Справа №484/3881/17 22.03.2018
Провадження №22-ц/784/448/18
Доповідач апеляційної інстанції-Данилова О.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2018 року м. Миколаїв

справа № 484/3881/17-ц

Апеляційний суд Миколаївської області в складі колегії суддів:

головуючого Данилової О.О.,

суддів: Коломієць В.В., Шаманської Н.О.,

із секретарем Лептугою С.С.,

переглянувши в апеляційному порядку цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до

фермерського господарства «Лозінське поле»

(третя особа приватне сільськогосподарське товариство ім. Шевченка)

про визнання договору оренди землі недійсним

за апеляційною скаргою

фермерського господарства «Лозінське поле»

на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області ухвалене 22 грудня 2017 року суддею Шикерею І.А. в приміщенні цього ж суду (дата складання повного тексту судового рішення не зазначена),

У С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2017 року ОСОБА_1, діючи через свого представника, звернувся з позовом до ФГ «Лозінське поле» про визнання договору оренди землі недійсним.

Позивач зазначав, що є власником земельних ділянок загальною площею 5, 9171 га, (4,96 га, 0,77 га та 0,1871 га), які за договором оренди перебували у користування ПСП ім. Шевченка до 11 грудня 2017 року. Під час дії договору оренди він дізнався про те, що 26 вересня 2017 року ОСОБА_2, діючи на підставі довіреності від 20 лютого 2004 року, уклав від його імені договір оренди земельної ділянки площею 4, 96 га з ФГ «Лозінське поле» строком на 49 років, з початком строку дії договору з 12 грудня 2017 року. Проте довіреність на імя ОСОБА_2 він скасував 12 липня 2017 року, звернувшись з відповідною заявою до нотаріуса.

Посилаючись на відсутність у ОСОБА_2 станом на вересень 2017 року повноважень на укладення угод від його імені та порушення його, позивача, прав власника, ОСОБА_1 просив визнати недійсним договір оренди, укладений 26 вересня 2017 року від його імені з ФГ "Лозінське Поле".

До участі в справі як третю особу залучено ПСП ім. Шевченка.

Представники ФГ «Лозінське поле» позов не визнали, посилаючись на те, що при укладанні договору оренди сторони не знали про відкликання довіреності ОСОБА_2, а тому вважають договір оренди укладеним відповідно до вимог чинного законодавства.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 грудня 2017 року позов задоволено, визнано недійсним договір оренди земельної ділянки, укладений 26 вересня 2017 року від імені ОСОБА_1 з ФГ «Лозінське поле», який зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 22587243 від 26 вересня 2017 року. З ФГ «Лозінське поле» стягнуто 640 грн. судових витрат.

В апеляційній скарзі представник ФГ «Лозінське поле» просив рішення скасувати та відмовити в задоволенні позову. Апелянт посилався на те, що суд не встановив всіх істотних обставин справи, в тому числі факт своєчасного повідомленні представника ОСОБА_2 про скасування довіреності, не допитав його як свідка, а тому дійшов передчасного висновку про недійсність правочину.

На час розгляду справи апеляційним судом відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

В судове засідання апеляційного суду позивач ОСОБА_1 та його представники не зявились. Про час та місце судового засідання повідомлені належним чином (а.с. 91,94,96).

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, допитавши свідка ОСОБА_2 та перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1- 3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу.

За загальними вимогами, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Обсяг цивільної право- та дієздатності представника визначається, зокрема, виданою на його імя довіреністю.

Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства (стаття 237 ЦК).

Представництво, яке грунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю (стаття 244 ЦК).

За статтею 249 ЦК особа, яка видала довіреність, за винятком безвідкличної довіреності, може в будь-який час скасувати довіреність або передоручення. Особа, яка видала довіреність і згодом скасувала її, повинна негайно повідомити про це представника, а також відомих їй третіх осіб, для представництва перед якими була видана довіреність.

Права та обов'язки щодо третіх осіб, що виникли внаслідок вчинення правочину представником до того, як він довідався або міг довідатися про скасування довіреності, зберігають чинність для особи, яка видала довіреність, та її правонаступників. Це правило не застосовується, якщо третя особа знала або могла знати, що дія довіреності припинилася.

Відповідно до статті 239 ЦК правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє.

На підставі викладеного можна дійти висновку, що правочин, вчинений представником однієї сторони з іншою стороною, складається з двох окремих, але нерозривно повязаних правочинів: договору представництва та основного договору, вчиненого представником.

Оскільки правочин, вчинений представником сторони угоди, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, учасниками правовідносин щодо дійсності укладеного представником правочину, є як його сторони, так і представник сторони.

Звертаючись до суду за захистом порушених прав власника земельної ділянки, ОСОБА_1 посилався на те, що договір оренди від 26 вересня 2017 року з ФГ «Лозінське поле» від його імені уклав ОСОБА_2, який на той час не мав повноважень представника у звязку з припиненням дії довіреності від 20 лютого 2004 року.

Отже предметом спору позивач зазначив недійсність правочину, вчиненого представником після припинення представництва.

Учасниками такого спору є сторони основного правочину ОСОБА_1 та ФГ «Лозінське поле», а також представник ОСОБА_2, який уклав цей договір від імені орендодавця.

Проте, суд першої інстанції не звернув належної уваги на предмет позову, не дав належної оцінки характеру спірних правовідносин та не вирішив питання про залучення до участі у справі належної сторони з дотриманням правил статті 51 ЦПК.

Розгляд спору щодо дійсності договору оренди, що впливає на права та обовязки ОСОБА_2, який його укладав, без залучення цієї особи до участі у справі як сторони, позбавило суд можливості зясувати суттєві обставини, зокрема, визначити, чи був він повідомлений про припинення довіреності, в якому порядку та коли. Від зясування цих обставин залежить висновок про дійсність угоди, вчиненої представником.

Поза увагою суду залишились і необхідність дослідження самого договору від 26 вересня 2017 року, якого матеріали справи не містять, а також нотаріальної справи за заявою ОСОБА_1 щодо припинення дії довіреності від 20 лютого 2004 року на імя ОСОБА_2

Таким чином, рішення суду першої інстанції не можна вважати законним та обґрунтованим, що є підставою для його скасування.

Відповідно до частини 6 статті 367 ЦПК апеляційний суд не розглядає позовні вимоги, які не були предметом розгляду в суді першої інстанції, а тому залучення до участі у справі особи, яка не була залучена в суді першої інстанції виходить за межі повноважень апеляційного суду.

Зазначені обставини є підставою для відмови в позові, заявленому не до всіх осіб, які є дійсними учасниками спірних правовідносин.

Згідно зі статтею 141 ЦПК відповідачу підлягають відшкодуванню судові витрати, понесені при подачу апеляційної скарги в межах сум, визначених пунктами 2 та 6 частини 1 статті 4 Закону «Про судовий збір», а саме 960 грн. (640 грн. (0,4 прожиткового мінімуму) х 150%).

Керуючись статтями 374, 376, 382 ЦПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу фермерського господарства «Лозінське поле» задовольнити частково.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 грудня 2017 року скасувати та постановити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь фермерського господарства «Лозінське поле» 960 грн. судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.О.Данилова

Судді: В.В.Коломієць

ОСОБА_3

---------------------------------

Повний текст постанови складено 23 березня 2018 року.