ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2018 року

м.Суми

Справа №592/9751/17

Номер провадження 22-ц/788/404/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Хвостика С. Г. (суддя-доповідач),

суддів - Левченко Т. А. , Ткачук С. С.

з участю секретаря судового засідання Пархоменко А.П.

та представника позивача ОСОБА_1 акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»

на заочне рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 грудня 2017 року в складі судді Костенка В.Г. ухваленого у м. Суми, повний текст якого складений 27 грудня 2017 року,

в с т а н о в и в:

Відповідно до п. 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402 VIII «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Пунктом 8 ч. 1 розділу ХIII «Перехідні положення» ЦПК України, в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року, також визначено, що утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

07 вересня 2017 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі ПАТ КБ «Приватбанк») звернулось до суду з позовом про стягнення кредитного боргу, вимоги якого обґрунтовані тим, що між банком та ОСОБА_3 10 липня 2013 року був укладений кредитний договір, за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Скориставшись кредитними коштами, відповідач взятих на себе зобовязань з вчасного їх повернення не виконав, тому станом на 31 липня 2017 року утворився борг на загальну суму 25250,93 грн., який банк просив стягнути з відповідача на свою користь.

Заочним рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 грудня 2017 року позов ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, на користь ПАТ КБ «Приватбанк», юридична адреса: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, , заборгованість по тілу кредиту в сумі 487 грн. 62 коп., по процентах 290 грн. 26 коп., для відшкодування витрат 49 грн. 28 коп., а всього 827 грн. 16 коп.

Відмовлено у задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості по процентам в сумі 18996 грн. 79 коп., пені 3797 грн. 64 коп. та штрафу у сумі 1678 грн. 62 коп. за необґрунтованістю.

ПАТ КБ «Приватбанк» з вказаним рішенням суду не погодилось і, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить його змінити в частині незадоволених вимог про стягнення з відповідача повної суми боргу по процентам, пені та штрафу (фіксованої частини і процентної складової), задовольнивши ці вимоги в повному обсязі.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач, підписавши 10 липня 2013 року анкету-заяву, погодився, що між сторонам був укладений кредитний договір на підставі договору приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, тобто, відповідач погодився із запропонованими банком умовами отримання кредитних коштів. Відсутність підпису відповідача під Умовами та правилами надання банківських послуг в Приватбанку не свідчить про те, що позичальник не був з ними ознайомлений, як і не свідчить про відсутність договірних правовідносин між сторонами.

В іншій частині рішення не оскаржується.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ПАТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_2, який підтримав доводи апеляційної скарги, а також просив приєднати до справи додаткові докази і надати їм належну оцінку, посилаючись на те, що в суді першої інстанції вказані докази не були надані з поважних причини, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції за наявними в справі і додатково поданими доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається та судом першої інстанції вірно встановлено, що 10 липня 2013 року ОСОБА_3 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку (а.с. 6).

Підписуючи анкету-заяву, ОСОБА_3 погодився, що заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Також своїм підписом у анкеті-заяві відповідач засвідчив, що він був ознайомлений і погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також з Тарифами банку, які були надані заявнику для ознайомлення в письмовому вигляді. Одночасно, як вбачається з вказаної анкети-заяви, заявника було проінформовано, що Умови та Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті банку. Заявник зобовязався виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті банку.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, банк надав розрахунок заборгованості, в якому зазначено, що за кредитним договором № б/н від 10 липня 2013 року станом на 31 липня 2017 року утворилась заборгованість у розмірі 25250,93 грн., яка складається з 487,62 грн. заборгованості за кредитом, 19287,05 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 3797,64 грн. пені, а також 500 грн. фіксованої частини штрафу та 1178,62 грн. його процентної складової (а.с. 5).

Для підтвердження використання ОСОБА_3 кредитних коштів позивач надав апеляційному суду виписку по його особовому рахунку № 9992****7839738, в якій також відображений рух коштів за основною карткою кредитного договору № 4149****4572 за період з 01 січня 1999 року по 10 січня 2018 року та зазначено про використання позичальником кредитних коштів банку (а.с. 62-65).

Вказані вище розрахунок заборгованості та виписка по особовому рахунку не протирічать один одному.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що кредитний договір від 10 липня 2013 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 був укладений і останній має нести відповідальність за неналежне його виконання.

З такими висновками колегія суддів повністю погоджується, виходячи з наступного.

Так, згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Отже, передумовою для виникнення у позичальника обовязку повернути кредитні кошти та сплатити проценти за їх користування має бути в наявності факт отримання і використання кредитних коштів позичальником.

Факт використання відповідачем кредитних коштів підтверджується випискою по особовому рахунку ОСОБА_3 за основною карткою № 4149****4572, яка є первинним бухгалтерським документом та з якої вбачається як використання, так і часткове повернення кредитних коштів.

Погоджується колегія суддів і з висновками місцевого суду про безпідставність заявлених банком вимог про нарахування процентів за користування кредитними коштами, комісії, пені та штрафів на умовах, які викладені в Тарифах ПАТ КБ «Приватбанк» і Умовах та Правилах надання банківських послуг.

