КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2018 року

справа 755/6013/18

провадження № 22-ц/824/606/2018

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В, Рубан С.М.,

при секретарі: Юрчуку С.В.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «Приватбанк»

відповідач - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - Литвиненко Олени Леонідівни на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 06 червня 2018 року у складі судді Ластовки Н.Д. у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованності,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2018 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, у якому просило стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №б/н від 14.10.2008 року у розмірі 33 156,69 грн., судові витрати покласти на відповідача. У зв'язку з невиконанням відповідачем зобов'язань за кредитним договором, у відповідача станом на 12.02.2018 року виникла заборгованість за тілом кредиту - 7 360,52 грн., нарахованих відсотків за користування кредитом - 13 130,98 грн., нарахованої пені - 10 848,20 грн., по штрафу (фіксована частина) - 250,00 грн., штрафу (процентна складова) - 1 566,99 грн.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 06 червня 2018 року позов Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованності задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» 7 360,52 грн. заборгованості за кредитом, 368,03 грн. штрафу, 1 762,00 грн. на відшкодування витрат по сплаті судового збору, а всього 9 490,55 грн.

В решті позову відмовлено.

В поданій апеляційній скарзі представник позивача просить рішення суду скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по процентам за користування кредитом та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що підписуючи анкету заяву на отримання кредитних коштів, відповідач погодилася з Умовами та правилами надання банківських послуг, які передбачають право банку змінювати процентну ставку. Вказує, що між сторонами укладено договір приєднання, умови якого не передбачають обов'язку укладати окремий двохсторонній правочин у разі зміни розміру процентної ставки укладати окремий двохсторонній правочин.

Відповідач не ознайомилася на офіційному сайті банку з інформацією щодо збільшення процентної ставки за кредитним договором та не зверталася до позивача із заявою про розірвання цього договору.

В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася судом належним чином.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення пені не оскаржено, а тому рішення суду в цій частині у відповідності до ст.367 ЦПК України не переглядається.

Відмовляючи в задоволенні позову в частині стягнення заборгованості по відсоткам за користування кредитом, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не повідомлено відповідача про відповідні зміни відсоткової ставки по кредиту.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 14 жовтня 2008 року ОСОБА_4 складена та підписана анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку (а.с.8).

Відповідно до п. 2.1.1. Витягу з Умов та Правил надання банківських послуг, вказані умови використання кредитних карт ПАТ КБ Приватбанку, Пам'ятка клієнта/Довідка про умови кредитування, Тарифи на випуск і обслуговування кредитних карт (Тарифи), а також Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, встановлюють правила випуску, обслуговування і використання кредитних карт Банку. Дані Умови регулюють відносини між банком і клієнтом по випуску і обслуговуванню карт. Банк випускає клієнту картку на основі заяви, належним чином заповненої і підписаної клієнтом. Випуск картки і відкриття рахунку картки здійснюється у випадку прийняття банком позитивного рішення щодо можливості випуску клієнту картки. Клієнт зобов'язується виконувати правила випуску, обслуговування і використання карт банку і за наявності додаткових карт забезпечити виконання правил утримувачами додаткових карт.

Згідно п. 2.1.1.2 Витягу з Умов та Правил надання банківських послуг, для надання послуг банк видає клієнту картку, її вид визначений у Пам'ятці клієнта/Довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якої клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору являється дата отримання картки, вказана в заяві.

Виходячи зі змісту статті 1054 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (частина 1 статті 626 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (стаття 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

За приписом частини 2 статті 1050 ЦК України прострочення позичальником повернення чергової частини позики (кредиту) кореспондує праву позикодавця (кредитодавця) вимагати дострокового повернення частини позики (кредиту), що залишилася, та сплати процентів.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та три проценти річних за весь час прострочення.

Так, згідно розрахунку, наданого позивачем, станом на 12.02.2018 року у відповідача виникла заборгованість перед банком у розмірі 33 156,69 грн., з яких: 7 360,52 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 13 130,98 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 10 848,20 грн. - нарахована пеня; заборгованість по судовим штрафам - 1 816,99 грн.

За умовами п.п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг Приватбанку, банк наділений правом змінювати тарифи, а також інші умови обслуговування рахунків. При цьому банк, за виключенням випадків зміни розміру наданого кредиту ( кредитного ліміту), зобов`язний не менше ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, в тому числі у виписці по картрахунку згідно 1.1.3.1.9 цього договору. Якщо на протязі 7 днів банк не отримав повідомлення позичальника про незгоду зі змінами, то рахується, що клієнт приймає нові умови.

Як убачається з розрахунку заборгованості позивач здійснював нарахування відсотків за кредитним договором у різний період часу застосовуючи різну процентну ставку, тому числі і підвищену проценту ставку на прострочену заборгованість. Так, з 14.10.2008 року до 02.12.2012 року процентна ставка становила 22,8% а з 01.01.2013 року до 31.05.2014 року процентна ставка становила 30%, з 01.09.2014 року до 01.10.2014 року - 34,8 %, з 17.10.2014 року до 31.03.2015 року - 32,4 %, з 01.04.2015 року до 06.05.2015 року - 42 %, з 15.07.2015 до 12.02.2018 року 35%.

За правилами ч.ч. 2, 3 ст. 1056-1 Цивільного кодексу України, встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком, іншою фінансовою установою в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку, іншої фінансової установи змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною.

Позивачем до суду не надано доказів на підтверджень направлення боржнику повідомлення про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості по відсоткам за користування кредитом.

Крім того, позивач не лише повинен надати докази відправки повідомлення про зміну умов кредитного договору, а й довести факт його вручення адресатові, про що зазначено в правовій позиції, викладеній Верховним Судом України у справі № 6-82цс16 від 30 листопада 2016 року.

Оскільки, відсутні підстави для беззаперечного висновку про те, що відповідач надав згоду на зміну процентної ставки, тому позивач прийняв рішення про її зміну в односторонньому порядку.

Колегія суддів критично відноситься до доводів апеляційної скарги про те, що відповідач не ознайомилася на офіційному сайті банку з інформацією щодо збільшення процентної ставки за кредитним договором та не зверталася до позивача із заявою про розірвання цього договору, а тому позивачем при збільшенні розміру відсоткової ставки дотримано Умови та правила надання банківських послуг в Приватбанку, оскільки ознайомлення боржника із зазначеною інформацією не є належним повідомленням її про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом.

З огляду на те, що зміна базової (фіксованої) процентної ставки відбулася без згоди позичальника, ненадання позивачем розрахунку заборгованості по процентам за ставкою 2.5% на місяць та їх нарахування на фактичну заборгованість по тілу кредиту, який би відповідав Умовам та Правилам надання банківських послуг, є підставою для відмови у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача процентів за користування кредитом.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи, доведені.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність, а тому не можуть бути прийняті до уваги.

Положеннями ч.1 ст.375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку, що судом першої інстанції повно з'ясовані обставини справи, оцінені надані сторонами докази, правильно застосовані норми матеріального права та не допущено порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення спору по суті, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - Литвиненко Олени Леонідівни залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 06 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 12 листопада 2018 року.

Суддя-доповідач

Судді