Справа № 723/1927/18
Провадження № 2/723/2431/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2018 року м.Сторожинець

Сторожинецький районний суд Чернiвецької областi в складі:

головуючого судді Дедик Н.П.,

за участю секретаря судового засідання Петреску Л.М.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника органу опіки та піклування в особі

Сторожинецької РДА ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Сторожинець цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: орган опіки та піклування в особі Сторожинецької РДА про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні та визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею, -

встановив:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду із вищезазначеним позовом до ОСОБА_4, де третьою особою зазначена Сторожинецька РДА як орган опіки та піклування, посилаючись на те, що він перебував з відповідачкою в шлюбі, який рішенням Сторожинецького районного суду від 18.01.2017 року розірвано. Від шлюбу народився син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 Зазначає, що відповідач безпричинно забороняє йому бачитись з дитиною, причиною вважає намір колишньої дружини вивести дитину на постійне місце проживання за кордон і щоб дитина забула його як батька. Вказує, що він любить дитину, хоче особисто спілкуватися з сином, однак відповідач не реагує на його прохання мирним шляхом вирішити дані питання, ігнорує обговорення навчання сина, виховання, оздоровлення та його відпочинку. Так триває біля двох місяців. Зазначив, що в провадженні суду перебуває справа за позовом відповідачки до нього про надання дозволу на виїзд дитини з України без згоди та супроводу батька терміном на 3 місяці. Просив зобовязати ОСОБА_4 усунути перешкоди в його спілкуванні з сином ОСОБА_6, визначити такі способи його участі у спілкуванні та вихованні дитини:

- кожну неділю та суботу місяця з 12 год. до 18 год. без обмеження місця прогулянок, з можливістю поїздки до родичів, в тому числі до бабусі й дідуся;

- кожен день народження сина, а саме кожного року 01 грудня кожного року до досягнення дитиною повноліття з 12 год. до 16 год.;

- після досягнення сином шкільного віку кожні шкільні канікули в літній та зимовий період не менше 7 діб для відпочинку та оздоровлення дитини на території України.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання повторно не зявилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином за зареєстрованим місцем проживання, причини неявки суду невідомі, відзиву на позов не подано.

Представник органу опіки та піклування Сторожинецької РДА - ОСОБА_2 в судовому засіданні пославшись на висновок органу опіки та піклування заперечувала проти задоволення позовних вимог.

У відповідності до ч.1 ст.280 ЦПК України проведено заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши представника позивача, представника органу опіки та піклування, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серій І-МИ №212893 ОСОБА_3 та ОСОБА_7 є батьками неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1

З копії рішення Сторожинецького райсуду від 18.01.2017 року по справі №723/3247/16-ц вбачається, що шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 розірвано та відновлено ОСОБА_7 дошлюбне прізвище «Фрунза».

З копії судового наказу від 27.03.2018 року, виданого Сторожинецьким районним судом по справі №723/677/18 вбачається, що з ОСОБА_3 стягнуто на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ? заробітку (доходу) боржника, щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до досягнення сином повноліття.

Відповідно до копії заяви, поданої ОСОБА_3 до Сторожинецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області 18.06.2018 року, вбачається, що він просив прийняти міри по розшуку сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки більше двоїх місяців мати дитини не дозволяє бачитися з сином, з мережі Інтернет йому стало відомо, що син з матір»ю знаходиться за кордоном, а він, як батько дитини, не надавав згоди та дозволу на виїзд дитини за кордон.

Відповідно до характеристики, виданої 30.04.2018 року №823 головою Красноїльської селищної ради ОСОБА_8, за час проживання без реєстрації в смт. Красноїльськ, Сторожинецького району, на ОСОБА_3І з боку сусідів та жителів смт. Красноїльськ скарг або заяв в селищну раду не надходило, компрометуючими його матеріалами, на даний час, виконком селищної ради не володіє.

Відповідно до характеристики, виданої 26.04.2018 року №1-1537 сільським головою Чудейської сільської ради на ОСОБА_3, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_2, він в селі не проживає більше року, за час проживання в селі скарг та заяв про його недостойну поведінку у виконком сільської ради не надходило, компрометуючими матеріалами на нього не володіють, до адмінвідповідальності не притягався.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Сторожинецької РДА №1398/01-38 від 01.08.2018 року, було вирішено вважати недоцільним на даний час встановлення порядку зустрічей ОСОБА_3 з його малолітнім сином ОСОБА_5 та взяття участі у його вихованні, оскільки ОСОБА_4 з малолітнім сином ОСОБА_5 виїхала за межі України.

Ухвалою суду від 18.10.2018 року було зобовязано орган опіки та піклування Сторожинецької РДА надати письмовий висновок щодо розвязання спору про способи участі ОСОБА_3 у вихованні сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та спілкуванні з дитиною.

Згідно з висновком органу опіки та піклування Сторожинецької РДА від 29.10.2018 року №1999/01-38 «Про доцільність встановлення порядку зустрічей ОСОБА_3 з малолітнім сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та взяття участі в їх вихованні» вважають на даний час недоцільним встановлення порядку зустрічей ОСОБА_3 з його малолітнім сином ОСОБА_5 та взяття участі у його вихованні, та рекомендують батькові зініціювати вирішення питання щодо встановлення місця проживання ОСОБА_4 з сином ОСОБА_5 Відповідно до висновку згідно відомостей з місця проживання та місця реєстрації ОСОБА_3 останній характеризується позитивно, компрометуючими матеріалами не володіють. Згідно довідок з місця проживання відповідача ОСОБА_4 та малолітнього ОСОБА_5 вони на території села відсутні, зі слів родичів вибули до Німеччини. Факт тривалої відсутності матері та дитини підтвердився, однак підтверджень перетину ними кордону та перебування в одній з країн Європи немає. Визначити спосіб участі батька у вихованні сина можливо лише вивчивши ситуацію в повній мірі, тобто заслухавши матір ОСОБА_4 і встановивши факт вчинення нею перешкод у спілкуванні та побаченнях батька з сином та взятті участі в його вихованні. Зі слів батька останній немає контактів з дитиною, підтверджуючих даних про перебування матері з дитиною за межами України, також останній не зміг пояснити про виконання рішення про встановлення йому порядку зустрічей з сином у разі задоволення його вимог. Тому батькові рекомендовано налагодити спілкування з матір»ю та дитиною через бабусю, з якою в нього доброзичливі стосунки. Також зазначено, що не встановлено думку матері дитини по вирішенню даного питання, а також фактів, які б впливали на всебічний розгляд та прийняття обґрунтованого рішення виключно в інтересах дитини (інформація про стан здоров»я дитини, причини зміни місця проживання, особиста прихильність дитини до батька), тому прийняте рішення може суперечити захисту прав дитини.

Згідно ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною пятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до ст..153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Згідно ч.ч.1,2,3 ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною пятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов»язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров»я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров»я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Згідно ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно ч.1 ст.9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до наведених правових норм судом встановлено, що сторони по справі після розірвання шлюбу проживають окремо, за їх взаємною згодою син ОСОБА_6 проживає разом з матір»ю, рішення органом опіки та піклування чи судом щодо визначення місця проживання дитини не виносилося. Таким чином, позивач, як батько дитини, що проживає окремо, зобов»язаний брати участь у вихованні сина і має право на особисте спілкування з ним.

Позивач, звертаючись до суду з даним позовом, вказує, що протягом двох місяців позбавлений можливості спілкуватися з сином, йому невідоме місце перебування дитини, в зв»язку з чим він звернувся із заявою до поліції про розшук. Ті обставини, що малолітній ОСОБА_5 та його матір відповідачка по справі, тривалий час відсутні за місцем проживання, підтверджується і висновком органу опіки і піклування. В ході судового розгляду судом не встановлено обставин, які б свідчили що спілкування позивача з сином перешкоджатиме нормальному розвитку дитини, негативно впливатиме на формування особистості малолітнього, оскільки позивач характеризується позитивно, шкідливих звичок у останнього не зафіксовано. Наведене, на думку суду, свідчить, що позивач позбавлений можливості особисто спілкуватися з дитиною та реалізувати обов»язок, пов»язаний з вихованням сина, і відбувається це внаслідок перешкоджання відповідачки у спілкуванні батька і сина. Тому право позивача на спілкування з малолітнім сином та участь у його вихованні підлягає захисту шляхом задоволення позовних вимог про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні дитини. При цьому суд вважає, що відсутність матері і дитини за місцем проживання не може бути перешкодою у вирішенні спору щодо участі у вихованні дитини, оскільки немає підтверджуючих даних, що відповідачка з дитиною виїхали за кордон, внаслідок чого спілкування позивача з сином є неможливим. Виходячи з наведеного, суд не погоджується з рішенням органу опіки і піклування від 29.10.2018 р. №1999/01-38 вважати недоцільним встановлення порядку зустрічей позивача з дитиною.

Разом з тим, суд вважає, що способи участі у спілкуванні та вихованні сина, які просить визначити позивач, зокрема кожної суботи та неділі, порушуватимуть права та інтереси дитини на проведення вихідних днів також і з матір»ю. Крім того, не підлягає встановленню спосіб участі позивача у вихованні дитини після досягнення ним шкільного віку, оскільки це є врегулювання відносин, які можуть виникнути в майбутньому, на даний час їх не існує, тому не може бути захищене право, якого не існує.

Враховуючи все вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково, зобов»язати відповідача усунути перешкоди у спілкуванні позивача з сином, визначити позивачу для спілкування та виховання сина з 12 год. до 18 год. кожну першу та третю неділю і кожну другу та четверту суботу, а також кожен день народження дитини з 12 год. до 16 год.

На підставі ст.ст.157,159 СК України, керуючись ст.ст.3,4,5,12,13,19, 23,76,81, 206, 263-265 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково.

Зобовязати ОСОБА_4 усунути перешкоди у спілкуванні ОСОБА_3 з сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Визначити наступні способи участі ОСОБА_3 у спілкуванні та вихованні дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1:

-кожну першу та третю неділю місяця з 12 год. до 18 год. без обмеження місця прогулянок;

-кожну другу та четверту суботу місяця з 12 год. до 18 год. без обмеження місця прогулянок;

-кожен день народження сина, а саме кожного року 01 грудня з 12 год. до 16 год.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 09 листопада 2018 року.

СУДДЯ: