Справа № 544/832/17
Номер рядка звіту 43
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2018 року м.Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого - судді Нагорної Н.В.,

за участю секретаря - Киричевської В.М.,

відповідача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2,

у відкритому судовому засіданні, в залі суду м.Пирятин, розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_4, ОСОБА_5, про усунення перешкод у користуванні власністю,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом, в обґрунтування якого вказала, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом їй належить 1/6 частина квартири АДРЕСА_1, що за життя належала спадкодавцю ОСОБА_6. 1/6 частка вказаної квартири належить ОСОБА_4, ? частки цієї квартири належить ОСОБА_5. Усім трьом співвласникам також в порядку спадкування після смерті ОСОБА_6 належить по 47/300 часток житлового будинку АДРЕСА_2. У 2009 році між спадкоємцями була досягнута домовленість про поділ спадкового майна в натурі, згідно якої право власності на цілу квартиру АДРЕСА_1, мало перейти до неї - позивачки. З метою отримання документів, необхідних для переоформлення права власності, 21.09.2009 представник ОСОБА_5 зробила замовлення в Лубенському М,БІ. Однак коли працівники МБТІ прийшли у квартиру, виявилось, що ключі до вхідних дверей не підійшли, а в квартирі проживає ОСОБА_1. Після цього ОСОБА_5 зверталась до ОСОБА_7 з вимогою про виселення, однак відповіді від неї не отримала. Зверталась ОСОБА_5 і до Пирятинського райсуду, однак позовна заява була повернута у зв'язку з несплатою державного мита. Вона - позивач є інвалідом І групи та проживає у непристосованих для життя інваліда умовах в с.Богданівка Прилуцького району Чернігівської області. Оскільки інші співвласники квартири АДРЕСА_1, за спільною домовленістю користуються належною їй часткою у праві власності на домоволодіння АДРЕСА_2, вона змушена захищати своє право власності в судовому порядку. Відповідач ОСОБА_1, проживаючи в квартирі АДРЕСА_1, створює їй перешкоди в користуванні нею, оскільки спільне проживання з відповідачкою є неможливим, тому поновлення її права власності на квартиру можливе лише шляхом виселення відповідачки та виселення її членів сім'ї, звільнення квартири від їх речей. На підставі викладеного позивач просить суд усунути перешкоди в користуванні і розпорядження її власністю - квартирою АДРЕСА_1 Полтавської області шляхом виселення із неї ОСОБА_1 разом з членами її сім'ї та звільнення квартири від їх речей.

Представник позивача ОСОБА_8 у судове засідання 09.01.2018 не з'явилась, причину неявки суду не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи суду не подавала, про судове засідання, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином під особистий підпис у довідковому листі.

За таких обставин та відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу за відсутності представника позивача на підставі доказів, наявних у матеріалах справи.

Відповідач ОСОБА_1 з позовом не згодна та просила в його задоволенні відмовити. Суду пояснила, що у квартиру вона вселилась з дозволу сільської ради, в якій вона проживає з 2009 року без реєстрації до теперішнього часу одна. Коли вона заселялась у квартиру, то квартира знаходилась у занедбаному стані, вона зробила там ремонт, уклала договори з відповідними службами на отримання комунальних послуг та здійснює за них оплату.

Представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив в їх задоволенні відмовити у повному обсязі. А у випадку, якщо суд дійде висновку про обґрунтованість позовних вимог, просив застосувати позовну давність та відмовити у задоволенні позову у зв'язку з пропуском строку, надавши при цьому письмову заяву про застосування позовної давності.

Треті особи до суду не з'явились, причину неявки суду не повідомили, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Суд, вислухавши доводи та заперечення відповідача та її представника, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають виходячи з наступного.

Судом установлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

? частини квартири АДРЕСА_1 належить ОСОБА_5, інша ? частина вказаної квартири належить ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_3, що підтверджено свідоцтвом про право власності від 05.10.2001 та свідоцтвом про право на спадщину за законом від 05.10.2001 (а.с.7-10).

У вказаній квартирі з 2009 року проживає без реєстрації відповідачка ОСОБА_1, що останньою не оспорюється, а також підтверджується довідкою, виданою виконкомом Великокручанської сільради (а.с.46).

ОСОБА_1 користується квартирою АДРЕСА_1, зробила в ній ремонт, здійснює оплату комунальних послуг з 2009 року, що підтверджено договорами про надання комунальних послуг, укладених між ОСОБА_1 та комунальними установами (а.с.47-55).

Після встановлення вказаних обставин суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч.1, 2 ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитись про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Правовий режим спільної часткової власності визначається з урахуванням інтересів всіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження майном при спільній частковій власності на нього, здійснюється за згодою всіх його співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Співвласники мають рівне право голосу у здійсненні правомочностей щодо належного їм спільного майна незалежно від розміру їх часток.

Як убачається з матеріалів справи квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_5 - ? частина, інша ? частина вказаної квартири належить ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (а.с.9-13).

Отже наявні в матеріалах справи докази свідчать про те, що позивач ОСОБА_3 не є одноосібним власником вказаної квартири, проте у позові просить захистити її права як одноосібного власника всієї квартири, зазначаючи при цьому у позові, що вона є власником 1/6 частини квартири.

Згідно із ч.1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу (стаття 16 ЦК України).

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Доводи позивача про те, що їй належить 1/6 частина вказаної квартири, не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Крім іншого позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження тих обставин, що між спадкоємцями була досягнута домовленість про поділ спадкового майна, згідно якої право власності на цілу квартиру АДРЕСА_1, мало перейти до неї. Копії довіреностей, які надані представником позивача в обґрунтування доводів щодо досягнутої домовленості про поділ спадкового майна, суд оцінює як неналежні та недопустимі докази, оскільки вони не містять інформації щодо предмета доказування та не підтверджують ті обставини, на обґрунтування яких вони надані суду.

Також позивачем не надано суду доказів того, що між співвласниками досягнуто згоди про порядок користування та володіння спільним майном, тобто квартирою за адресою: АДРЕСА_1.

Отже наявні в матеріалах справи докази свідчать про те, що квартира АДРЕСА_1 є об'єктом спільної часткової власності, співвласниками якої є ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4

З огляду на те, що квартира АДРЕСА_1 є об'єктом спільної часткової власності, та враховуючи, що правовий режим спільної часткової власності визначається з урахуванням інтересів всіх її учасників та співвласники мають рівне право голосу у здійсненні правомочностей щодо належного їм спільного майна незалежно від розміру їх часток, однак з позовом до суду звернулась лише одна особа - учасник спільної часткової власності, яка не наділена правомочностями інших співвласників вищевказаної квартири, тому суд вважає, що позов пред'явлений не всіма особами, яким належить таке право, тому вимоги позивача є необґрунтованими та в їх задоволенні слід відмовити.

Розглянувши заяву відповідача про застосування позовної давності до заявлених позивачем вимог, суд зазначає наступне.

Встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього (абз.3 п.11 постанови Пленуму ВСУ "Про судове рішення у цивільній справі" від 18.12.2009 N 14).

Отже, враховуючи, що судом відмовлено в задоволенні позову з підстав необгрунтованості, тому підстав для відмови в задоволенні позову у зв'язку з пропуском строку позовної давності не вбачається. Крім того строки позовної давності до негаторних позовів не застосовуються.

Керуючись ст.4-13, 76-81, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_4, ОСОБА_5, про усунення перешкод у користуванні власністю - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області шляхом подання апеляційної скарги через Пирятинський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.В.Нагорна