ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2018 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий-суддя Пилипчук Л.І.,

судді Дряниці Ю.В., Чумак О.В.,

секретар Філоненко О.В.,

з участю стягувача ОСОБА_2,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 13 червня 2018 року, постановлену суддею Тімошенко Н.В.,

у справі за поданням старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Федька О.С. про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_3 у праві виїзду за межі території України,

в с т а н о в и в:

12.06.2018 старший державний виконавець ВПВР УДВС ГТУЮ у Полтавській області Федько О.С. звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_3 у праві виїзду за межі території України до виконання зобов'язань за рішенням суду.

В обґрунтування подання зазначив, що на виконанні у ВПВР УДВС ГТУЮ у Полтавській області перебуває зведене виконавче провадження № 55268754, до складу якого входить ВП №54974523, де стягувачем є ОСОБА_2 відносно боржника - ОСОБА_3 на загальну суму заборгованості - 1 297 165,60 грн. Оскільки боржник ухиляється від виконання судового рішення, просить застосувати обмеження у праві виїзду за межі України відносно ОСОБА_3

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 13 червня 2018 року тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України громадянку України ОСОБА_3 до фактичного виконання нею своїх зобов'язань.

Боржник ОСОБА_3 з ухвалою районного суду не погодилася та подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні подання державного виконавця.

Вважає, що суд першої інстанції не з'ясував та не дослідив доказів, які б підтверджували її ухилення від виконання зобов'язань, виклики державного виконавця вона не отримувала, виїжджати за межі країни наміру немає. Також наголошує на невідповідності форми і змісту подання вимогам Інструкції з організації примусового виконання рішень.

Звертає увагу, що ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 04.04.2018 по цій справі державному виконавцю вже було відмовлено у забороні виїзду за межі території України до виконання зобов'язань за рішенням суду.

26.09.2018 старший державний виконавець ВПВР УДВС ГТУЮ у Полтавській області Федько О.С. надав суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу. Вважає ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою, просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги боржника.

Заслухавши доповідь судді, пояснення стягувача ОСОБА_2, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали місцевого суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та не оспорюється сторонами, що відповідно до виконавчого листа, виданого 28.08.2017 Октябрським районним судом м. Полтави у справі №554/10852/16-ц на підставі рішення цього ж суду від 04 травня 2017 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики в сумі 1 290 000,00 грн. та судові витрати за оплату судового збору в сумі 7 165,6 грн, всього 1 297 165, 6 грн. /а.с.191-192/

Постановою державного виконавця Шевченківського ВДВС м.Полтави ГТУЮ у Полтавській області від 23.10.2017 відкрито виконавче провадження з виконання вказаного виконавчого документу (ВП № 54974523) та направлено боржнику за адресою: м.Полтава, вул.Довженка,26 копію постанови з вимогою з'явитися 01.11.2017 до державного виконавця. /а.с.188-189,192/

28.11.2017 вказане виконавче провадження об'єднано з ВП №54386780 відносно ОСОБА_3 та передано на виконання до відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Полтавській області. /а.с. 198 т. 1/.

16.05.2018 старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень ОСОБА_5 направив боржнику вимогу про явку до відділу у зв'язку з виконанням рішення суду. Крім того, направлено запит до ТОВ «ПоршеМобіліті» щодо повідомлення залишку боргу перед товариством за договором застави та про надання дозволу на звернення стягнення на заставне майно. /а.с.198-200,201-203/.

На запит державного виконавця про розкриття банківської таємниці встановлено, що у АТ «ПроКредит Банк», ПАТ «Полтава-банк», АТ «УкрСиббанк», ПАТ «БАНК ВОСТОК» рахунки боржником не відкривались, цінні папери на зберіганні не перебувають.

Згідно відповіді територіального сервісного центру 5341 за боржником зареєстровано транспортні засоби: VOLKSWAGEN A308.51 реєстраційний номер НОМЕР_1, РУТА 25 НОВА, реєстраційний номер НОМЕР_2, MAN NM 223, реєстраційний номер НОМЕР_3, SCANIA CN94UB, реєстраційний номер НОМЕР_4, VOLVO В10МА, реєстраційний номер НОМЕР_5, які постановою від 31.01.2018 оголошено у розшук. /а.с.170,171-173/

Відповідно до даних Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 18.12.2017 №54365307 вказані транспортні засоби є заставним майном ТОВ «ПоршеМобіліті», ПАТ «ПроКредит Банк», ОСОБА_6 /а.с.154-165 т. 1/.

У своєму листі від 04.01.2018 ТОВ «ПоршеМобіліті» повідомив, що питання стягнення, станом на 04.01.2018, вирішується у судовому порядку. /а.с.206 т.1/.

16.03.2018 державним виконавцем направлена на адресу боржника ОСОБА_3 вимога про явку до відділу примусового виконання рішень для дачі пояснень у виконавчому провадженні. /а.с.175 т.1/.

14.05.2018 державним виконавцем здійснено вихід за місцем проживання боржника: АДРЕСА_2. За вказаною адресою державному виконавцю боржника виявити не вдалося, двері будинку йому ніхто не відчинив. На закритій території двору виявлено майно боржника, а саме: VOLKSWAGEN A308.51 реєстраційний номер НОМЕР_1, про що складено акт державного виконавця. /а.с. 204, т.1/.

Того ж дня, державним виконавцем здійснено вихід за місцем проживання боржника за адресою: АДРЕСА_1 та встановлено, що ОСОБА_3 за вказаною адресою не проживає. Зі слів ОСОБА_7, яка проживає в АДРЕСА_1, ОСОБА_3 за вказаною адресою не проживає 8 років /а.с.205 т.1/.

Задовольняючи подання державного виконавця та тимчасово обмежуючи ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України до моменту фактичного виконання зазначених виконавчих документів, районний суд виходив з того, що заборгованість боржником не сплачена, жодні дії щодо виконання рішення суду згідно виконавчого документа боржником не вживаються, на виклики державного виконавця не з'являється, про причини, що зумовили тривале не виконання вимог суду та державного виконавця, не повідомила.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками районного суду.

Доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, зводяться до заперечення отримання викликів державного виконавця та посилань на невідповідність форми і змісту подання Інструкції з організації примусового виконання рішень. При цьому боржник свідомо замовчує свою обізнаність щодо судового рішення та виконавчого документу щодо її боргових зобов'язань.

Про ухилення ОСОБА_3 від виконання покладених на неї, як на боржника, обов'язків у зведеному виконавчому провадженні, свідчить тривале невиконання нею своїх обов'язків, передбачених ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема: утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Заперечення ОСОБА_3 умисного ухилення від виконання зобов'язань, покладених на неї судовим рішенням, не спростовує достовірно встановленого судом факту, що вона не вчинила жодної дії, направленої на виконання судового рішення. Натомість вона ігнорує виклики державного виконавця, не ініціює способів виконання боргових зобов'язань, не повідомляє про своє фактичне місце проживання, оскільки за вказаними нею адресами при виході державного виконавця встановити перебування боржника не виявилось можливим.

Доводи боржника про те, що вона за межі України не виїжджала і проживає зі своїми малолітніми дітьми за адресою: м. Полтава, вул. Гончарова,23, не спростовують факту ухилення її від виконання судового рішення.

Пунктом 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням.

Відповідно до ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що боржник ОСОБА_3 свідомо не вчиняє жодних дій, спрямованих на виконання судового рішення. Вона не надала державному виконавцю та суду належних і допустимих доказів відсутності у неї майна чи доходів та не довела наявності у неї об'єктивної неможливості виконання рішення суду. Натомість матеріали виконавчого провадження вказують на ухилення її від виконання рішення, тому районний суд обгрунтовано задовольнив подання державного виконавця про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України.

За таких обставин апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу районного суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 13 червня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 09 .11.2018.

Головуючий - суддя Л.І. Пилипчук

Судді Ю.В. Дряниця

О.В. Чумак