Апеляційний суд Житомирської області
Категорія 59 Доповідач Микитюк О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2018 року Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючого Микитюк О.Ю.

суддів Галацевич О.М.,

Григорусь Н.Й.

при секретарі Гайдамащук Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі справу №295/10468/17 за позовом Житомирського міського центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення коштів

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 14 грудня 2017 року, ухвалене під головуванням судді Полонця С.М. у м.Житомирі,

встановив:

У вересні 2017 року Житомирський міський центр зайнятості звернувся до суду із позовною заявою, в якій просив стягнути з ОСОБА_2 16407грн.33коп. коштів, отриманих як допомогу по безробіттю, та 139грн.13коп. коштів, витрачених на професійне навчання. В обґрунтування позову зазначив, що ОСОБА_2 з 06.06.2001 року по 29.10.2001 року, з 02.07.2002 року по 23.01.2003 року, з 17.05.2006 року по 25.10.2007 року, з 07.06.2011 року по 12.10.2011 року, з 10.06.2013 року по 09.10.2013 року перебувала на обліку як безробітна і отримувала відповідну допомогу. На виконання вимог закону України «Про зайнятість населення» у квітні 2017 року була перевірена інформація щодо осіб, які отримували допомогу, і з'ясовано, що в період з 11.11.1994 року по 22.07.2014 року ОСОБА_2 була зареєстрована фізичною-особою підприємцем, в зв'язку з чим безпідставно отримала допомогу по безробіттю. Добровільно отримані кошти не повернула.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 14 грудня 2017 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення і ухвалити нове рішення про відмову у позові. Апелянт посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права. Вказує, що позивачем пропустив позовну давність.

У відзиві Житомирський міський центр зайнятості просить залишити апеляційну скаргу без задоволення. Вказує, що відповідачка тричі повідомлялась про судові засідання, але до суду не з'явилась, заяву про застосування позовної давності не подавала.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що ОСОБА_2 з 06.06.2001 року по 29.10.2001 року, з 02.07.2002 року по 23.01.2003 року, з 17.05.2006 року по 25.10.2007 року, з 07.06.2011 року по 12.10.2011 року, з 10.06.2013 року по 09.10.2013 року перебувала на обліку як безробітна в Житомирському міському центрі зайнятості і отримала допомогу по безробіттю в розмірі 16407грн.33коп., на її професійне навчання було витрачено 139грн.13коп.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про зайнятість населення» до зайнятого населення, зокрема, належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно.

Як передбачено ч. 2,4 ст.36 Закону України «Про загальнобов'язкове державне страхування на випадок безробіття» особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартість наданих особі соціальних послуг внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та соціальних послуг (ч.3 ст.36 даного Закону).

В період з 11.11.1994 року по 22.07.2014 року ОСОБА_2 була зареєстрована фізичною-особою підприємцем, отже була зайнятою особою і права на отримання забезпечення як безробітна не мала. Наявність або відсутність доходів від підприємницької діяльності не має правового значення для визначення статусу відповідачки як зайнятої особи.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права та інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю три роки (ст.ст.256,257ЦК України). Як передбачено ч.1 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права.

Оскільки відповідач не виконав покладеного на нього законом обов'язку повідомити службу зайнятості про наявність статусу фізичної особи-підприємця, а відповідач довідався про порушення свого права у квітні 2017 року, що підтверджується актом розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (а.с.41), перебіг позовної давності почався з дати складення відповідного акту - 24 квітня 2017 року і трирічний строк на день подання позовної заяви не сплинув.

Доводи апелянта щодо розгляду справи без її участі не можуть бути взяті до уваги, оскільки вона належним чином була повідомлена про всі судові засідання - 30 листопада, 08 грудня, 14 грудня 2017 року (а.с.69,71,73), але до суду не з'явилась, своїми процесуальними обов'язками знехтувала.

Суд першої інстанції зробив правильний висновок про обґрунтованість позову. Рішення ухвалено із дотриманням норм матеріального та процесуального права і залишається без змін.

Керуючись ст.ст.259, 268, 367, 368, 374, 375, 381 - 384, 389- 391 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Богунського районного суду м. Житомира від 14 грудня 2017 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча: Судді: