Справа № 462/5483/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2018 року Залізничний районний суд м.Львова в складі:

головуючої - судді Гедз Б.М.,

при секретарі -Рущак Т.О.,

з участю позивачки - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2, адвоката - Савки О.Я.

представника третьої особи - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю органу опіки та піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради про позбавлення батьківських прав,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить постановити рішення про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що з 22.11.2008 р. перебувала в шлюбі з відповідачем, який було розірвано рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 05.11.2014 р. В шлюбі народилися двоє дітей, які проживають з нею за адресою: АДРЕСА_1. Більше шести років відповідач проживає окремо, життям дітей не цікавиться, не телефонує, не відвідує, не виявляв та не виявляє бажання спілкуватися з ними та приймати участі у їх вихованні. Діти не пам?ятають батька, не питають про нього, не мають до нього ніяких почуттів, оскільки за всі ці роки жодного разу його не бачили та не спілкувалися. Всі питання щодо виховання дітей, щодо стану їхнього здоров?я вирішуються нею самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Йому достовірно відоме місце проживання дітей, перешкоди у доступі та спілкуванні з дітьми нею не створювалися, відтак свідоме нехтування відповідачем можливістю приймати безпосередню участь у фізичному та духовному розвитку дітей, їх навчанні, підготовці до самостійного життя, свідчить про його свідоме та вольове небажання виконувати відносно дітей батьківські обов?язки, покладені на нього законом. Орган опіки та піклування надав висновок від 14.11.2017 р. про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо малолітніх дітей: ОСОБА_5 та ОСОБА_6

В судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі, доповнила, що в лютому 2012 року, будучи вагітною, перейшла проживати до своїх батьків. Не заперечила факту перебування відповідача на заробітках в Москві з 2011 року, до якого часу не пригадує, однак станом на вересень 2012 року, коли народилася дочка ОСОБА_7 перебував у Львові, проте з пологового будинку їх не забирав. Доньки часто хворіють, однак відповідач жодного разу не надав фінансової допомоги на їх лікування та не відвідував в лікувальних закладах. Визнала, що з листопада 2016 року не дозволяє відповідачу бачитися з дітьми, виключно в їх інтересах, з метою їх безпеки (уникнення зараження), оскільки відповідач перебуває у шлюбі з особою, яка страждає ексудативним плевритом, про що дізналася під час розгляду справи про стягнення аліментів в Личаківському районному суді м. Львова. Рішенням суду від 25.11.2016 р. стягуються аліменти на утримання двох дітей в розмірі по 500 грн. щомісячно на кожну дитину. Зазначила, що після рішення суду відповідач один лише раз приходив щоб побачити дітей. Просить позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив. Покликається на те, що на час народження молодшої дочки перебував в м. Москві на заробітках, повернувся в жовтні 2012 року, приходив за місцем проживання позивачки та дітей щоб їх побачити, в березні 2013 року поїхав на заробітки в м. Одесу, пересилав позивачці кошти на утримання дітей. Протягом останніх трьох років перебуває у м. Львові, сплачує аліменти на утримання дітей, останній раз спілкувався з дітьми в листопаді 2016 року. Заявив, що має почуття до дітей, любить їх, хоче брати участь у їх вихованні, спілкуватися з ними, просить не позбавляти його батьківських прав. Пояснив, що 06.02.2018 р. звернувся в опікунську раду з метою визначення способу його участі у вихованні дітей, оскільки позивачка чинить йому перешкоди у цьому.

Представник третьої особи - органу опіки та піклування Личаківської районної адміністрації позов підтримала, покликається на висновок від 14.11.2017 р. про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо малолітніх дітей: ОСОБА_5 та ОСОБА_6, який самоусунувся від їхнього виховання та утримання, не спілкується з дітьми, не відвідує їх, не дбає про їх стан здоров?я, не цікавиться їх фізичним та духовним розвитком. Всі батьківські обов?язки виконує лише мати, з допомогою своїх батьків - бабусі та дідуся. При цьому зазначила, що відповідач був присутній на засіданні комісії, йому надано двотижневий строк для налагодження емоційного зв?язку з дітьми, однак він таким не скористався, не вживав жодних заходів до спілкування з дітьми. Просить позов задовольнити, вважає, що наявні правові підстави для позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки такий свідомо ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню дітей.

Заслухавши пояснення учасників справи, свідків: ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_8, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, дослідивши дійсні обставини справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до переконання, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Як зазначено в Декларації ООН прав дитини (1959р.), "дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості".

Закон України "Про охорону дитинства" від 26.04.2001р. передбачає, що кожна дитина має право на достатній життєвий рівень. При цьому, виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини.

