09.02.2018 Єдиний унікальний номер 204/6610/17
Провадження № 2/205/822/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 лютого 2018 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Приходченко О.С.

при секретарі Король Т.А.

розглянувши у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, шляхом зняття з реєстраційного обліку, -

ВСТАНОВИВ:

9 січня 2018 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, шляхом зняття з реєстраційного обліку.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 січня 2018 року цивільну справу було прийнято до провадження суду і вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Позивач в своєму позові посилалася на те, що на підставі договору купівлі-продажу від 29 вересня 2007 року їй належить квартира № 117 в будинку № 70 на вул. Криворізькій у м. Дніпрі, право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за реєстраційним номером 01 3 квітня 2015 року. Однак відповідач, який є колишнім власником квартири, до теперішнього часу зареєстрований за її адресою. Позивач у своїх позовних вимогах просила суд усунути їй перешкоди в користуванні належною їй квартирою № 117 в будинку № 70 на вул. Криворізькій у м. Дніпрі, визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, шляхом зняття його з реєстраційного обліку.

Відповідачу ОСОБА_2 у встановленому законом порядку було направлено копію ухвали про прийняття цивільної справи до провадження суду з копією позовної заяви та копіями доданих до неї матеріалів. У встановлений строк відповідачем відзив на позовну заяву подано не було, зустрічний позов не заявлено, будь-які інші документи до суду не направлено.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 29 вересня 2007 року ОСОБА_2 продав, а ОСОБА_3 купила квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 8-9).

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру власності на нерухоме майно квартира № 117 в будинку № 70 на вул. Криворізькій в м. Дніпрі належить ОСОБА_1, про що свідчить реєстраційний номер 01 від 3 квітня 2015 року (а.с. 12).

Відповідно до довідки № 210 від 7 вересня 2017 року відповідач ОСОБА_2 в належній позивачу квартирі не проживає, але до теперішнього часу зареєстрований за її адресою (а.с. 10).

На підставі ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Ч. 1 ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності.

Згідно з ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Статтею 387 ЦК України передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

На підставі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду у разі 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.

Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, повязані із зняттям з реєстрації місця проживання, з якого вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких повязані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Враховуючи, що на теперішній час квартира № 117 в будинку № 70 на вул. Криворізькій у м. Дніпрі належить позивачу, відповідач є колишнім власником цієї квартири, позивач як власник спірної квартири не порушує прав фізичних та юридичних осіб, за захистом своїх прав звернулася до суду, відзив на позовну заяву відповідачем подано не було, зустрічних позовних вимог також, крім того, відповідач без достатніх підстав до нині зареєстрований за адресою квартири, в ній не проживає, суд вважає, що позовні вимоги про усунення перешкод в користуванні, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, шляхом зняття з реєстраційного обліку знайшли своє підтвердження, а тому можливо усунути для позивача перешкоди в користуванні квартирою № 117 в будинку № 70 на вул. Криворізькій в м. Дніпрі, визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, шляхом зняття його з реєстраційного обліку.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 316, ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 321, ч. ч. 1, 2 ст. 386, ст. ст. 387, 391 ЦК України, ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. ст. 263, 264, ч.ч. 1-5 ст. 265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Усунути ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1) перешкоди в користуванні квартирою № 117 в будинку № 70 на вул. Криворізькій в м. Дніпрі з боку ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2).

Визнати ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1, шляхом зняття з реєстраційного обліку.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складання.

Суддя О.С. Приходченко