1Справа № 0818/969/2012 6/335/19/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2018 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Рибалко Н.І, за участі секретаря судового засідання Мереуци М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання Орджонікідзевського ВДВС ЗМУЮ про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1, -

ВСТАНОВИВ:

Орджонікідзевський ВДВС ЗМУЮ звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1

Як зазначено в поданні, на виконанні у Орджонікідзевському ВДВС ЗМУЮ знаходиться виконавче провадження №665/2 з примусового виконання виконавчого листа №2-309 від 10.06.2011р., виданого Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ РайффайзенБанк Аваль боргу на загальну суму 426511,33 грн. 13.07.2011р. державним виконавцем було відкрито виконавче провадження за вищевказаним виконавчим документом. В самостійному порядку боржник рішення суду не виконав. Для забезпечення виконання боржником зобовязань, покладених на нього рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя №2-309/2011 від 08.02.2011р, Орджонікідзевський ВДВС ЗМУЮ просить суд тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1

Сторони в судове засідання не зявилися. Від представника ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності, проти задоволення подання заперечують. Від Начальника Вознесенівського ВДВС ЗМУЮ надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника виконавчої служби, просить вирішити питання на розсуд суду.

Згідно 441 ЦПК України, суд негайно розглядає подання про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

На підставі ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу не здійснювалося.

Судом встановлено, що 26.01.2012 року до суду надійшло подання Орджонікідзевського ВДВС ЗМУЮ про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1.

Як зазначено в поданні, на виконанні у Орджонікідзевському ВДВС ЗМУЮ знаходиться виконавче провадження №665/2 з примусового виконання виконавчого листа №2-309 від 10.06.2011р., виданого Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ РайффайзенБанк Аваль боргу на загальну суму 426511,33 грн. 13.07.2011р. державним виконавцем було відкрито виконавче провадження за вищевказаним виконавчим документом. В самостійному порядку боржник рішення суду не виконав. Для забезпечення виконання боржником зобовязань, покладених на нього рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя №2-309/2011 від 08.02.2011р, Орджонікідзевський ВДВС ЗМУЮ просить суд тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27.01.2012 року, подання Орджонікідзевського ВДВС ЗМУЮ про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 задоволено, тимчасово обмежено право виїзду за межі України громадянину України, ОСОБА_1

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 28.11.2017 року скасовано ухвалу Орджонікідзевського районного від 27.01.2017 року, передано питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Листом начальника Вознесенівського ВДВС м. Запоріжжя від 19.01.2018 року №2049 повідомлено, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження №27520346 з примусового виконання виконавчого листа №2-309 від 10.06.2011 року, виданого Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен банк Аваль» заборгованості у сумі 426511,33 грн. 15.05.2013 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.5 ч. 1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження», повторно на виконання вищезазначений документ не предявлявся.

Відповідно до статті 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Відповідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачає, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст. 313 Цивільного кодексу України (далі -ЦК), відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, так як пов'язаний з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання.

Закон України від 21.01.1994 року «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» (з подальшими змінами) регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України, і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Зазначеним Законом не передбачено за ухвалою суду тимчасове обмеження виїзду за кордон боржника до виконання рішення суду.

Так, відповідно до п.2 ч.1 ст.6 цього Закону, громадянинові України у випадку, якщо діють неврегульовані договірні зобов'язання, то до виконання зобов'язань або розв'язання спору може бути відмовлено у видачі паспорта для виїзду за кордон.

Згідно з ч.2, .ч. 4 ст.6 Закону «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, у випадках, передбачених п.п.1-9 ч.1 цієї статті, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон або у вказаних випадках паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено. Таким чином, за наявності підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, до громадянина в залежності від наявності чи відсутності паспорта для виїзду за кордон застосовується: відмова у видачі паспорта; відмова у виїзді за кордон; тимчасове затримання чи вилучення паспорта для виїзду за кордон.

Статтею 6 цього Закону передбачено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, а громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон. Зазначеною статтею не передбачено здійснення таких дій як встановлення тимчасового обмеження судом права виїзду громадянина за межі України.

Крім того, слід зазначити, що право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду, зобов'язань, тобто наявність лише самого зобов'язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Суд приймає до уваги, що 15.05.2013 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа №2-309 від 10.06.2011 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен банк Аваль» заборгованості у сумі 426511,33 грн. стягувачу, повторно на виконання вищезазначений документ не предявлявся, а отже примусове виконання рішення суду та теперішній час не провадиться. Також суд рахує, що до подання не додано достатньо доказів, на підтвердження злісного ухилення боржника від виконання рішення суду, що є необхідною підставою для обмеження конституційного права громадянина на свободу пересування, окрім того, суб'єкт подання не надав доказів того, що боржник має паспорт громадянина України для виїзду за кордон (закордонний паспорт) і відповідно має реальну можливість виїхати за межі України.

За таких встановлених обставин, суд не знаходить підстав для задоволення подання.

Керуючись ст. 33 Конституції України, ст.441 ЦПК України, Законом України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України»,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання Орджонікідзевського ВДВС ЗМУЮ про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

У відповідності до п.п. 15.5 п.15 ч. 1 Розділу ХШ «Перехідні Положення» ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Н.І.Рибалко