На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Статтею ст. 150 Сімейного кодексу України визначені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов'язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Відповідно до ч. 2, 4 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до п.16 Постанови Пленуму ВСУ "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007р. №3, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 року, згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.18). ОСОБА_6 народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 року, згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2, її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.19).

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 05.11.2014 р. розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 22.11.2008 р. міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції. (а.с.21).

Згідно акту ДП ?ЖЕУ? ПрАТ ?ПЗЕМБ? від 15.11.2017 р. ОСОБА_6 проживає разом з матір?ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 без реєстрації (а.с.22), а з довідки про склад сім?ї вбачається, що за вищевказаною адресою зареєстровані та проживають: ОСОБА_10, ОСОБА_1, ОСОБА_5 (а.с.23).

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 25.11.2016 р. з ОСОБА_2на користь ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в розмірі по 500 грн. щомісячно на кожну дитину (а.с.20).

З довідки Залізничного відділу ДВС м. Львів від 17.11.2017 р. вбачається, що з жовтня 2016 р. по жовтень 2017 р. ОСОБА_1 не отримувала аліментів від ОСОБА_2 (а.с.25). З копій квитанцій, наданих відповідачем вбачається, 04.09.2017 р., 14.09.2017 р., 18.09.2017 р., 02.10.2017 р., 11.10.2017 р., 16.10.2017 р., 24.10.2017 р., 31.10.2017 р., 06.11.2017 р., 18.11.2017 р., 25.11.2017 р., 04.12.2017 р., 11.12.2017 р., 18.12.2017 р., 29.12.2017 р., 02.01.2018 р., 24.01.2018 р., 29.01.2018 р., 06.02.2018 р. ним здійснювалися грошові перекази в сумі 260 грн. в рахунок сплати аліментів на ім?я позивачки ОСОБА_1 (а.с.66-70), що свідчить про вчинення дій, спрямованих на погашення заборгованості по аліментах, тому наявність заборгованості по сплаті аліментів на утримання неповнолітніх дітей не може бути безумовною підставою для позбавлення його батьківських прав.

З вироку суду від 13.05.1999 р. вбачається, що ОСОБА_2 був засуджений за ч. 3 ст. 140 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі, з конфіскацією всього належного йому майна (а.с.55-60). Вирок суду був постановлений до одруження сторін, сам факт засудження за вчинення злочину щодо іншої особи лише характеризує відповідача і не стосується виконання ним батьківських обов?язків щодо дітей, які народилися в 2009 та 2012 році.

Свідок ОСОБА_8 дала показання, що відповідач після розірвання шлюбу дітьми не цікавився, на родинних святах не був присутній, подарунків не дарував, діти його не знають, проживають з позивачкою та її батьками, які повністю займаються їх вихованням та утриманням. Лише один чи два рази, будучи в стані алкогольного сп?яніння намагався зустрітися з дітьми та відмовив у наданні допомоги на лікування дочки, покликаючись на відсутність коштів.

Свідок ОСОБА_9 - вчитель старшої дочки, дала показання, що мати, дідусь та бабуся займаються вихованням дітей, дбають про навчання ОСОБА_5, мати бере участь у всіх шкільних заходах, а батько жодного разу не цікавився навчанням дитини у школі, її успішністю.

Свідок ОСОБА_10 - мати позивачки дала показання, що з лютого 2012 року, ще до народження молодшої дочки ОСОБА_7 її дочка ОСОБА_1 проживає разом з нею та її чоловіком, які повністю займаються вихованням дітей. Відповідач не забирав молодшу дочку ОСОБА_7 з пологового будинку у вересні 2012 року, жодного разу не відвідав дітей у лікувальних закладах, зокрема ОСОБА_6 в три місяці перебувала у лікарні, а старша ОСОБА_5 постійно хворіє і в травні 2017 р. перенесла оперативне втручання, не надавав матеріальної допомоги. Відповідач самоусунувся від виховання дітей, не займається ними, не спілкується та не цікавиться їх розвитком, навчанням, проведенням дозвілля, не вітає з уродинами, не купує ні одягу, ні взуття, ні продуктів харчування, ні шкільного приладдя, ні іграшок, не бере участі в шкільних заходах, не оплачує гуртки. Діти не відчувають батьківської опіки. Лише одного разу прийшов до дітей в стані алкогольного сп?яніння.

Свідок ОСОБА_8 - хресна мати позивачка надала показання про те, що відповідач більше 5 років не цікавиться дітьми, не спілкується з ними, не бере участі в родинних святах, не піклується про дітей, молодшу дочку ОСОБА_7 не забирав з пологового будинку. Лише один раз телефонував, будучи в стані алкогольного сп'яніння. Вихованням дітей займається виключно позивачка та її батьки.

Свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_11 дали показання, що мають дітей одного віку, товаришують, що вихованням дітей займається виключно позивачка та допомагають її батьки, діти не знають батька.

Свідок ОСОБА_12 - голова батьківського комітету надала показання, що виключно мати і бабуся вносять кошти на шкільні потреби, займаються вихованням дітей.

Свідок ОСОБА_13 надала показання, що відповідача знає, оскільки була на весіллі у сторін, зазначила, що він не цікавиться дітьми, на родинні свята не вітає, не спілкується з дітьми, не відвідував дочку ОСОБА_16 в лікарні, а молодша дочка ОСОБА_7 взагалі батька не знає. Позивачка та її батьки займаються вихованням дітей.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні дала показання, що вона являється матір?ю відповідача та бабусею ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, які проживають з позивачкою, яка є хорошою та дбайливою матір?ю. ОСОБА_6 зареєстрована за адресою місця проживання відповідача. Вона, як бабуся щосуботи, до листопада 2016 року, до того часу, поки їй позивачка не заборонила приходити до дітей, відвідувала дітей та проводила з ними час. Її син ОСОБА_2 протягом 1,5-2 років був на заробітках в м.Одесі, пересилав позивачці кошти. З лютого 2012 року сторони проживають окремо, після народження ОСОБА_6 позивачка не повернулася проживати до них в квартиру, на той час відповідач перебував в м. Москві, тому не забирав дитину з пологового будинку. Протягом трьох років відповідач живе у Львові, має іншу сім?ю, дітей більше не має. Останній раз бачив дітей в 2016 року на дитячому майданчику, приготував їм подарунки на свято Миколая. Не приймав активної участі у вихованні дітей, оскільки позивачка забороняла йому спілкуватися з дітьми, був непрацевлаштований і не мав коштів.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської Ради № 33-3972 від 14.11.2017 р. орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 щодо малолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с.16).

В оригіналі медичної картки ОСОБА_5, оглянутої в судовому засіданні, містяться записи про неодноразове звернення матері за медичною допомогою, записи щодо оглядів та діагнозів дитини, діагностики та проведеного лікування та позивачкою надано квитанції про придбання необхідних медикаментів, проїзних документів Херсон-Львів, товарного чеку на придбання взуття, що свідчить про те, що медичний огляд, лікування дитини, відпочинок, забезпечення одягом, взуттям здійснює виключно мати ОСОБА_1, відповідачем не надано суду доказів протилежного.

Разом з тим, копія медична документації про стан здоров?я ОСОБА_17 - дружини відповідача станом на 2016 рік не може слугувати підставою для створення відповідачу перешкод у спілкуванні з дітьми.

Таким чином, аналізуючи показання свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_8, ОСОБА_18, ОСОБА_12, ОСОБА_13, надану медичну документацію та квитанції на придбання медикаментів, беручи до уваги висновок органу опіки та піклування, суд дійшов висновку, що відповідач самоусунувся від виховання та утримання дітей, не спілкується з дітьми, не відвідує їх, не дбає про їх стан здоров?я, не цікавиться їх фізичним та духовним розвитком. Всі батьківські обов?язки виконує лише матір.

Виходячи з вищевикладеного, суд вбачає винну поведінку відповідача в ухиленні від виховання неповнолітніх дочок ОСОБА_5 та ОСОБА_6 протягом тривалого часу, зокрема з 2012 року і до листопада 2016 року, оскільки як визнали сторони і підтвердила свідок ОСОБА_14 з листопада 2016 року позивачка перешкоджає відповідачу у спілкуванні з дітьми. При цьому відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, поважності причин невиконання обов'язків не навів, маючи при цьому реальну можливість спілкуватися з дітьми, які проживають за відомою йому адресою, брати участь у їх вихованні та утриманні. Однак, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, з урахуванням характеру винної поведінки ОСОБА_2, його бажання виправити винну поведінку, вчинення ним дій - звернення до органу опіки та піклування із заявою про визначення способу участі у вихованні дітей та спілкування з ними, які свідчать про спрямованість на відновлення спілкування з дітьми, наявність почуттів любові до дітей, а також враховуючи вищі інтереси двох малолітніх дітей, які потребують батьківської уваги та виховання, заходи впливу до відповідача не вживалися, тому суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, попередивши ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виховання малолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 і поклавши на орган опіки та піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради контроль за виконанням ОСОБА_2 батьківських обов?язків по відношенню до ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4

На підставі ст. ст.164, 165 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 89, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю органу опіки та піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради про позбавлення батьківських прав відносно двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 відмовити.

Попередити ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виховання неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 та ОСОБА_6, поклавши контроль за виконанням ним батьківських обов?язків на орган опіки та піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: (підпис) Б.М.Гедз

З оригіналом згідно.

Суддя: Б.М.Гедз