П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2018 року №569/13674/16-ц м. Рівне

Апеляційний суд Рівненської області в складі:

головуючої судді - Шеремет А.М.,

суддів: Ковальчук Н.М., Хилевича С.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 06 листопада 2017 року (суддя - Смолій Л.Д.) у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя,-

в с т а н о в и л а :

25 жовтня 2016 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_1 про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 06 листопада 2017 року позов задоволено частково.

Стянуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля марки Форд Сієра, 1990 р.в. д.н.з. НОМЕР_1 в сумі - 22 760 грн.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Стянуто з ОСОБА_1 640 грн. судового збору в дохід держави.

Стянуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1100 грн. понесених витрат за проведення експертизи.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій доводить про незаконність та необґрунтованість вказаного рішення суду через порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що транспортний засіб Ford Siera, д.н. НОМЕР_1, 1990 року був придбаний нею під час перебування у шлюбі, проте за особисті кошти які вона отримала до укладення шлюбу з позивачем від продажу однокімнатної квартири.

Просить рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 06 листопада 2017 року в частині задоволення позовних вимог скасувати та відмовити в задоволенні позову.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення в оскаржуваній частині залишити без змін.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 компенсації 1/2 вартості частини спірного автомобіля.

Колегія суддів Апеляційного суду Рівненської області погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке та відмови в решті позовних вимог.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 06 липня 2009 року перебували в зареєстрованому шлюбі.

Рішенням Рівненського міського суду від 20 грудня 2016 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано. Рішення суду набрало законної сили 03 січня 2017 року.

Відповідно до відповіді наданої Територіальним сервісним центром 5641 РЦС МВС в Рівненській області з 18 липня 2013 року за ОСОБА_1 був зареєстрований транспортний засіб Ford Siera, д.н. НОМЕР_1, 1990 року.

Частиною 3 ст. 368 ЦК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Пленум Верховного Суду України у п.23 постанови №11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" роз'яснив, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу відповідно до ч.2,3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені із цивільного обороту), незалежно від того на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив, що транспортний засіб Ford Siera, д.н. НОМЕР_1, 1990 року випуску придбаний в період шлюбу та є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

05 травня 2016 року здійснено перереєстрацію транспортного засобу за ОСОБА_3, що підтверджується договором купівлі-продажу № 00709/055691/2016 від 05 травня 2016 та заявою № 90941101 від 05 травня 2016 року (а.с.72-76).

Відповідно до роз'яснень, що викладені в п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.07 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховуються при поділі (п.30 постанови Пленуму).

Матеріали справи не містять доказів того, що відчуження автомобіля проводилося зі згодою позивача, а тому право останнього підлягає захисту шляхом стягнення на його користь грошової компенсації за частину спірного рухомого майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з п. 27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

В даному випадку відповідачем не доведено належними та допустимими доказами, що спірний автомобіль був придбаний за власні кошти.

Відповідно до п.22 постанови Пленуму поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст.372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Відповідно до висновку № 46 судової автотоварознавчої експертизи від 12 вересня 2017 року проведеної судовим експертом Картавовим Ю.О. середня ринкова ціна автомобіля Ford Siera, 1990 року випуску станом на день проведення експертизи з використанням даних наявних у матеріалах справи становить 45520 грн.

Врахувавши вищенаведене, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про стягнення компенсації у вигляді 1/2 частини вартості спірного автомобіля в сумі - 22 760 грн.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності оскаржуваного рішення, оскільки ці доводи зводяться до посилання на ті ж самі обставини та наведення відповідного обґрунтування про безпідставність заявлених вимог, які надавались відповідачем у запереченнях на заявлений позов, яким суд першої інстанції надав належну оцінку в оскаржуваному рішенні і колегія суддів повністю погоджується із цією оцінкою та прийнятим рішенням у даній цивільній справі.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене без порушень норм матеріального та процесуального права, судом в повній мірі з'ясовано обставини, що мають значення для справи, апеляційна скарга не спростовує правильності висновків суду, а тому відсутні підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст. 274, 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, колегія суддів -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 06 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з моменту проголошення постанови.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складено 07 лютого 2018 року

Головуюча

Судді :