Справа № 755/3069/17
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"02" лютого 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді - Катющенко В.П.
при секретарях - Томіленку В.В.,Чуб Н.С., Юдицькому К.О.
за участю: позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи без самостійних вимог: Служба у справах дітей Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, Київська місцева прокуратура № 2 про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 , звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва із позовом, в якому просить суд: позбавити ОСОБА_2 батьківських прав стосовно дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; судові витрати стягнути з відповідача ОСОБА_2 .

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між нею та відповідачем ОСОБА_2 30 квітня 1999 року було зареєстровано шлюб. В період шлюбу у них народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З березня 2000 року вони з відповідачем стали проживати окремо. Вона з дочкою та своїми батьками, а відповідач де мешкає їй не відомо. На протязі декількох місяців з дня народження дитини відповідач, а саме до літа 2000 року відвідував дитину, надавав певну допомогу. А з літа 2000 року фактично ОСОБА_2 відмовився виконувати батьківські обов`язки. 25 лютого 2001 року рішенням суду шлюб було розірвано. На протязі шістнадцяти років ОСОБА_2 , як батько не цікавився життям дитини, не піклувався про її фізичний, духовний та моральний розвиток. Не виконання батьківських обов`язків ОСОБА_2 полягає в тому, що він ні одного разу не відвідав дитячий садок, шкоду, на даний час медичний коледж, не цікавився здоров`ям дитини, її успіхами в навчанні, здібностями, потребами. На даний час дочка, досягнувши шістнадцяти років, не пам`ятає батька і не знає, який він є. Вона, як мати і колишня дружина, не вчиняла будь-яких перешкод відповідачу виконувати свої батьківські обов`язки. Всі обов`язки по утриманню, лікуванню, розвитку дитини виконувала вона з посильною допомогою її батьків. Так склалося, що дитина частко хворіла і потребувала батьківської уваги, допомоги і вона була змушена звертатися до її батька, але він відмовився в будь-якій формі виконати свої батьківські обов`язки. У зв`язку з тим, що батько ОСОБА_2 не надавав допомоги на витрати по лікуванню, оздоровленню дитини, забезпечення її розвитку, з 07 червня 2001 року у відповідності до виконавчого листа № 2-1981 з відповідача стягуються аліменти на користь неповнолітньої дочки в розмірі ? заробітку та інших доходів. На даний час по аліментах утворилася заборгованість в розмірі понад 50 000 гривень. Дитина ОСОБА_3 перебуває на диспансерному обліку в дитячій міській поліклініці № 2 Дарницького району м. Києва з діагнозами хронічний гастродуоденіт, ДЖВШ, диспанкреатизм, вегетативна дисфункція зі змішаним типом, міопатія слабкового ступеню очей, однак для її батька ці обставини не цікаві.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Пояснила суду, що до судового розгляду відповідач бачив їхню дочку, коли їй було 2-3 місяці. Спочатку він допомагав, приїздив до дитини, але згодом перестав та з 2000 року будь-яке спілкування було припинено. Фактично відповідач не являється батьком дитини, він не виховував дитину ні фізично, ні духовно. Дитина часто хворіла та вона неодноразово зверталася до відповідача з проханням про допомогу, але від відмовився. Згодом вона подала позов до суду про стягнення з нього аліментів, проте він не сплачував аліменти, а почав перераховувати певні кошти лише, коли розпочалися судові засідання у даній справі. Станом на 01 січня 2017 року його борг по сплаті аліментів становить 113 524 гривні. Зазначила, що також відповідачем було подано позов про виключення його як батька дитини зі свідоцтва про народження, в рамках якого було проведено ДНК-експертизу, яка показала, що відповідач є батьком доньки, після чого відповідач залишив свій позов без розгляду. При цьому, коли вони з донькою приїхали на проведення експертного дослідження, відповідач ображав доньку, висловлювався нецензурною лайкою в її адресу. Пояснила суду, що донька не бажає спілкуватися з відповідачем, через що вона не надавала номер телефону доньки відповідачу. Вона навіть ніколи не називала відповідача батьком.

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 в судовому засіданні 07 листопада 2017 року проти позову заперечувала, з підстав викладених у письмових запереченнях, долучених до матеріалів справи (а.с.72-74), просила відмовити у задоволенні позову. Пояснила суду, що після народження їхньої з позивачем доньки, позивач повідомила відповідача при батьках, що дитина не від відповідача, що стало причиною їх розлучення. До квітня 2015 року він вважав зі слів позивача, що це не його донька. 12 жовтня 2016 року він подав до суду позов про виключення про нього відомостей як батька зі свідоцтва про народження дитини. Після проведення ДНК-експертизи щодо його батьківства, донька назвала його батьком та він залишив свій позов без розгляду. При цьому, відповідач неодноразово звертався до позивача з проханням надати номер телефону доньки, неодноразово відвідував відділ державної виконавчої служби щодо наявної заборгованості по аліментам, з метою дізнатися розмір боргу. В 2003 році він спілкувався з позивачем щодо того, щоб відвезти доньку за кордон. Зазначила, що у відповідача хворіла мати, а наразі хворіє батько, також він проходив військову службу в АТО та хворів. Після ж повернення зі служби відповідач шукав можливості спілкування з донькою. Також, зазначила, що в рамках розгляду справи про стягнення з відповідача аліментів, він не заявляв вимог про виключення відомостей про нього як про батька дитини з свідоцтва про народження, а звернувши до служби у справах дітей щодо визначення способу його участі у вихованні доньки, йому було повідомлено про те, що вже надано висновок про доцільність його позбавлення батьківських прав. В подальшому, 02 лютого 2018 року представник в судове засідання не з`явилася, подала до суду клопотання про перенесення розгляду справи, оскільки відповідач не має можливості з`явитись на розгляд справи у судове засідання з поважних причин, оскільки знаходиться в службовому відрядженні, при цьому будь-яких підтверджуючих відомостей щодо викладених у клопотанні фактів, суду надано не було. Крім того, 10 травня 2017 року відповідачем до суду було подано клопотання про розгляд справи без його участі (а.с.35).

Уповноважений представник третьої особи Служби у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати без участі їхнього представника та винести рішення з максимальним врахуванням інтересів неповнолітньої дитини.

Уповноважений представник третьої особи Київської місцевої прокуратури № 2 в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання, в якому просив розглядати цивільну справу без участі прокурора.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача, представника відповідача та представників третіх осіб.

Суд, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача в судовому засіданні 07 листопада 2017 року, свідків, покази неповнолітньої ОСОБА_3 , допитаної в якості свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_3 , батьками якої записані - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до довідки від 25 грудня 2015 року, виданої Комунальним концерном «Центр комунального сервісу» Сервісний центр Дарницького району, ОСОБА_3 зареєстрована та проживає у квартирі АДРЕСА_1 (а.с.8).

Як вбачається з акту обстеження житлово-побутових умов проживання дитини, складеного завідувачем сектору Служби у справах дітей Дарницької в м. Києві РДА Касянчук М.В. та головним спеціалістом Служби у справах дітей Дарницької в .м Києві Хмельовою А.Ю., останніми було проведено обстеження умов проживання дитини ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 та було встановлено, що житло розміщене на четвертому поверсі десятиповерхового будинку, складається з трьох кімнат. Квартира з усіма комунальними зручностями. У дитини є власна кімната, де є диван, крісла, шафи для речей, письмовий стіл, полиці для книг. За цією адресою проживають і мають постійне місце реєстрації: ОСОБА_5 (дідусь), ОСОБА_6 (бабуся), ОСОБА_7 (мати) та ОСОБА_3 . Стосунки в родині дружні на добрі. Для дитини створені належні умови для проживання, навчання, відпочинку, розвитку (а.с.45).

Згідно листа-відповіді Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2» Дарницького району м. Києва від 21 вересня 2016 року, ОСОБА_3 обслуговується в КНП «ЦПМСД» № 2 Дарницького району м. Києва» з народження та по теперішній час. Перебуває на диспансерному обліку у лікаря-педіатра та лікаря-гастроентеролога з діагнозом: Хронічний гастродуоденіт, ДЖВШ, диспанкреатизм. У лікаря-кардіолога з діагнозом: Вегетативна дисфунцкція за змішаним типом. У лікаря-офтальмолога з діагнозом: Міопія слабкого ступеню обох очей. Дитина часто хворіє застудними захворювання. Періодично проходить лікування у медичних закладах стаціонарного типу. На прийом до дільничного лікаря-педіатра дитину супроводжує мати. Здоров`ям дитини та оздоровленням опікується також мати. Всі рекомендації лікарів щодо здоров`я доньки мати виконує. Дівчинка вчасно проходить медичні обстеження, щеплена за календарем (а.с.9).

Відповідно до довідки від 20 вересня 2016 року, виданої Гімназією № 267 м. Києва Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_3 навчалася в гімназії № 267 Дарницького району м. Києва з 2006 року по 2014 рік. Впродовж цього періоду батько дитини ніколи не звертався до вчителів та адміністрації гімназії з приводу навчання дитини, не відвідував батьківських зборів, виховних заходів, психолого-педагогічних консультацій, за спостереженнями викладачів - не брав участі у вихованні дитини (а.с.10).