Так, всупереч вимогам ст.ст. 207, 1055 ЦК України та ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на момент підписання кредитного договору) позичальником не підписані ані Тарифи банку, ані Умови та Правила надання банківських послуг, тобто, відносно відповідача банком не дотримано вимог щодо того, що оригінали цих документів кредитор не передав відповідачу, тому вказані документи не можна вважати складовою частиною укладеного сторонами кредитного договору, а відтак, між сторонами не було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, а саме: щодо розміру відсотків, пені, комісії та штрафів, тому законні підстави для нарахування банком та стягнення судом вказаних складових кредитного боргу відсутні.

За таких обставин, як вірно вважав суд першої інстанції, позичальник має обовязок перед банком щодо сплати заборгованості за тілом кредиту у розмірі 487,62 грн., яку позивач не оскаржує, а розмір процентів за користування цими коштами має обраховуватись, виходячи з положень ч. 1 ст. 1048, ч. 2 ст. 1054 ЦК України, згідно з якими, якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Проте, дійшовши правильного висновку про обовязок позичальника сплатити банку проценти за користування кредитними коштами у розмірі на рівні облікової ставки Національного банку України, суд першої інстанції не вірно визначив початок періоду нарахування процентів за користування кредитними коштами.

Так, з розрахунку заборгованості та виписки по особовому рахунку вбачається, що за період з 02 квітня 2013 року по 03 грудня 2013 року ОСОБА_3 вніс 1697,01 грн. в якості особистих коштів на картковий рахунок № 4149****4572, тобто, з 04 січня 2013 року по 05 грудня 2013 року відповідач фактично кредитними коштами банку не користувався.

За період з 06 грудня 2013 року по 31 грудня 2013 року відповідач повністю використав встановлений на картці кредитний ліміт (500 грн.), після чого здійснював платежі для часткового повернення кредитного боргу, а останній платіж шляхом договірного перерахування 8,66 грн. позичальник здійснив 28 березня 2014 року.

Беручи до уваги межі заявлених ПАТ КБ «Приватбанк» позовних вимог, матеріалами справи підтверджується, що період використання ОСОБА_3 кредитних коштів починається з 06 грудня 2013 року та закінчується 31 липня 2017 року, проте, суд першої інстанції помилково не врахував період з 06 грудня 2013 року по 28 березня 2014 року, коли позичальник фактично використовував кредитні кошти, а банк мав право отримувати проценти за це.

Ураховуючи визначену Національним банком України облікову ставку за період з 06 грудня 2013 року по 28 березня 2014 року (6,5%), а також розмір боргу по тілу кредиту (487,62 грн.), тому розмір процентів за користування кредитними коштами має складати 9,04 грн., а за весь спірний період, тобто з 06 грудня 2013 року по 31 липня 2017 року, заборгованість по процентам становить 299,30 грн., а не 290,26 грн., як помилково визначив суд першої інстанції.

Отже, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції відмовив у задоволенні позовних вимог щодо стягнення частини процентів за користування кредитними коштами за певний період з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, а його висновки в цій частині не відповідають обставинам справи та вимогам закону, тому рішення суду в зазначеній частині необхідно змінити, стягнувши з відповідача на користь банку заборгованість по процентам за користування кредитними коштами в сумі 299,30 грн., а всього підлягають стягненню 786,92 грн. (487,62 + 299,30), як заборгованість за кредитним договором.

За таких обставин, оскаржене рішення суду на підставі ст. 376 ч. 1 п. п. 1, 4; ч. 4 ЦПК України підлягає зміні, у звязку з чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Доводи апеляційної скарги про задоволення позову у повному обсязі не заслуговують на увагу апеляційного суду, так як спростовуються наданими суду доказами, яким суд дав належну оцінку, а зроблені судом висновки з цього приводу позивачем не спростовані.

Оскільки позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» підлягають задоволенню частково, а саме: на 3 %, тому на підставі ст. 141 ч. 1 ЦПК України сплачені ПАТ КБ «Приватбанк» судові витрати в апеляційному суді у розмірі 72 грн. (3% від 2400 грн.) пропорційно розміру задоволених позовних вимог слід компенсувати позивачу за рахунок відповідача ОСОБА_3

Керуючись ст.ст. 367; 374 ч. 1 п. 2; 376 ч. 1 п. 1, п. 4, ч. 4; 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 грудня 2017 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_3, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1 акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», юридична адреса: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, , заборгованість по тілу кредиту в сумі 487 грн. 62 коп., 299 грн. 30 коп. боргу по процентах та 48 грн. судового збору, а всього 834 грн. 92 коп., а не 827 грн. 16 коп., з яких: 290 грн. 26 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, 49 грн. 28 коп. судовий збір, як вказав суд першої інстанції.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» 72 грн. судового збору за апеляційний розгляд справи.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: С.Г.Хвостик (суддя-доповідач)

Судді: Т.А.Левченко

ОСОБА_4