Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
ЄУН 334/3359/17Головуючий у 1-й інстанції Дубина Л.А.
Пр. № 22-ц/778/560/18Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2018 року м. Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Гончар М.С.

суддів Кочеткової І.В., Маловічко С.В.

за участі секретаря Ващенко З.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13 червня 2017 року у справі за поданням старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Косінова Ігоря Вікторовича про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, заінтересовані особи ПАТ «Альфа-Банк»

ВСТАНОВИВ:

У травні 2017 року старший державний виконавець ВПВР УДВС ГТУЮ у Запорізькій області Косінов І.В. звернувся до суду із вищезазначеним поданням, в якому просив тимчасово обмежити боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов`язань.

В обґрунтування свого подання державний виконавець зазначав, що на виконанні у ВПВР УДВС ГТУЮ у Запорізькій області перебуває виконавче провадження ВП № 51941952 по виконанню виконавчого листа №2515/6602/2012, виданого 10.09.2013 року Новозаводським районним судом м. Чернігова про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором на загальну суму 5071337,48 грн.

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області № 51941952 від 17.08.2016 року в порядку ст.ст. 17, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження» відкрито виконавче провадження з примусового виконання вищезазначеного виконавчого документу, від виконання якого боржник ухиляється.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13 червня 2017 року (а.с. 48) вищезазначене подання старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень УДВС Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Косінова І.В. задоволено.

Тимчасово обмежено ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, місце реєстрації: АДРЕСА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу до виконання ним своїх обов'язків з виконання виконавчого листа № 2515/6602/2012 від 10.03.2013р., виданого Новозаводським районним судом м. Чернігова про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа-Банк»» заборгованості за кредитним договором на загальну суму 5071337,48 грн.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при її постановленні, боржник ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі (а.с. 80-81) просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні вищезазначеного подання.

З 15.12.2017 року набрала законної сили нова редакція ЦПК України.

В силу вимог п. 9 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 року № 2147-VІІ, якій набрав чинності з 15.12.2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою апеляційного суду від 05 лютого 2018 року апеляційне провадження за вищезазначеною скаргою відкрито (а.с. 91), справу призначено до апеляційного розгляду (а.с. 93).

ПАТ «Альфа-Банк» подало апеляційному суду відзив на вищезазначену апеляційну скаргу боржника (а.с. 99-110).

У судове засідання 15 березня 2018 року належним чином повідомлені апеляційним судом про час і місце розгляду цієї справи (а.с. 95-98, 112), у тому числі боржник ОСОБА_2 за допомогою інших засобів зв'язку (мобільного) (а.с. 112), що узгоджується із вимогами ст. ст. 128 ч. 13 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, всі особи, які беруть участь у справі, не з'явились, про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.

Навпаки, боржник ОСОБА_2 у своїй заяві (а.с. 113), поданій через канцелярію суду його представником за довіреністю (а.с. 114) ОСОБА_4, просив розглядати дану справу апеляційним судом без його участі.

В силу вимог ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.

В силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції має бути розглянута протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

При вищевикладених обставинах, апеляційний суд визнав неповажними причини неявки у дане судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, і на підставі ст. 372 ч. 2 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, ухвалив заяву боржника ОСОБА_2 задовольнити, розглядати дану справу апеляційним судом у даному судовому засіданні за відсутністю всіх осіб, які беруть участь у справі.

В силу вимог ст. 247 ч. 2 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, у разі неявки в судове засіданні всіх учасників справи…, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

В силу вимог ст. 258 ч. 1 п. 1 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, судовими рішеннями є ухвали.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи подання державного виконавця у цій справі, керувався ст. ст. 210, 377-1 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року включно, та виходив із обґрунтованості та доведеності останнього.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції, вважає його правильним, а ухвалу суду першої інстанції - такою, що постановлена з додержанням вимог закону, є правильною та законною.

При перевірці законності та обґрунтованості ухвали суду першої інстанції у цій справі апеляційний суд виходить із положень ЦПК України, в редакції, що була чинною до 14.12.2017 року, тобто чинною на час постановлення оскаржуємої ухвали судом першої інстанції у цій справі (13 червня 2017 року).

Так, суд першої інстанції при вирішенні вищезазначеного подання державного виконавця у цій справі правильно виходив із наступного.