Згідно довідки від 22 вересня 2016 року, виданої Дитячою школою мистецтв № 4 Дарницького району м. Києва, ОСОБА_3 навчалася з 01 вересня 2012 року по 25 травня 2015 року в Дитячій школі мистецтв № 4 по класу хореографії. Плата за навчання проводилася матір`ю вчасно (а.с.12).

Відповідно до довідки № 0312 від 22 вересня 2016 року, виданої Вищим навчальним закладом «Київський медичний коледж № 3», ОСОБА_3 є студенткою ІІ-го курсу 202 групи, батько останньої ОСОБА_2 за період з 01 вересня 2015 року по 22 вересня 2016 року жодного разу не відвідав батьківські збори навчального закладу і не звертався до викладачів та адміністрації коледжу з приводу навчання дитини (а.с.13).

Згідно листа-повідомлення Служби у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації від 24 грудня 2015 року, ОСОБА_2 , батько ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає по АДРЕСА_2 , протягом 2009-2015 років не звертався до органу опіки та піклування Дарницького району м. Києва щодо визначення способу участі у вихованні дитини (а.с.15).

Як вбачається з матеріалів справи, на виконанні у Дніпровському районному відділі державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві перебуває виконавчий лист № 2-1981 від 07 червня 2001 року, виданого Харківським районним судом м. Києва про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно на утримання доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно довідки-розрахунку заборгованості по аліментам від 16 вересня 2016 року, вижатої Дніпровським районним ВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві, загальна заборгованість ОСОБА_2 по аліментам станом на 01 вересня 2016 року становить 49 695,00 гривень (а.с.18-20).

Згідно довідки-розрахунку заборгованості по аліментам від 04 серпня 2017 року, вижатої Дніпровським районним ВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві, загальна заборгованість ОСОБА_2 по аліментам за період з 01 січня 2014 року по 30 вересня 2016 року складає 51 647,26 гривень (а.с.77-79).

22 серпня 2016 року відповідачем було надано нотаріально засвідчену заяву до компетентних органів щодо того, що він не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав стосовно його неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7).

З матеріалів справи вбачається, що відповідач звертався до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про виключення відомостей про нього як батька з актового запису про народження ОСОБА_3 , під час розгляду якого ухвалою суду від 21 лютого 2017 року було призначено судово-генетичну експертизу щодо того, чи являється ОСОБА_2 батьком ОСОБА_3 . В подальшому, за заявою ОСОБА_2 була залишена без розгляду на підставі ухвали суду від 20 липня 2017 року.

Будучи опитаною в судовому засіданні в якості свідка неповнолітня ОСОБА_3 пояснила суду, що власного батька - ОСОБА_2 ніколи не бачила. Вперше вона його зустріла під час здачі аналізу крові на ДНК-експертизу близько півтора роки назад. Відповідач був негативно налаштований в її бік, почав на неї кричати, ображати їх з матір`ю. До вказаних подій вони з відповідачем взагалі не бачилися. Вона запитувала у матері про власного батька, але вона їй повідомила, що йому не цікава вона та те, що він не бажає опікуватися нею. Про спілкування відповідача та матері їй нічого не відомо. Зазначила, що після зустрічі з відповідачем на здачі аналізу, він більше не намагався зустрітися з нею, при цій зустрічі він не просив у неї її номер телефону та взагалі не цікавився нічим. Пояснила, що не бажає знати відповідача та повністю підтримує власну матір.

Будучи допитаною в якості свідка ОСОБА_9 пояснила суду, що з 1987 року знає позивача, являється її сусідкою по будинку та хрещеною ОСОБА_3 . Відповідача вона також знала, бачила його, коли той проживав з позивачем. Після народження ОСОБА_8 , через два місяці відповідач пішов з сім`ї. У ОСОБА_3 ніколи не було батька, він ніколи не поздоровляв її зі святами, днями народження, ні коли дитина хворіла не відвідував її, при тому що дитина хворіла дуже часто. Постійно доглядала дитину мати та бабуся. Вона ніколи не чула будь-яких скандалів, конфліктів, а також те, що відповідач приходив до дитини, але його не впускали до квартири. Зазначила, що рік нараз бачила відповідача в суді під час слухання справи. Саме в цей день у ОСОБА_8 був день народження, але відповідач нічим не поцікавився навіть. З того часу, вона його більше не бачила. Знає, що він тільки писав різні неприємні смс у ОСОБА_10 та ОСОБА_11 про ОСОБА_8 . В той час, у ОСОБА_3 стало погано з серцем та вона її заспокоювала.

