Справа №: 272/1306/18
Провадження № 2/272/660/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2018 року

Андрушівський районний суд Житомирської області в складі :

головуючого судді Брагіна В.І.,

з участю секретарів судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м.Андрушівка цивільну справу № 272/1306/18 провадження № 2/272/6650/18 за позовом ОСОБА_2 до Андрушівської міської ради Житомирської області про визнання права власності на спадкове майно, суд,-

встановив :

Позивач звернувся до Андрушівського районного суду Житомирської області з позовом до Андрушівської міської ради Житомирської області про визнання права власності на спадкове майно.

В обгрунтування своїх вимог зазначив, що 20 травня 2007 року померла його мати - ОСОБА_3, яка постійно проживала ІНФОРМАЦІЯ_1. Після її смерті відкрилась спадщина, в тому числі на земельні ділянки площею 0,10 га. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану в м. Андрушівка, вул. Толстого, 41 Житомирської області та площею 0,02 га. для ведення особистого селянського господарства, розташовану в м. Андрушівка, вул. Толстого Житомирської області. За життя спадкодавця склала заповіт, яким заповіла позивачу все, що їй належатиме на час смерті. Позивач є спадкоємцем першої черги за заповітом, прийняв спадщину та частково її оформив, отримавши свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадковий будинок № 41 по вул. Толстого в м. Андрушівка. Однак він не може оформити свої спадкові права за вищевказані земельні ділянки, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, які не були виготовлені ще за життя власниці (спадкодавці). Просив визнати за ним право власності на земельні ділянки площею 0,10 га. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану в м. Андрушівка, вул. Толстого, 41 Житомирської області та площею 0,02 га. для ведення особистого селянського господарства, розташовану в м. Андрушівка, вул. Толстого Житомирської області, як на спадщину за заповітом після смерті матері.

В судове засідання позивач та його представник не зявились, направили до суду заяви про розгляд справи в їх відсутність, в якій зазначили, що позовні вимоги підтримують повністю.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, направив заяву про розгляд справи в його відсутність, зазначив, що позовні вимоги визнає повністю.

Враховуючи те, що відповідач визнав позов повністю суд вважає за можливе ухвалити рішення у підготовчому судовому засіданні відповідно до ст. 200 ч. 3 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справ суд встановив: 20 травня 2007 року померла мати прозивача - ОСОБА_3, яка постійно проживала ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5,6,10). Після її смерті відкрилась спадщина, в тому числі на земельні ділянки площею 0,10 га. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану в м. Андрушівка, вул. Толстого, 41 Житомирської області та площею 0,02 га. для ведення особистого селянського господарства, розташовану в м. Андрушівка, вул. Толстого Житомирської області, які були передані їй у приватну власність рішенням виконкому Андрушівської міської ОСОБА_3 народних депутатів від 20.03.1994 року (а.с. 11). За життя спадкодавця склала заповіт, яким заповіла позивачу все, що їй належатиме на час смерті (а.с. 7). Позивач є спадкоємцем першої черги за заповітом, прийняв спадщину та частково її оформив, отримавши свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадковий будинок № 41 по вул. Толстого в м. Андрушівка (а.с. 8). Даний факт підтверджується повідомленням нотаріуса від 29 жовтня 2018 року № 689/02-14. Однак він не може оформити свої спадкові права за вищевказані земельні ділянки, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, які не були виготовлені ще за життя власниці (спадкодавці) (а.с. 14).

Зазначені обставини визнані відповідачем, підтверджені належними письмовими доказами та вважаються судом доведеними.

Спірні правовідносини виникли з цивільних відносин та регулюються ст. ст.328,1225, 1269 ЦК України, ст.3 ч.5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004 року N 1952-IV,ст.ст.81,120,125 ЗК України.

При вирішенні спору суд виходить з положень ст. 1225 ЦК України, відповідно до якої право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Відповідно до ст.1269 ЦК України, згідно якої,спадкоємець, який подав заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори, вважається таким, що прийняв спадщину. Згідно ст.3 ч.5 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень»,згідно з яким,право власності та інші речові права на нерухоме майно,набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом,визнаються державою. Відповідно до цього Закону реєстрація речових прав на нерухомість, їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна. Таким чином, суд прийшов до висновку, що позивач позбавлений можливості в позасудовому порядку визнати право власності на спадкове майно. При цьому суд вважає, що спадкодавиця булла власником нерухомого майна, яке входить до складу спадщини у відповідності з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень». Ст.125 ЗК України вказано, що право власності на земельну ділянку виникає з моменту отримання особою державного акту на право власності на земельну ділянку та її держаної реєстрації. Згідно ст.120 ЗК України, набувач права власності на житловий будинок одночасно набуває право власності на земельні ділянки для його обслуговування без зміни цільового призначення, відсутність у спадкодавиці державного акту на право власності на зазначені земельні ділянки, відсутність державної реєстрації, в данному випадку правового значення не має.

Виходячи з викладеного суд задовольняє позов, визнає за позивачем право власності на земельні ділянки площею 0,10 га. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану в м. Андрушівка, вул. Толстого, 41 Житомирської області та площею 0,02 га. для ведення особистого селянського господарства, розташовану в м. Андрушівка, вул. Толстого Житомирської області, як на спадщину за заповітом після смерті матері ОСОБА_3, померлої 20 травня 2007 року, оскільки в позасудовому порядку позивач позбавлений можливості оформити своє право на спадщину.

Керуючись ст.ст.328,1216,1218,1220,1222,1266, 1268,1269 ЦК України,ст.3 ч.5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004 року N 1952-IV,ст.ст. 120,125 ЗК України,ст.ст.4, 76 - 89, 200, 258, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України,суд,-

ухвалив :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2,адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1 ), право власності на земельну ділянку площею 0,10 га. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану в м. Андрушівка, вул. Толстого, 41 Житомирської області та земельну ділянку площею 0,02 га. для ведення особистого селянського господарства, розташовану в м. Андрушівка, вул. Толстого Житомирської області, як на спадщину за заповітом після смерті матері ОСОБА_3, померлої 20 травня 2007 року.

Рішення може бути оскаржене у відповідності до п.п. 15.5, п.15 ч. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи до Житомирського апеляційного суду через Андрушівський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасники справи, яким рішення не було вручене у день його проголошення мають право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дати вручення рішення суду.

Суддя:ОСОБА_4