АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2018 року

м. Харків

Справа № 639/6956/17

Провадження № 22-ц/790/1057/18

Апеляційний суд Харківської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючий Овсяннікова А.І.,

суддів - Коваленко І.П., Сащенко І.С.,

при секретарі Чабан А.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі продажу, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі її представника ОСОБА_5 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 06 грудня 2017 року, постановлену суддею Барковою Н.В., -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі продажу.

24 листопада 2017 року ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_5 звернулася до суду з заявою про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони вчинення юридично значимих дій щодо спірного майна, а саме: житлового будинку та земельної ділянки, розташованих за адресою: м. Харків, вул. Мендєлєєва №21.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 06 грудня 2017 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 в особі її представника ОСОБА_5 про вжиття заходів забезпечення позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_5 просить ухвалу скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення її заяви.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що предметом позову фактично є права на спільне домоволодіння, а також земельну ділянку. Подальша передача цього майна, зміна власника та оформлення прав на спірне майно призведуть до ускладнення розгляду справи та унеможливить встановлення обєктивної істини по справі та ухвалення законного рішення.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, пояснення зявившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга задоволенню не підлягає.

Залишаючи заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову без задоволення, суд обґрунтовано виходив з того, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову у зазначений спосіб призведе до ускладнення розгляду справи та унеможливить встановлення обєктивної істини по справі. Накладення арешту на весь будинок та земельну ділянку не є співмірним заходом забезпечення позову та може призвести до порушенням прав третіх осіб.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

Забезпечення позову це вжиття комплексу заходів цивільного процесуального характеру, направлених на припинення дій, які можуть утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

Відповідно до положень ч.1 та ч.3 ст.151, ч.3 ст.152 ЦПК України (в редакції, яка діяла на час постановлення ухвали) суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

У заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 просила накласти арешт та заборонити вчинення юридично значимих дій щодо житлового будинку та земельної ділянки за адресою: м. Харків, вул. Мендєлєєва №21, посилаючись на те, що предметом позову є права на вказане нерухоме майно і подальша можлива його передача (зміна власника, оформлення прав на це майно) призведе до ускладнення розгляду справи, унеможливить встановлення обєктивної істини по справі та ухвалення законного рішення.

Як вбачається із змісту позовної заяви ОСОБА_1 ставляться вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу 1/2 частки вказаного житлового будинку.

Виділені матеріали справи містять докази лише про належність ОСОБА_1 1/2 частки житлового будинку. Накладення арешту на весь будинок та земельну ділянку, яка взагалі не є предметом розгляду, не є співмірним заходом забезпечення позову.

За таких обставин підстав для вжиття заходів забезпечення позову не вбачається.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, суттєвими не являються і не дають суду підстав для скасування ухвали, яка постановлена з дотриманням вимог закону.

Згідно положень ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі її представника ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 06 грудня 2017 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 06 березня 2018 року.

Головуючий Овсяннікова А.І.

Судді Коваленко І.П.

ОСОБА_6