Справа № 276/885/17
Провадження по справі №2/276/48/18
13 листопада 2018 року смт. Хорошів
Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді Мельника М.Л.
секретаря Процюк О.В.
за участю представника позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Володарсько-Волинського районного суду цивільну справу за позовом
визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,
Позивач звернулась в суд з даним позовом обґрунтування якого виклала у своєму позові та просить суд визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою № 62 по вул. Садова, 20 в смт. Іршанськ Хорошівського району Житомирської області .
Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що ОСОБА_2 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1. ОСОБА_3 є її внуком, він одружений та проживає в м. Києві з дружиною в 4-х кімнатній квартирі , участі в оплаті комунальних послуг відповідач не приймає, особистих речей в даній квартирі не має.
Відповідач повідомлявся через засоби зв»язку за місцем реєстрації про час та місце розгляду справи , однак в судове засідання не прибув , причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав, рекомендований лист повернуто за закінченням терміну зберігання.
Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Свідок ОСОБА_4 показала, що вона працює медичною сестрою та протягом 2016-2017 років постійно відвідувала квартиру АДРЕСА_2, де лікувала ОСОБА_2 Перебуваючи в квартирі жодного разу не бачила ОСОБА_3. Зі слів власника квартири вона прописала свого внука , однак він там не проживає.
Заслухавши представника позивача , допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню за слідуючих підстав.
Відповідно до ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об'єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону.
Відповідно до ст. 319 ч.1, ч.2, ч.3 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї.
Аналогічні положення містяться і у ч. 1 ст. 405 ЦК України.
До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать: дружина власника, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з власником і ведуть з ним спільне господарство.
Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.
Проте відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік. Наведена норма регулює правовідносини між власником житла та членом його сім»ї з приводу користування цим житлом. При вирішенні питання про втрату членом сім»ї власника житла права на користування жилим приміщенням з»ясуванню підлягає як строк його відсутності, так і поважність причин такої відсутності.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 є власником частини квартири № 62 в смт. Іршанськ по вул. Садова,20 Хорошівського району Житомирської області. В даній квартирі зареєстрований ОСОБА_3, який є внуком останньої та починаючи з 2007 року в даній квартирі не проживає , його особисті речі за місцем реєстрації відсутні, що підтверджується поясненням представника позивача, показами свідка ОСОБА_4, актом обстеження матеріально-побутових умов проживання № 330/02-41 від 29.10.2018 року.
За змістом ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Відповідно до ст. 81 ч.1 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Представник позивача в судовому засіданні надала докази та довела, що відповідач без поважних причин відсутній за місцем його реєстрації АДРЕСА_3 більше одного року .
За таких обставин суд з урахуванням диспозитивності та змагальності сторін приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі.
Згідно ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати у виді судового збору в розмірі 640 грн.
Керуючись ст.ст. 263-265, 280-283 ЦПК України, ст. 41 Конституції України,ст. ст. 319, 405 ч.2 ЦК України, ст. 156 ЖК України, суд
Позов ОСОБА_2 задовольнити.
Визнати ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 таким , що втратив право користування квартирою № 62 по вул. Садова, 20 в смт. Іршанськ Хорошівського району Житомирської області .
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 640 грн. судових витрат.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Житомирського апеляційного суду.
Головуючий /підпис/
Суддя: Мельник М.Л.