Постанова

Іменем України

14 березня 2018 року

м. Київ

справа № 191/4771/16-ц

провадження № 61-1219 св 17

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Хопти С. Ф., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

представник позивача - Сокуренко ЄвгенСергійович,

відповідач - ОСОБА_5,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2017 року у складі судді Прижигалінської Т. В. та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 листопада 2017 року у складі суддів: Варенко О. П., Городничої В. С., Лаченкової О. В.,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У жовтні 2016 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивовано тим, що згідно укладеного договору б/н від 3 серпня 2011 року ОСОБА_6 отримав кредит у розмірі 7 100 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер, спадкоємцем після його смерті є ОСОБА_5

Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за вказаним кредитним договором становила 5 995 грн 56 коп., яку позивач просив суд стягнути з ОСОБА_5, як спадкоємця позичальника на його користь.

Заочним рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2017 року відмовлено у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк».

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що матеріали справи не містять документальних підтверджень щодо наявності та вартості спадкового майна, одержаного у спадщину, а також банк не надав розрахунок боргу за кредитом на день смерті позичальника.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 листопада 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що позивач не надав суду жодних відомостей щодо складу спадкового майна, його вартості або оцінки, а обов'язок спадкоємця виконати вимога кредитора не є безумовним. Тобто позивач позов не довів.

У касаційній скарзі, поданій у грудні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати судові рішення першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення його позову, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судами норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що обов'язком позивача як кредитора є доведення розміру заборгованості на день відкриття спадщини, а обов'язком спадкоємця - доведення розміру своєї відповідальності перед кредитором, а саме розміру спадкового майна. Крім того, суд мав сприяти сторонам у всебічному та повному з'ясуванні обставин справи.

Відзив на касаційну скаргу відповідач не подав.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

16 лютого 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам судові рішення не відповідають.

Судами установлено, що 3 серпня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір, згідно із яким останній отримав кредит у розмірі 7 100 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер, спадкоємцем після його смерті є ОСОБА_5, що вбачається з повідомлення державного нотаріуса Першої Синельниківської державної нотаріальної контори.

У зв'язку з неналежним виконанням зобов'язання за кредитним договором у боржника перед банком виникла заборгованість, яка за розрахунком банку, станом на 31 березня 2016 року становить 5 995 грн 56 коп.

Відповідно до статті 608 ЦК України зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Згідно із положеннями статей 1216, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов'язаннями у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов'язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржника за зобов'язанням.

Згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Виходячи з наведеного, при вирішенні спору про стягнення із спадкоємців коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов'язані із з'ясуванням вартості отриманого останніми майна.

Встановлюючи розмір кредитної заборгованості, суд першої інстанції встановив наявні у справі суперечності.

Так, у позові зазначено, що заборгованість спадкодавця станом на дату смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 складає 5 995 грн 56 коп., хоча вказане суперечить розрахунку заборгованості наданому позивачем станом на 31 березня 2016 року, де залишок заборгованості у розмірі 5 995 грн 56 коп. розраховано станом на 31 березня 2016 року.

Відповідно пункту 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, належним чином дослідити поданий стороною доказ (в даному випадку - розрахунок заборгованості за кредитним договором), перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв'язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов'язок суду.

Таким чином, встановлюючи розмір кредитної заборгованості, суди не врахували наведені вище обставини та вимоги процесуального законодавства.

Крім того, суди не звернули уваги на те, що банк надав розрахунок заборгованості за кредитом саме на день смерті позичальника, ІНФОРМАЦІЯ_1 - 6 704 грн 91 коп., а вказана у подальшому інша сума виникла, тому що кредит після смерті позичальника частково був погашений.

Згідно з вимогами статті 12 ЦПК України та частини четвертої статті 10 ЦПК України (в редакції, чинній на момент вирішення справи судами), яка також покладає і на суд певні обов'язки зі створення для сторін змагального процесу, суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Всупереч зазначених норм судами сторонам у встановленому законом порядку не було роз'яснено можливість заявлення клопотання про витребування спадкової справи, не з'ясовано вартість майна, отриманого у спадщину, не встановлено та не визначено розмір заборгованості станом на дату смерті боржника.

Крім того, позивач пред'явив позов і вважав, що його вимоги доведені, а у разі, якщо відповідач оспорює позовні вимоги, то саме він зобов'язаний спростувати вимоги, довести інший розмір отриманої спадкової маси чи взагалі неотриманої (статті 10, 60 ЦПК України в редакції 2004 року).

Суди у порушення статей 12, 89, 263 ЦПК України на зазначені положення закону уваги не звернули; не з'ясували належним чином фактичних обставин справи щодо заявлених вимог, які правовідносини сторін випливають з установлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; не перевірили доводів позивача й не надали належної правової оцінки поданим ним доказам, дійшовши передчасного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Зазначене вище перешкоджає суду касаційної інстанції без встановлення вказаних фактичних обставин ухвалити правильне рішення по суті спору.

За таких обставин рішення судів не відповідають вимогам статті 263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу положень статті 411 ЦПК України є підставою для їх скасування з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 400, 411, 415-419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 листопада 2017 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

Ю. В. Черняк