Відповідно до п. 2 Указу Президента України «Про додаткові заходи щодо підвищення ефективності виконання рішень судів» від 24.03.2008 року № 261/08 стосовно врегулювання порядку виїзду за кордон осіб, які мають не виконані зобов'язання, покладенні на них рішенням судів, та на виконання спільного листа Міністерства юстиції України та адміністрації Державної прикордонної служби України від 27.05.2008 року № 25-32/463, № 25-5347, а також з метою роз'яснення окремих норм законодавства Міністерством юстиції України, та відповідно до Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзд в Україну громадян України» наявність в особи невиконаних зобов'язань, покладених на неї судовим рішенням, є підставою для обмеження її у праві виїзду за межі України, при чому питання щодо такого обмеження вирішуються судом.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця.

Ст. 1 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» передбачено, що громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених цим законом, та в'їхати в Україну. З ч.2 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» вбачається, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, в разі, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням - до виконання цих зобов'язань.

Судом першої інстанції було правильно встановлено, що наявність у боржника ОСОБА_2 невиконаних зобов'язань відповідно до виконавчого листа 2515/6602/2012 від 10.09.2013р., виданого Новозаводським районним судом м. Чернігова, про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа-Банк»» заборгованості за кредитним договором на загальну суму 5071337,48 грн. (копія а.с.4-5)

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області №51941952 від 17.08.2016 року в порядку ст.ст. 17, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження» відкрито виконавче провадження з примусового виконання вищезазначеного виконавчого документу (копія а.с. 8-9).

20.07.2017 р., при попередньому надходженні виконавчого документу до виконання, державним виконавцем накладено арешт на все майно боржника.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно (копія а.с. 11-14) - за боржником зареєстровано право власності на нежитлове приміщення розташоване за адресою: АДРЕСА_2, яке перебуває в іпотеці ОСОБА_5, а також. інв. № 1, № 1009 за тією ж адресою.

Згідно із інформацією з Держгеокадастру (копія а.с. 18-22, 28-30) на території Приазовського, Токмацького, Вільнянського, Василівського, Якимівського, Бердянського, Мелітопольського районів за боржником не зареєстровано право власності на земельні ділянки.

За змістом довідки державної інспекції сільського господарства (копія а.с. 27)за боржником не зареєстровано права власності на сільськогосподарську техніку.

Відповідно до довідки АІС «Автомобіль»(копія а.с. 15-16) за боржником зареєстровано право власності на транспортні засоби.

Згідно із довідкою Адресно-довідкового бюро (а.с. 23) боржник зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1.

За змістом інформації Укртрансбезпека (копія а.с. 26) за боржником не зареєстровано суден.

Відповідно до ГУ Держпраці у Запорізькій області (копія а.с. 17) за боржником не зареєстровано технологічних транспортних засобів.

Боржником рішення суду у визначений державним виконавцем строк добровільно не виконано, станом на 17.05.2017 року заборгованість боржником не сплачена, від виконання своїх обов`язків згідно виконавчого документу по сплаті суми боргу боржник ухиляється. Крім того, до Державного бюджету України не стягується виконавчий збір, загальна сума якого становить 507133,48 грн.

Станом на дату вищезазначеного подання державного виконавця (17.05.2017 року) боржник ОСОБА_2 до відділу не з'являється, законні вимоги державного виконавця ігнорує, від виконання рішення суду ухиляється.

Відповідно до матеріалів виконавчого провадження, боржником рішення третейського суду не виконується, самостійно не сплачено жодної частки заборгованості перед стягувачем, що призвело до вжиття відносно нього вищевказаних заходів примусового виконання.

При вищевикладених обставинах, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що є підстави для задоволення подання, так як судом встановлена наявність значної суми заборгованості у ОСОБА_2, боржник обізнаний про наявність виконавчого провадження у виконавчій службі, ним не вчиняються дії по погашенню заборгованості, до державного виконавця не з'являться, на вимоги державного виконавця (копія а.с. 24-25) не реагує.

Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні.

Вказані дії та бездіяльність боржника ОСОБА_2 свідчать про свідоме ухилення від виконання свого обов'язку щодо виконання рішення суду.

Доводи апеляційної скарги боржника ОСОБА_2 не спростовують фактичних обставин цієї справи, встановлених судом першої інстанції на час постановлення оскаржуємої ухвали у цій справі, є безпідставними, не ґрунтуються на процесуальному законі (чинному на час постановлення оскаржуємої ухвали судом першої інстанції) та належних, допустимих доказах, наявних у матеріалах цієї справи, а ґрунтуються на припущеннях, що суперечить вимогам ЦПК України.

Суд першої інстанції не повинний був повідомляти боржника ОСОБА_2 про час і місце розгляду вищезазначеного подання державного виконавця у цій справі.

Оскільки, в силу вимог ст. 377-1 ч. 2 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року, таке подання державного виконавця розглядається судом без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб.

Державний виконавець до свого вищезазначеного подання у цій справі не зобов'язаний був надавати докази того, що боржник ОСОБА_2 бажає виїхати за кордон, хоча останній взагалі визнає цей факт у своїй апеляційній скарзі у цій справі (а.с. 80-81), а державний виконавець зобов'язаний був лише довести, що боржник ОСОБА_2 ухиляється від виконання вищезазначеного рішення третейського суду, виконавчий лист №2515/6602/2012 від 10.09.2013р., виданий Новозаводським районним судом м. Чернігова про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором на загальну суму 5071337,48 грн. у ВП № 51941952 від 17.08.2016 року.

Державним виконавцем у суді першої інстанції було доведено належними, допустимими докази, що державний виконавець вжив всі можливі та необхідні заходи для примусового виконання вищезазначеного рішення третейського суду, а саме: зробив відповідні запити в усі можливі установи щодо усіх можливих доходів та майна боржника ОСОБА_2, наклав арешт на наявне в натурі у боржника ОСОБА_2 майно - нерухоме майно - нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_2.

Однак, встановлено, що нежитлове приміщення адміністративно-побутова будівля літ. А-2, майстерня літ. В, склад літ. Б, вбиральня літ. Г, прибудова літ. Ф1, прибудова літ. Х1, об'єкт житлової нерухомості: Ні за адресою: АДРЕСА_2 реалізувати неможливо, оскільки воно перебуває в іпотеці у ОСОБА_5; а будсклад інв. № 1 (літ. Х) загальною площею 1016,2 кв. м, будівлі складу - майстерні інв. № 1009 (літ. Т) загальною площею 404,1 кв. м, вже реалізовані в межах іншого виконавчого провадження (копія акта державного виконавця від 07.04.2015 року а.с.88-89, надана боржником апеляційному суду може бути прийнятий апеляційним судом до уваги як доказ, передбачений ст. 367ч. 3 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, на виконання вимог ст. 12 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, з метою повного та всебічного апеляційного перегляду законності та обґрунтованості ухвали суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги боржника).

Також наявні за інформацією ДАІ у боржника ОСОБА_2 транспортні засобі в натурі відсутні, зі слів останнього «близько десяти років як вони були продані (по довіреностях) і про їх долю йому невідомо», що також визнає у своїй апеляційній скарзі у цій справі й сам ОСОБА_2 (а.с.81).

Боржник ОСОБА_2 та представник останнього не надали апеляційному суду будь-яких належних, допустимих доказів у спростування фактичних обставин цієї справи, правильно встановлених судом першої інстанції, та на підтвердження будь-яких сплат заборгованості на загальну суму 5071337,48 грн. у ВП № 51941952 від 17.08.2016 року ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа-Банк».

Хоча, апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості ухвали суду першої інстанції у цій справі в межах апеляційної скарги ОСОБА_2

Так, в силу вимог ст. 367 ч.3 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Доказами, передбаченими ст. 367 ч. 3 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, які можуть бути прийняті апеляційним судом до уваги у цій справі на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, є надані ОСОБА_2 апеляційному суду до його додаткових пояснень до апеляційної скарги у цій справі:

-копія ухвали Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 20 січня 2017 року у справі ЄУН 334/7300/15-ц (а.с. 85-86), за змістом якої у задоволенні подання старшого державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України було відмовлено,

-копія виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Войтовського В.С. від 22 червня 2011 року, який набрав чинності 22.06.2012 року (копія а.с. 87) та за яким задоволено вимоги ПАТ «Альфа-Банк» у загальному розмірі 4617155,45 грн.,

-акт державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки від 07.04.2015 року: будскладу інв. № 1 (літ. Х) загальною площею 1016,2 кв. м, будівлі складу - майстерні інв. № 1009 (літ. Т) загальною площею 404,1 кв. м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2;

-витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на це майно за ПАТ «АЛЬФА-БАНК» (копія а.с. 89).

Однак, останніми не спростовуються правильно встановлені у цій справі судом першої інстанції фактичні обставини цієї справи та правильні висновки суду першої інстанції у цій справі.

Оскільки, вищезазначений виконавчий напис нотаріуса Київського міського нотаріального округу Войтовського В.С. від 22 червня 2011 року (а.с. 87) та виконавчий лист Новозаводського районного суду м. Чернігова від 10.09.2013 року (а.с. 4-5), про примусове виконання саме якого йдеться у цій справі, є різними виконавчими документами, які підлягають виконанню кожний окремо один від другого.

