АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2018 року м.Харків

Справа № 645/5800/15

Провадження № 22-ц/790/1743/18

Апеляційний суд Харківської області в складі:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Маміної О.В.,

ОСОБА_1,

Учасники справи :

Позивач: ОСОБА_2

Відповідач: Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживача банківських послуг щодо визнання третейського застереження в кредитному договорі недійсним з моменту укладення

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Фрунзенського райсуду м.Харкова від 27 грудня 2017 року, ухваленого під головуванням судді Бабкової Т.В.,-

в с т а н о в и в :

Позивач через свого представника звернувся до суду з позовом про визнання третейського застереження в кредитному договорі недійсним.

Позов мотивований тим, що під час підписання анкети-заяви 07.03.2012, а також 26.11.2012 при видачі кредитної картки його не було ознайомлено з Умовами та правилами надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк» , а саме про передачу спорів до третейських судів.

На бланку підписаної ним 07.03.2012 заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанк», не закріплено третейського застереження про розгляд спорів саме в діючому третейському суді при Асоціації «Дніпровський банківський союз» або в постійно діючому третейському суді при Асоціації «Юридичні компанії України», не надано регламентів цих судів, як невідємної частини третейської угоди, у звязку з недомовленістю із ним про передачу спору саме до цих третейських судів.

Крім того, в самих Умовах та Правилах надання банківських послуг його підпис та відмітка про те, що саме з цими умовами та правилами він ознайомлений, відсутній, а самі умови та правила надання банківських послуг взагалі містять третейське застереження щодо розгляду спорів в іншому третейському суді, а саме в постійно діючому третейському суді при Асоціації «Дніпропетровський банківський союз».

Вважає третейське застереження недійсним і тому, що справи про захист прав споживачів не віднесено до компетенції третейських судів.

Рішенням Фрунзенського райсуду м.Харкова від 27 грудня 2017 року позов задоволено. Визнано недійсним з моменту укладення третейське застереження в кредитному договорі № SAMDN4251 від 26.11.2012 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством ОСОБА_3 «ПриватБанк» та ОСОБА_2 і стягнуто з Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 «ПриватБанк» на користь держави судовий збір у розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Рішення мотивоване тим, що оскільки ОСОБА_2 у відносинах з банком є споживачем кредитних послуг, то вирішення спору між сторонами не відноситься до компетенції третейських судів. Позовна давність за клопотанням відповідача не може бути застосована, тому, що з позовом ОСОБА_2 звернувся до суду 03.07.2015 в межах трирічного строку, оскільки відповідно до заяви клієнта датою отримання кредитних коштів є 26.11.2012.

Не погоджуючись з рішенням суду з апеляційною скаргою звернувся відповідач і просить рішення скасувати і ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, врахувавши також, що в матеріалах справи міститься клопотання ПАТ КБ «ПриватБанк» про застосування строків позовної давності.

Апеляційна скарга мотивована тим, що 07.03.2012 ОСОБА_2 підписав заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. Позивач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, складає між ним та Баком Договір про надання банківських послуг, що підтверджуються підписом в анкеті-заяві.

Третейська угода була укладена у вигляді третейського застереження в Умовах та Правилах надання банківських послуг. Третейська угода, викладена сторонами у кредитному договорі у вигляді третейського застереження, підписана сторонами, за формою та змістом відповідає ст. 12 Закону України «Про третейські суди». Звернення банку з позовом про стягнення заборгованості не є спором про захист прав споживача, оскільки виникає з правовідносин неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором і положення чинного законодавства не містить застережень щодо розгляду зазначеного спору третейським судом за визначенням сторін третейської угоди.

Зазначає, що вся інформація позичальнику була надана ще під час укладення договору, жодних перешкод ОСОБА_3 не чинив в її отриманні на протязі усього часу з моменту укладення оспорюваного правочину, тому вважає за можливе астосувати позовну давність з дня підписання заяви 07 березня 2012 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 07.03.2012 ОСОБА_2 подав до ПАТ КБ «ПриватБанк» анкету-заяву про приєднання Умов та правил надання банківських послуг.

26.11.2012 на підставі вищевказаної заяви, ОСОБА_2 отримав в ПАТ КБ «ПриватБанк» кредитну карту «Універсальна 55 днів» за обраним тарифним пакетом зі встановленим лімітом у розмірі 8000 грн. (№ SAMDN4251 від 26.11.2012 ).

Як зазначено у даній анкеті-заяві, анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів банка складають договір про надання банківських послуг.

З п. 1.1.7.30 Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 05.03.2010 року № СП-2010-255, встановлено, що сторони домовилися, що всі спори, розбіжності або вимоги, які виникають з даного Договору та інших договорів між Банком та Клієнтом або у звязку з ними, в тому числі, що стосуються їх виконання, порушення, припинення або визнання дійсними, підлягає вирішенню в одному із вказаних судів (за вибором сторони, яка ініціює звернення до суду): Постійно діючий третейський суд при Асоціації «Дніпропетровський банківський союз» (адреса суду: 49000, м. Дніпропетровськ, пр. К. Маркса, 60/62; спір розглядається одноособово призначеним Головою Третейського суду суддею).

Рішенням Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз» у складі третейського судді Кириченко Н.В. від 27.10.2014, ухваленим у третейській справі № 5747/2014 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № SAMDN4251 від 26.11.2012 в сумі 13 647,23 грн., витрати по оплаті третейського збору у сумі 500,00 грн.

З вказаного рішення від 27.10.2014 вбачається, що рішення ухвалене Постійно діючим Третейським судом при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз», в той час як в п. 1.7.30 Умов та Правилах надання банківських послуг, які є складовими договору про надання банківських послуг, сторони домовилися про те, що всі спори розбіжності або вимоги, які виникають з даного Договору та інших договорів між Банком та Клієнтом або у звязку з ними, в тому числі, що стосуються їх виконання, порушення, припинення або визнання дійсними, підлягають розгляду, зокрема, в Постійно діючому третейському суді при Асоціації «Дніпропетровський банківський союз».

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23.06.2015 рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз» від 27.10.2014, ухвалене у справі № 5747/2014 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасоване, стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» суму сплаченого судового збору у розмірі 609,00 грн. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18.04.2017 ухвала Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23.06.2015 залишена без змін.

На спростування доводів апеляційної скарги слід зазначити про таке.

Статтею 5 Закону України Про третейські суди передбачено, що юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Згідно з частиною першою статті 12 Закону України Про третейські суди третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.

Статтею 6 Закону України Про третейські суди визначено категорії справ, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, розгляд яких заборонений третейськими судами.

Законом України Про внесення змін до статті 6 Закону України Про третейські суди щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам частину першу статті 6 Закону України Про третейські суди доповнено пунктом 14, згідно якого третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

ОСОБА_4 набрав чинності 12 березня 2011 року.

За частиною першою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» між кредитодавцем та споживачем укладається договір про надання споживчого кредиту, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобовязання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобовязується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Системний аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави для висновку, що спори між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і під час виконання такого договору, відповідно до пункту 14 частини першої статті 6 Закону України «Про третейські суди», незважаючи на наявність третейського застереження, не можуть бути предметом третейського розгляду, оскільки цим Законом від 3 лютого 2011 року виключено з компетенції третейського суду вирішення спорів щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Незалежно від предмета та підстав позову та незважаючи на те, хто звернувся з позовом до суду (банк або інша фінансова установа чи споживач), на правовідносини, що виникають зі споживчого кредиту, поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів».

Отже на час укладання кредитного договору (07 березня 2012 року) ОСОБА_4 України Про третейські суди містив заборону на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

З огляду на наведене суд дійшов правильного висновку про те, що третейське застереження в кредитному договорі від 07 березня 2012 року між сторонами було укладено в порушення вимог пункту 14 частини першої статті 6 Закону України Про третейські суди, і в цій частині кредитний договір слід визнати недійсним.

Що стосується доводів апеляційної скарги про застосування позовної давності, судова колегія нагадує, що відповідно до ч.1 ст.261 ЦПК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст.256 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У справі, яка переглядається, Умови та правила надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанк» не містять підпису позивача, у заяві позичальника від 07 березня 2012 року домовленості сторін щодо третейського застереження немає, тому суд дійшов правильного висновку про відмову у застосуванні позовної давності.

Той факт, що суд вважав початком перебігу строку позовної давності день отримання грошових коштів не вплинуло на правильність вирішення цього питання.

Судова колегія вважає, що за умов відсутності доказів ознайомлення позивача з Умовами та Правилами надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанк» взагалі слід вважати, що про порушене право він дізнався після ухвалення третейським судом рішення про стягнення з нього заборгованості.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390, 391 ЦПК України суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - залишити без задоволення.

Рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 27 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

В силу ст.389 ЦПК України постанова апеляційної інстанції оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий С.С. Кругова

Судді О.В. Маміна

ОСОБА_1

Повний текст постанови

складено 15 березня 2018 року.