АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/1329/18 Головуючий 1 інст. - Хайкін В.М.
Справа № 638/3711/15-ц Доповідач - Маміна О.В.
Категорія : договірні
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2018 рокуАпеляційний суд Харківської області в складі:

головуючого Маміної О.В.

суддів Колтунової А.І., Кругової С.С.

розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» на рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 26 листопада 2017 року (головуючий суддя Хайкін В.М.),-

в с т а н о в и в:

У березні 2015 року КП «Харківські теплові мережі» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання в сумі 996 грн. 96 коп. за період з 01.11.2008 року по 31.10.2012 року.

Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 28 листопада 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі КП «Харківські теплові мережі» просить скасувати рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, вирішити питання судових витрат.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права; не заперечує факту відключення квартири відповідачів від мереж централізованого опалення. Проте вказує, що житловий будинок по АДРЕСА_1 обладнаний внутрішньо-будинковими системами централізованого опалення, які знаходяться в робочому стані, а квартира АДРЕСА_1, де мешкають відповідачі, є невід'ємною частиною цього житлового будинку, тому послуги з теплопостачання у виді централізованого опалення місць загального користування надаються, зокрема, і в зазначену квартиру. Тому споживачі не звільнені від обов'язку оплати послуг з централізованого опалення місць загального користування, незважаючи на встановлення індивідуальних систем опалення. Крім того, позивач просить обчислювати переривання строків позовної давності з 21.12.2012 року, з моменту звернення до суду із заявою про видачу судового наказу.

ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу в якому просила суд залишити без задоволення апеляційну скаргуКП «Харківські теплові мережі», а рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 28 листопада 2017 року - без змін.

В обґрунтування відзиву відповідачка вказувала, що предметом позовних вимог комунального підприємства було стягнення заборгованості за послуги теплопостачання. Тоді як апеляційна скарга позивача містить вимоги про стягнення заборгованості за теплопостачання та опалення місць загального користування, що не було предметом розгляду у суді першої інстанції, оскільки вимоги не змінювалися позивачем та не уточнювалися. Доказів надання мешканцям під'їзду №5 по АДРЕСА_1 послуг з централізованого опалення місць загального користування позивач не надав, як і не надав доказів наявності самої системи централізованого опалення місць загального користування у зазначеному під'їзді, де знаходиться квартира відповідачів.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено належними доказами позовні вимоги; а також пропущено строк позовної давності.

Проте повністю з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.15-17 т.1).

З акту №12 від 23.12.2008 року вбачається, що квартиру відповідачів АДРЕСА_1 відключено від внутрішньо будинкових мереж ЦО і ГВП шляхом видимого розриву заварюванням приєднань радіаторів (конвекторів) 4 шт. (а.с.93 т.1).

За період з 01.11.2008 року до 31.10.2012 року КП «Харківські теплові мережі» нарахувало відповідачам заборгованість за послуги з теплопостачання у розмірі 996 грн. 96 коп. ( а. с. 5 т.1).

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг. Суб'єктами цього Закону є органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, власники, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг (ст. 3).

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилався на те, що заборгованість відповідачів утворилась у зв'язку із несплатою ними послуг з централізованого опалення місць загального користування.

Згідно ст.ст. 12,81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_1 категорично заперечувала наявність приладів опалення місць загального користування, у зв'язку з чим неодноразово протягом багатьох років зверталася до різних посадових осіб із заявами щодо неналежної якості послуг, які надає КП «Харківські теплові мережі», безпідставного нарахування заборгованості за послуги з централізованого опалення місць загального користування.

Позивачі наполягали на тому, що місця загального користування у під'їзді, де знаходиться квартира відповідачів оснащені приладами централізованого опалення, тому відповідачі мають сплачувати за надані послуги.

На підтвердження своїх доводів позивач надав акти від 20.02.2009 року, 07.12.2009 року, 03.12.2010 року, 19.03.2012 року про обстеження системи теплоспоживання, в тому числі і під'їзду житлового будинку по АДРЕСА_1, в якому розташована квартира відповідачів.

Вказані акти складені однією особою, яка є працівником КП «Харківські теплові мережі». При складенні актів не були присутні ані споживачі - мешканці будинку щодо якого проводилось обстеження, ані представники житлово-експлуатаційної організації. Хоча у формі вказаних актів передбачено зазначення споживача (абонента) та підпис вказаної особи (або її представника) під змістом складеного акту. З огляду на викладене колегія суддів вважає, що вказані акти обґрунтовано не були прийняті судом, оскільки не є належними доказами надання послуг з централізованого опалення місць загального користування.

Разом з тим, вбачається, що акти за 2008 рік взагалі відсутні, в акті від 20.02.2009 року відсутній номер. В акті від 07.12.2009 року детально описані прилади опалення (стояки та радіатори) із зазначенням висоти, діаметру, розміру, кількості та технічного стану приладів у всіх обстежених будинках, за виключенням під'їзду будинку відповідачів, стосовно яких міститься лише примітка - «система опалення МОП в работе» (мовою оригіналу) (а.с. 32 т.2).

В акті обстеження будинку АДРЕСА_1 від 19.03.2002 року вказано:" кв. з 65 - 76 опалення є". При цьому не вбачається чи є опалення у зазначених квартирах чи місцях загального користування, та з якою метою складений вказаний акт.

Проте з акту №173/4965 від 15 грудня 2012 року вбачається, що у будинку по АДРЕСА_1, 5 під'їзд квартири з №65 по №76 опалення немає (а.с.29 т.2).При цьому відсутні дані коли, яким чином і у зв'язку з чим було відключене опалення у вказаних квартирах або під'їзді, і чи взагалі воно раніше працювало.

Колегія суддів наголошує, що на час складення вищевказаних актів позивач знав про наявність заборгованості відповідачів, їх незгоду із нарахуванням оплати за неотримані ними послуги із централізованого опалення місць загального користування, при цьому, нехтуючи їхніми правами, жодного разу не запросив їх, як і будь - кого із інших споживачів або мешканців для участі в обстеженні.

Всі зазначені обставини у своїй сукупності свідчать про недоведеність факту наявності працюючих приладів опалення у місцях загального користування у під'їзді будинку, де мешкають відповідачі.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що КП «Харківські теплові мережі» не зазначило чіткого розрахунку заборгованості за послуги теплопостачання або за послуги теплопостачання в місцях загального користування будинку, не довело, що система опалення місць загального користування знаходиться у належному технічному стані.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог через їх недоведеність відповідає фактичним обставинам у справі.

Разом з тим, відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем також пропущено позовну давність для звернення до суду.

Судова колегія не може погодитися з таким висновком суду виходячи з наступного.

Відповідно до ч.5 ст. 267 ЦК України якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Виходячи із змісту зазначеної норми, відсутність поважних причин пропущення позовної давності є підставою для відмови у позові лише за доведеності порушення прав позивача.

Проте якщо підстав вважати порушеним право позивача не вбачається, суд має відмовити у позові по суті позовних вимог.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та відмовив у позові з двох підстав, пославшись на недоведеність позовних вимог, та на пропуск позовної давності.

Тому рішення суду в частині мотивів відмови у позові підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» - задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 листопада 2017 року змінити, виключити з мотивувальної частини рішення посилання на відмову у позові у зв'язку із пропуском строку позовної давності.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і в силу п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: С.С. Кругова

А.І. Колтунова