Боржником ОСОБА_2 суду не надані у цій справі та у матеріалах цієї справи відсутні належні, допустимі докази того, виконавчий лист Новозаводського районного суду м. Чернігова від 10.09.2013 року (а.с. 4-5), про примусове виконання саме якого йдеться у цій справі, був в будь-який спосіб визнаний таким, що не підлягає виконанню повністю або частково з будь-яких підстав, у тому числі у зв'язку із реалізацією будь-якого предмета іпотеки на виконання будь-якого виконавчого документу.

Державний виконавець у цій справі звернувся із поданням у виконавчому провадженні № 51941952, яке відкрито від 17.08.2016 року (копія постанови про відкриття виконавчого провадження а.с. 8).

Матеріали цієї справи не містять даних про те, що це ВП № 51941952 від 17.08.2016 року є складовою будь-якого зведеного виконавчого провадження, у тому числі № 42940567, в якому Ленінський районний суд м. Запоріжжя своєю ухвалою від 20 січня 2017 року (справа ЄУН 334/7300/15-ц, копія а.с. 85-86), раніше відмовляв у задоволенні подання старшого державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України.

Оскільки, в ухвалі Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 20 січня 2017 року (справа ЄУН 334/7300/15-ц, копія а.с. 85-86) зазначено ВП №40276903 з примусового виконання виконавчого листа № 2515/6602/2012, виданого Новозаводським районним судом м. Чернігова 10.09.2013 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості та судових витрат є складовою зведеного виконавчого провадження № 42940567.

Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у…цивільній… справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені (ст. 82 ч. 4 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року).

Крім того, встановлено, що даний виконавчий лист № 2515/6602/2012, виданий Новозаводським районним судом м. Чернігова 10.09.2013 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості та судових витрат постановою від 16.10.2015 року був повернутий ПАТ «Альфа-Банк», як стягувачеві, у зв'язку із відсутністю у боржника майна, на яке можливо звернути стягнення (а.с.6).

Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні.

Обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України при вищевикладених встановлених судом фактичних обставинах у цій справі не порушує прав ОСОБА_2, передбачених ст. 33 Конституції України, ст. 313 ЦК України, ст. 2 Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки воно здійснено у встановленому законом порядку.

Можливість боржника ОСОБА_2 «поїхати в іншу країну», у тому числі з метою «отримати певні грошові кошти за ту чи іншу роботу та таким чином виконати кредитне зобов'язання» (про що ОСОБА_2 зазначає у своїй апеляційній скарзі у цій справі а.с. 81) не може бути підставою для скасування апеляційним судом правильної по суті ухвали суду першої інстанції у цій справі за результатами розгляду апеляційної скарги боржника ОСОБА_2 та залежить у подальшому від самого ОСОБА_2 та виконання останнім своїх зобов'язань за вищезазначеним виконавчим документом у виконавчому провадженні у цій справі.

Описки в оскаржуємій ухвалі суду першої інстанції у цій справі (зокрема щодо дати видачі виконавчого листа тощо) не можуть бути підставою для скасування останньої апеляційним судом, а можуть бути виправлені у подальшому судом першої інстанції за власною ініціативою чи за заявою осіб, які беруть участь у справі, в порядку, передбаченому ст. 269 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2, як особи, яка подала апеляційну скаргу у цій справі, не ґрунтуються на законі та належних, допустимих доказах, наявних у матеріалах цієї справи, ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, постановлена з додержанням вимог ЦПК України.

За таких обставин, судова колегія не вбачає передбачених законом підстав для скасування ухвали суду першої інстанції у цій справі або ж її зміни.

Крім того, в силу вимог ст. 141 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, у разі відмови ОСОБА_2 у задоволенні його вищезазначеної апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції у повному обсязі у цій справі, останній не має права на компенсацію за рахунок ПАТ «Альфа- Банк» будь-яких судових витрат, пов'язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом, у тому числі у вигляді судового збору (а.с. 57), сплаченого ним при подачі вищезазначеної скарги до апеляційного суду.

Керуючись ст. ст. 377-1 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року включно, ст.ст. 12, 141, 367-368, 371-372, 374-375, 381-384, п. 9 Перехідних положень ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13 червня 2017 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови у цій справі апеляційним судом складено 20 березня 2018 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Кочеткова І.В.Маловічко С.В.