Дата документу 05.11.2018
Справа № 320/2233/18
УХВАЛА

05 листопада 2018 року

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі судді Редько О.В.,

за участі секретаря Колеснікової Л.В.,

представника позивачів ОСОБА_1,

представника відповідачів ОСОБА_2В,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про стягнення грошових коштів подружжя,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про стягнення грошових коштів подружжя в розмірі 78 979 365,00 грн., сплачених за договором про взаємні зобовязання від 20.02.2017 року.

24.10.2018 року від позивача ОСОБА_3 надійшла заява про забезпечення позову. Заява мотивована тим, що позовні вимоги заявлені на значну суму 78 979 365,00 грн., крім того, в уточненому позові, яким збільшено позовні вимоги, ставиться вимога про розірвання договору про взаємні зобовязання від 20.02.2017 року, на підставі якої відповідачі в інтересах своєї сімї отримали від позивача грошові кошти у сумі 3 000 036 доларів США., а у подальшому відмовитись від виконання своїх зобовязань за договором. Розірвання даного договору є підставою для стягнення з відповідачів отриманих за цим договором грошових коштів.

З урахуванням обставин, викладених в уточненому позові, пояснень сторін представника позивачів та відповідачів, та з урахуванням документів, що маються у справі, вбачається наявність спору про право між позивачами та відповідачами.

Оскільки, у позові позивачі ОСОБА_3 вказували на те, що подружжя ОСОБА_6 отримало від них грошові кошти у сумі 3 036 000 доларів США, про що були надані до суду розписки, з яких слідувало про отримання грошових коштів ОСОБА_5

При цьому, в позові позивач зазначав, що 20 лютого 2017 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 був укладений договір про взаємні зобовязання, відповідно до п. 2 якого ОСОБА_5 зобовязався в строк до 15.03.2018 року за три мільйони доларів США продати за договором купівлі-продажу ОСОБА_3 свою частку у статутному капіталі ТОВ «БІОЛ», ідентифікцаійний номер 30086036, місцезнаходження: м. Мелітополь Запопрізька обл., вул. Мічуріна, 21 у розмірі 50%, розмір внеску в статутний фонд 1 653 700,00 грн.

На виконання умов даного договору та домовленостей:

13.03.2017 року ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_3 грошову суму у розмірі 192 500 доларів США відповідно до договору від 20.02.2017 року, про що власноручно написав розписку.

24.04.2017 року відповідач ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_3 грошову суму у розмірі 330 000 доларів США, про що власноручно написав розписку.

13.07.2017 року відповідач ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_3 грошову суму і розмірі 450 000 доларів США, про що також власноручно написав розписку.

04.09.2017 року відповідач ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_3 грошову суму у розмірі 500 000 доларів США, про що власноручно написав розписку.

14.10.2017 року відповідач ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_3 грошову суму у розмірі 1 564 000 доларів США, про що також склав власноручно розписку.

Таким чином, в загальному родина ОСОБА_3 сплатила на користь відповідачів у якості оплати вартості частки в статутному капіталі ТОВ «БІОЛ», належну ОСОБА_5, грошову суму у розмірі 3 036 500 доларів США.

Представник відповідачів ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_2, надаючи пояснення судові під час слухання справи по суті, заперечував факт отримання його довірителем ОСОБА_5 грошових коштів від ОСОБА_3 у вказаній вище сумі у якості оплати вартості частки у ТОВ «БІОЛ», як про те сторони домовлялись відповідно до умов Угоди про взаємні зобовязання від 20.02.2017 року.

При цьому представник відповідачів вказав суду, що дану угоду його довірителі підписували та підписи в угоді є підписами ОСОБА_6 та ОСОБА_5

Крім того, ОСОБА_5, як учасник Товариства неодноразово запрошувався на Загальні збори ТОВ «БІОЛ» (07.06.2018 року, 23.07.2018 року) з метою вирішення питання про відчуження частки у статутному капіталі ТОВ «БІОЛ». 07.06.2018 року ОСОБА_5 та його представник ОСОБА_7 не прибули на загальні збори, хоча володіли інформацієї про те, що вони мають відбутись. 23.07.2018 року на Загальні збори прибула представник відповідача ОСОБА_7 разом з двома представниками відповідача ОСОБА_5, де повідомила про те, що ОСОБА_5 не бажає укладати договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «БІОЛ» до тих пір, поки не отримає розрахунок по дивідендам за весь час роботи Товариства. Зазначені відомості були зафіксовані в протоколі № 1 від 23.07.2018 року, який підписаний представником ОСОБА_5 ОСОБА_7 та самим ОСОБА_3 Копія протоколу мається в матеріалах справи.

Таким чином, із вищевказаного слідує, що між сторонами по справі дійсно мається спір про право, а тому є підстави для вжиття заходів забезпечення позову у даній справі, оскільки сторона позивачів вказує на наявність факту здійснення повного розрахунку за угодою від 20.02.2017 року стосовно сплати вартості частки у статутному капіталі ТОВ «БІОЛ» у розмірі 50%, а інша сторона сторона відповідачів категорично заперечує проти цих обставин.

Крім того, зі змісту договору про взаємні зобовязання від 20.02.2017 року слідує, що всі договори за цією угодою оформлюються сторонами в нотаріальному порядку з дозволу подружжя (п. 4).

Згідно з п. 7 Договору грошові розрахунки за договором, враховуючи тривалий строк їх проведення, оформлюються розписками.

У прикінцевій частині даного Договору зазначається про те, що дружина відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_6, повністю розуміючи значення своїх дій, перебуваючи в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5, дає свою згоду на продаж належної їм на праві сумісної власності вищевказаної в договорі нерухомості та, земельних ділянок, а також частки в статутному капіталі ТОВ «БІОЛ» на умовах та за ціною, обраною чоловіком.

Так само, у прикінцевій частині даного Договору позивач зазначає, що повністю розуміючи значення своїх дій, перебуваючи у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3, дає свою згоду на продаж належної нам на праві сумісної власності частки у статутному капіталі ТОВ «ЮЗТК» та придбання вказаного у договорі нерухомого майна та земельних ділянок на умовах та за ціною, обраними на розсуд чоловіка.

Таким чином, саме подружжя ОСОБА_5 є учасниками спірних взаємовідносин відповідно до змісту Договору про взаємні зобовязання від 20.02.2017 року.

Саме подружжя ОСОБА_5 зазначені солідарними відповідачами у даному позові, оскільки договір укладався в інтересах сімї ОСОБА_5, про що мається підпис дружини ОСОБА_5 ОСОБА_6 у самому договорі.

Таким чином, у випадку задоволення уточненого позову судом, буде розірвано договір від 20.02.2017 року, та відповідно настануть правові наслідки стягнення з відповідачів ОСОБА_6 солідарно грошової суми у розмірі 78 979 465,00 грн., стягнення якої має бути забезпечене заходами забезпечення позову, зокрема, шляхом накладення арешту на майно відповідачів по справі.

Оскільки, існують значні ризики стосовно того, що відповідачі за час розгляду даної справи в Мелітопольському міськрайонному суді здійснять відчуження належного їм майна з метою уникнення від виплати грошових коштів, присуджених судом, є підстави для застосування заходів забезпечення позову.

У судовому засіданні представник позивачів ОСОБА_1 у судових дебатах заяву про забезпечення позову підтримала та просила задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідачів ОСОБА_2 у судових дебатах проти задоволення заяви про забезпечення позову заперечував, просив відмовити в її задоволенні.

Дослідивши матеріали заяви, суд вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню з урахуванням наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заява про забезпечення позову розглянута судом одночасно з ухваленням рішення у справі за позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про стягнення грошових коштів подружжя, який задоволенню не підлягає повністю, отже підстави для забезпечення позову відсутні.

Таким чином, враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову.

Керуючись статтями 149-153, 260 Цивільного процесуального кодексу України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про стягнення грошових коштів подружжя відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду через Мелітопольський міськрайонний суд протягом пятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи,якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складений 12 листопада 2018 року.

Суддя Мелітопольського

міськрайонного суду: ОСОБА_8