Свідок ОСОБА_12 пояснила суду, що являється сусідкою позивача по будинку з 1987 року. Відповідача вона бачила, як чоловіка позивача, коли та була вагітна. Після народження ОСОБА_3 , через місяць-два, відповідач пішов з сім`ї. У будинку постійно проживала лише позивач з дитиною, бабуся та дідусь. При цьому, ОСОБА_8 навіть такого слова, як «батько» не знає. Вона ніколи не бачила відповідача та не чула про його існування, враховуючи те, що ОСОБА_8 тісно спілкувалася з її оуком та вони ходили один до одного в гості. Також, вона ніколи не чула скандалів або конфліктів з приводу того, що батька дитини не впускають до квартири, щоб побачити дитину.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до ч.2 п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального усвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Відповідно до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складеного Дарницькою районною в м. Києві державною адміністрацією 04 травня 2017 року № 101-4263/03, комісією було встановлено, що неповнолітня ОСОБА_8 народилася під час зареєстрованого шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Шлюб між ними розірвано 25 лютого 2001 року, проте фактично почали проживати окремо ще з березня 2000 року. Протягом перших місяців після народження дитини ОСОБА_2 відвідував ОСОБА_8 , надавав певну допомогу, а з літа 2000 року припинив будь-яке спілкування з дитиною. На сьогодні ОСОБА_8 не впевнена, що впізнає свого батька, адже вона його не бачила шістнадцять років. На даний час неповнолітня ОСОБА_8 разом з матір`ю проживає за адресою: АДРЕСА_2 . При проведенні обстеження житлово-побутових умов проживання дитини встановлено, що для ОСОБА_8 створені належні умови для проживання, відпочинку та розвитку. ОСОБА_2 подано нотаріально засвідчену заяву про те, що він не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Беручи до уваги рекомендації комісії з питань захисту прав дитини (протокол від 27 квітня 2017 року № 8), можна зробити висновок, що ОСОБА_13 свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не намагається забезпечити достатній життєвий рівень доньці, не турбується про стан її здоров`я. Орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 щодо неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.46-47).

Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради УРСР № 798 від 27.02.1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

На підставі вищевикладеного, оцінюючі надані суду пояснення сторін, письмові докази, покази свідків, а також пояснення самої неповнолітньої ОСОБА_3 , вбачається, що відповідач не приймав участі у вихованні ОСОБА_3 , в той час як законодавцем покладено обов`язок щодо виховання дитини на обох з батьків, має заборгованості по сплаті аліментів на її утримання. При цьому, посилання сторони відповідача на те, що останній мав хворих батьків, а також те, що проходив військову службу в зоні проведення антитерористичної операції, а також факт того, що його нинішня дружина не заперечує проти виховання та утримання ОСОБА_3 , не приймаються судом в якості підстав поважності відсутності можливості виховання власної дитини, оскільки факт наявності хворих батьків не звільняє батька обов`язку приймати участь у вихованні та утриманні власних дітей до їх повноліття, при цьому проходження військової служби з боку відповідача мало місцем з 21 квітня 2015 року по 12 липня 2016 року, що підтверджується довідкою від 29 липня 2016 року, виданої Дніпровським районним у м. Києві військовим комісаріатом, в той час, як судом встановлено, що відповідач близько шістнадцяти років не бачив власну доньку. Крім того, заява дружини відповідача - ОСОБА_14 про те, що остання не заперечує проти виховання та утримання доньки відповідача свідчить лише про особисте волевиявлення даної особи та в жодному разі не підтверджує поважність того, що відповідач не брав участі у вихованні власної доньки на протязі тривалого часу. При цьому, станом на 22 серпня 2016 року відповідач виявив власне волевиявлення про те, що він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно ОСОБА_3 , що відображено у відповідній заяві (а.с.7).

Аналізуючи вищевикладені доводи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що наявні в матеріалах справи докази є достатніми для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав стосовно неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи без самостійних вимог: Служба у справах дітей Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, Київська місцева прокуратура № 2 про позбавлення батьківських прав підлягає задоволенню у повному обсязі.

В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 640 гривень 00 копійок.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 150, 164 Сімейного кодексу України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», Постановою Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст.ст. 2, 10, 76, 77-81, 141, 209, 210, 223, 247, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи без самостійних вимог: Служба у справах дітей Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, Київська місцева прокуратура № 2 про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової карти платника податків НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 . 95) судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Дніпровський районний суд м. Києва.

Повне судове рішення складено 12 лютого 2018 року.

Суддя: