Справа № 355/815/17
Провадження № 2/355/16/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2018 року Баришівський районний суд Київської області у складі

головуючого судді Єременка В.М.

за участю секретаря Котенко Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Баришівка Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні спадковим майном, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні спадковим майном.

Позовні вимоги мотивують тим, що її батько ОСОБА_4 та мати ОСОБА_5 у 1987-1988 роках отримали земельну ділянку площею 0.060 га в СТ «Експрес» с. Власівка, Сезенківської сільської ради Баришівського району Київської області та побудували в 1991 році садовий будинок за НОМЕР_1.

На той період часу з 1987 по 1995 роки технічна документація на садові будинки в БТІ не оформлялася.

ІНФОРМАЦІЯ_1 батько позивачки помер. У 2008 році ОСОБА_1 дізналася, що ОСОБА_2 разом з головою правління СТ «Експрес» ОСОБА_6 самовільно без її відома захопили земельну ділянку та садовий будинок НОМЕР_1 та не допускають її до спадщини. З того часу ОСОБА_1 звертається з заявами до правоохоронних органів та в суди.

Позивач просить суд зобов'язати відповідачів ОСОБА_2 та нинішнього голову СТ «Експрес» ОСОБА_7 не чинити перешкоди у користуванні спадщиною - земельною ділянкою та садовим будинком НОМЕР_1 з надвірними будівлями та спорудами та у організації вільного доступу до них. Встановити факт прийняття спадщини садового будинку НОМЕР_1 в СТ «Експрес», допустити техніка БТІ до будинку для його оцінки, узаконення, володіння, користування та розпорядження, вселити в садовий будинок з передачею ключів від будинку. Окрім того позивач просить приєднати до даної справи інші цивільні справи № 2-49/11, №355/1202/15-ц та витребувати з Баришівського СВ декілька кримінальних проваджень.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_8 підтримав заявлені позовні вимоги та просив позов задовольнити. Не заперечує ту обставину, що разом з ОСОБА_1 спилював замки з фіртки огорожі та на дверях будинку за допомогою болгарки з метою потрапити до садового будинку НОМЕР_1. Просить відповідачів не перешкоджати користуватись садовим будинком та мати вільний доступ до нього.

Відповідач по справі ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував проти заявленого позову та зазначив, що у позивача відсутні документи на те, що вона має у власності земельну ділянку в СТ «Експрес» с. Власівка за НОМЕР_1 та на садовий будинок на цій земельній ділянці. Стверджував суду, що саме він придбав у власність нерухоме майно за НОМЕР_1 в СТ «Експрес» с. Власівка на території Сезенківської сільської ради Баришівського району Київської області.

Представник відповідача ОСОБА_9 в судовому засіданні також заперечував проти заявленого позову та пояснив суду, що позивач ОСОБА_1 немає ніякого відношення до садового будинку та земельної ділянки за НОМЕР_1 в СТ «Експрес» с. Власівка на території Сезенківської сільської ради Баришівського району Київської області. Земельна ділянка НОМЕР_1 не записана ні в одній ксерокопії документів, які надав позивач суду. Окрім того ОСОБА_1 не надала суду оригінали документів, крім свідоцтва на земельну ділянку без відповідного номера і тому ОСОБА_9 всі інші документи вважає недопустимими доказами у справі. Представник позивача не довів суду, що, що хтось чинить їй перешкоди в користуванні спадщиною. Щодо вселення в садовий будинок, то він не являється власністю ОСОБА_1, так як і її нині покійний батько ОСОБА_4 теж не володів нерухомим майном - садовим будинком. Щодо зобов'язання голови правління ОСОБА_7 прийняти в члени садового товариства ОСОБА_1 то ОСОБА_9 не уявляє, як це можна зробити насправді.

Відповідач ОСОБА_7 в судове засідання на розгляд справи не з'явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в тому числі і через оголошення в газеті «Урядовий кур,єр».

Суд, допитавши в судовому засіданні представника позивача, відповідача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає заявлений позов не обґрунтованим і таким, що не підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки ОСОБА_4 Після його смерті 18 червня 2009 року ОСОБА_1 отримала у спадок земельну ділянку площе. 0.60 га, призначену для садівництва на території Сезенківської сільської ради в СТ «Експрес», Баришівського району, Київської області. Дана земельна ділянка не має відповідного номеру та відсутній план щодо її розташування на території СТ «Експрес», а тому вимоги позивача не чинити їй перешкоди з боку ОСОБА_2 в користуванні земельною ділянкою НОМЕР_1 в СТ «Експрес» не є переконливими для суду.

Суд при вирішенні даної справи, звертає увагу на Рішення Колегії судді судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області від 29.11.2016 року (справа №355/1202/15-ц, провадження №22-ц/780/4218/16, який розглядав справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Баришівського районного суду Київської області від 25.11.2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третя особа - Баришівське районне управління юстиції в Київській області про визнання права власності на садовий будинок, визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно та виселення та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа Управління Держземагенства у Баришівському районі Київської області про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку. В даному рішенні Апеляційний суд вказує на те, що позивач не надала суду жодних доказів, які б підтверджували, що її батько ОСОБА_4 був власником садового будинку, а тому правові підстави для визнання за позивачем права власності на садовий будинок в порядку спадкування відсутні. Далі в своєму рішенні Апеляційний суд зазначає, що ОСОБА_1 не є власником садового будинку і її права проживання у ньому сторонніх осіб, в тому числі і відповідача не порушені, позовна вимога про виселення з будинку не підлягає до задоволення. Що стосується вимоги про виселення відповідача з земельної ділянки, то така вимога є безпідставною, оскільки чинним законодавством передбачено лише виселення з житлових будинків. Власником земельної ділянки площею 0.060 га для садівництва, що знаходиться в СТ «Експрес» є ОСОБА_1. Земельна ділянка належить позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, яке є чинним.

У даному рішенні Апеляційного суду також не йдеться мова про належність ОСОБА_1 в СТ «Експрес» земельної ділянки за НОМЕР_1.

Окрім того, обгрунтованість висновків рішення Апеляційного суду Київської області від 29.11.2016 року є чинним на даний час та відсутні відомості про його оскарження в касаційному порядку.

Суд вважає, що намагання позивача у такий спосіб, з такими вимогами, які викладені в резолютивній частині даної позовної заяви, а саме: встановити факт прийняття спадщини на садовий будинок НОМЕР_1 та на земельну ділянку НОМЕР_1 в СТ «Експрес» с. Власівка, Сезенківської сільської ради, Баришівського району, Київської області, зобов,язати голову правління СТ прийняти ОСОБА_1 в члени Садового товариства, вселити її в садовий будинок НОМЕР_1, не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні, так як не надано жодних доказів належності померлому ОСОБА_4, який являвся батьком ОСОБА_1, земельної ділянки за НОМЕР_1 та садового будинку за НОМЕР_1 в СТ «Експрес» с. Власівка.

За таких обставин, суд не вбачає, що відповідач ОСОБА_2 чинить чи намагається чинити перешкоди позивачу ОСОБА_1 в користуванні зазначеною земельною ділянкою та садовим будинком за НОМЕР_1 в СТ «Експрес» с. Власівка.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, тобто вимагати поновлення його порушеного права власності.

А так, як ОСОБА_1 не являється власником садового будинку і земельної ділянки за НОМЕР_1 і її права проживання та користування цим майном не можуть вважатися порушеними. ЇЇ спадщина на земельну ділянку та садовий будинок на ній за НОМЕР_1 не є доведеною, а тому організація вільного доступу до такого майна, розпорядження цим майном, усунення перешкод в його користуванні, не грунтується на Законі. Не можуть бути порушеними в даному випадку і права відповідача ОСОБА_2 на це нерухоме майно.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб спадкоємців.

Ст. 1217 ЦК України встановлює, що спадкування здійснюється за заповітом або законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч. І ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до п. 4.12 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за №282/20595 зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів.

Згідно п. 4.18 "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

По даній справі представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_8 надав суду лише оригінал документу, а саме дублікат Свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.06.2009 року та витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 28.02.2018 року. З наданого Свідоцтва не вбачається, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки НОМЕР_1 в СТ «Експрес» на території Сезенківської сільської ради Баришівського району Київської області.

Відповідно до ст. 120 Земельного кодексу України - У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

01 березня 2013 року пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ обговорив та взяв до відома інформацію про узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування та надано інформаційний лист №24-753/0/4-1.3 від 16.05.2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" відповідно до абз. 28 ч. 3.І зазначено, що при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України «Про власність», Законом України від 07 грудня 1990 року № 553-ХІІ «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування», Законом України від 25 грудня 1974 року «Про державний нотаріат», постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року №105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР», Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки (ст. 1261 ЦК України в редакції 2004 року).

За правилами ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини слід вважати день смерті особи, зазначений у свідоцтві про смерть, виданому відповідним держаним органом реєстрації актів цивільного стану.

Встановлені судом обставини стверджуються:

- ксерокопією паспорта ОСОБА_1;

- ксерокопією свідоцтва про народження ОСОБА_1;

- ксерокопією рішення Колегії судді судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області від 29.11.2016 року (справа №355/1202/15-ц, провадження №22-ц/780/4218/16, який розглядав справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Баришівського районного суду Київської області від 25.11.2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третя особа - Баришівське районне управління юстиції в Київській області про визнання права власності на садовий будинок, визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно та виселення та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа Управління Держземагенства у Баришівському районі Київської області про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку;

- ксерокопією свідоцтва про смерть ОСОБА_4; НОМЕР_2, виданого 02.07.2003 року;

- ксерокопією дублікату Свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.06.2009 року, виданого ОСОБА_1;

- ксерокопією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 28.02.2018 року;

- іншими матеріалами справи.

З урахуванням викладених обставин, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні спадковим майном.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 28, 76-78, 81, 258, 259, 263, 268, 272, 352, 354, 355 ЦПК України (в редакції 2017 року), ст.ст. 16, 328, 331, 383, 386, 391, 657, 1216, 1218, 1268, ЦК України, ст.120,125,126 ЗК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" № 7 від 30.05.2008 року, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні спадковим майном.

Учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси, та або обов,язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду Київської області.

Суддя Баришівського

районного суду В. М. Єременко