Єдиний унікальний номер 242/4839/17
Номер провадження 22-ц/804/460/18
Головуючий в 1 інстанції Любчик О.В.
Доповідач Биліна Т.І.
ПОСТАНОВА

І м е н е м У к р а ї н и

07 листопада 2018 року Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Биліни Т.І.

суддів Мальцевої Є.Є., Принцевської В.П.,

за участю секретаря Тулянкіної М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 05 вересня 2018 року про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, -

в с т а н о в и л а :

03.11.2017 року ухвалою Селидівського міського суду Донецької області відкрито провадження за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя.

04.09.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просив вжити до розгляду справи заходи забезпечення позову шляхом заборони відчуження та накладення арешту на майно, а саме: житловий будинок за адресою: АДРЕСА_6; квартира АДРЕСА_1; житловий будинок з надвірними побудовами за адресою: АДРЕСА_3; приміщення №41 за адресою: АДРЕСА_4 приміщення №45 за адресою: АДРЕСА_5; гараж НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_4 квартира АДРЕСА_2.

05.09.2018 року ухвалою Селидівського міського суду Донецької області в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

Ухвала мотивована тим, що перелічене в заяві майно нажите під час шлюбу, а тому є спільною власністю подружжя. Розірвання шлюбу не припиняє права спільної власності на вказане майно. Заявником не надано жодного доказу, який би свідчив про наявність підстав вважати, що невжиття заходів забезпечення позову потягне за собою неможливість виконання рішення суду.

Не погодившись з ухвалою суду відповідач ОСОБА_1 просив ухвалу суду скасувати та задовольнити його заяву про забезпечення позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не було надано належної правової оцінки його доводам як заявника, стосовно можливості порушення його прав шляхом відчуження нерухомого майна, що є предметом спору по справі. Також судом першої інстанції було зроблено висновки стосовно відсутності ризиків ускладнення виконання можливого рішення суду на припущені лише того факту, що до даного моменту позивачка не здійснила заходів на відчуження спірного майна шляхом продажу. Але такі висновки є хибними, оскільки можливість відчуження даного майна є реальною та базується на об'ємі наявних у нього прав і неодноразових усних заявах позивача.

У судове засідання апеляційного суду позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_1 не з'явилися з невідомих причин, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Від представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 до суду надійшли заперечення на апеляційну скаргу в яких вона просила залишити ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 05.09.2018 року без змін. Заперечення обґрунтувала тим, що враховуючи положення ст..60, 65,68 СК України, відчуження майна можливе лише за обов'язковою письмовою згодою іншого з подружжя, посвідченою нотаріально.

Від представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_4 надійшла заява про відкладення судового засідання з причини його зайнятості в інших судових процесах.

Відповідно до частини 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи вище зазначене та приймаючи до уваги положення ч.1 ст.371 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновків про відхилення клопотання представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_4 про відкладення судового засідання.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши виділені матеріали цивільної справи, перевіривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених цим Кодексом, заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Як вбачається із заяви, ОСОБА_1 просив вжити заходи забезпечення позову та причиною такого звернення зазначив можливе відчуження спірного майна. При цьому заявник не навів конкретних доводів та доказів, щодо ускладнення чи унеможливості виконання рішення суду, у зв'язку із чим його обґрунтування необхідності забезпечення позову є лише припущенням.

Частиною 1 ст. 151 ЦПК України визначено, що заява про забезпечення позову повиннамістити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв'язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову з вище зазначених підстав є обґрунтованими, так як заявником не надано жодних обґрунтувань щодо необхідності застосування заходу забезпечення позову та до заяви не додано жодного документального підтвердження наведених в заяві обставин.

У ході розгляду скарги колегією суддів не виявлено існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам відповідача до прийняття у справі судового рішення, або неможливості захисту таких прав та інтересів без вжиття заходів забезпечення позову, або необхідності докласти значних зусиль та витрат для відновлення таких прав та інтересів при виконанні у майбутньому судового рішення.

Крім того з виділених матеріалів справи не вбачається, що відповідач подав позовну заяву, яку б він мав підстави просити забезпечити.

Судова палата у цивільних справах ВСУ в Постанові від 25.05.2016 р., винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (справа №6-605цс16 про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним та визнання права власності на квартиру), зазначила, що забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Метою забезпечення позову, згідно з вказаною Постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Повний текст постанови виготовлено 12 листопада 2018 року.

Керуючись ст.ст.374, 375, 382 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 05 вересня 2018 року про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий: Т.І. Биліна

Судді: Є.Є. Мальцева

В.П. Принцевська