дослідивши наявні докази у матеріалах справи, дійшов висновку про таке.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_2 від 22.04.2003 р., виданого Дніпровською сільською радою Білозерського району Херсонської області.

ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 року в м. Херсоні, про що 02.09.1963 р. зроблений запис за № 2582. Його батьками записані: батько - ОСОБА_4, мати - ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження від 26.08.1980 р. серія НОМЕР_4.

ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 року в смт. Білозерка, Білозерського району, Херсонської області. Його батьками записані: батько - ОСОБА_4, мати - ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження від 15.03.1969 р. серія НОМЕР_3.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Враховуючи, що відповідачі визнали той факт, що ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, за життя, а саме в січні 2003 року передав у якості спадщини ОСОБА_1 золоті 10 рублеві монети Миколи ІІ: 1899 р. в. - у кількості 1500 шт., вагою по 8,6 гр., діаметром 22,5 мм., 1900 р. в. - у кількості 214 шт., вагою по 8,6 гр., діаметром 22,5 мм., у суду не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання. Дані обставини суд вважає доведеними.

Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

За ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

За ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

На час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 діяв Цивільний кодекс Української РСР, за змістом ч. 1 ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями.

Відповідно до ст. ст. 524, 529 ЦК УРСР, чинного на час відкриття та оформлення спадщини після смерті ОСОБА_4, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Спадкоємцями за законом першої черги є, в рівних частках, діти та дружина померлого.

Статтею 548 ЦК УРСР визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Згідно з положеннями ст. ст. 549, 554 ЦК УРСР визнавалося, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вищевказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. В разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом або позбавлення спадкоємця права спадкування (ст. ст. 528 і 534 цього Кодексу) його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках. Якщо спадкодавець заповідав усе своє майно призначеним ним спадкоємцям, то частка спадщини, яка належала б спадкоємцеві, який відпав, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними в рівних частках.

Відповідно до ч. 1 ст. 562 ЦК УРСР поділ спадкового майна провадиться за згодою спадкоємців, що прийняли спадщину. При недосягненні згоди поділ провадиться судовим порядком відповідно до часток належних кожному з спадкоємців за законом або за заповітом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 успадкував вказані золоті монети після смерті батька ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року та набув права власності з дня смерті батька ІНФОРМАЦІЯ_3 року на спадкове майно, а саме на золоті 10 рублеві монети Миколи ІІ: 1899 року випуску - у кількості 1500 штук, вагою по 8,6 гр., діаметром 22,5 мм., 1900 року випуску - у кількості 214 штук, вагою по 8,6 гр., діаметром 22,5 мм.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі ст. ст. 524, 529, 548, 549, 562 Цивільний кодекс Української РСР, ст. ст. 1216, 1217, 1218, 1222, 1258, 1261 ЦК України, керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 23, 81, 82, 142, 197, 198, 200, 258, 259, 263, 264 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на майно в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, місце реєстрації: 61003, АДРЕСА_2, код НОМЕР_1) право власності на золоті 10 рублеві монети Миколи ІІ: 1899 року випуску - у кількості 1500 штук, вагою по 8,6 гр., діаметром 22,5 мм., 1900 року випуску - у кількості 214 штук, вагою по 8,6 гр., діаметром 22,5 мм. в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року з дня його смерті (ІНФОРМАЦІЯ_3 року).

Зобов'язати управління Державної казначейської служби України у Шевченківському районі м. Харкова (, що розташоване за адресою: 61166, м. Харків, вул. Бакуліна, буд. 18) повернути позивачу ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, місце реєстрації: 61003, АДРЕСА_2, код НОМЕР_1) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову квитанцією № 20 від 10.01.2018 р., а саме: 4405,00 грн. (чотири тисячі чотириста п'ять грн. 00 коп.)

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: