Справа №639/500/18
Провадження №2-і/639/4/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2018 року Жовтневий районного суд м. Харкова у складі судді Баркової Н.В., розглядаючи матеріали заяви ОСОБА_1 про відвід судді Іванової Ірини Володимирівни у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом вселення, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді Жовтневого районного суду м. Харкова Іванової І.В. знаходиться цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом вселення.

14.02.2018 року ОСОБА_1 надала до суду заяву про відвід судді Іванової І.В. посилаючись на те, що нею 31.01.2018 року було подано до Жовтневого районного суду м. Харкова позовну заяву про вселення до житлового будинку, належного їй на праві особистої приватної власності, який знаходиться за адресою: м. Харків, в'їзд Голубівський, буд. 4. При цьому позовна заява містила клопотання про розгляд вказаної цивільної справи у порядку спрощеного провадження без виклику сторін. Однак, суддею Івановою І.В. ухвалою від 02 лютого 2018 року, як вказує заявник, не лише визначено, що справа підлягає розгляду в загальному позовному порядку, а й призначено підготовче судове засідання у даній справі на 13 березня 2018 року (через півтора місяці після подання позовної заяви). При цьому ухвала суду не мотивована жодним чином. Судом не зазначено, чому саме вказана справа є настільки складною, що підлягає розгляду в порядку загального позовного провадження та не наведено жодних аргументів на спростування доводів позивача щодо того, що вона має розглядатися саме у спрощеному порядку.

Вказані дії судді, на думку ОСОБА_1, самі по собі є достатньою підставою для дисциплінарної відповідальності судді відповідно до п.2 ч.1 ст. 106 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», а саме безпідставне затягування або невжиття суддею заходів щодо розгляду заяви, скарги чи справи протягом строку, встановленого законом. При цьому, зважаючи на ту обставину, що у провадженні судді Іванової І.В. також перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, позовні вимоги якої обґрунтовані саме тим, що заявник не проживає разом із дитиною, а тому повинна сплачувати чоловіку, який вигнав її з власного будинку, щомісячно грошові кошти, ці обставини дають їй підстави сумніватися в неупереджені вказаної судді, а також вважати, що таке порушення закону щодо строків розгляду справи про її вселення до власного будинку вчинено суддею умисно.

Вказане клопотання подано заявником з метою уникнення сумнівів щодо обєктивності судді у даному провадженні, а також з метою визначення судді, яким буде вирішено справу у строки, встановлені законом.

Зважаючи на те, що ухвалу про відкриття провадження від 02.02.2018 року заявник, станом на 14.02.2018 року ще не отримала, а дізналась вона про неї лише із сайту судової влади та Єдиного державного реєстру судових рішень, ОСОБА_1 вважає, що вказана заява про відвід, подано нею у строки передбачені цивільним процесуальним законодавством.

Згідно з ч.3 ст. 40 ЦПК України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду , що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Відповідно до ч.ч. 7, 8 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід судді має бути розглянуто не пізніше двох днів із дня надходження заяви про відвід судді, а у випадку розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід судді. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 15.12.2017 року заяву позивача ОСОБА_1 про відвід судді Іванової І.В., подану у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом вселення передано до канцелярії суду для визначення складу суду відповідно до ч.1 ст.33, ч.3 ст.40 ЦПК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду заяви ОСОБА_1 про відвід судді Іванової І.В. визначено суддю Жовтневого районного суду м. Харкова Баркову Н.В., ухвалою якої від 15.02.2018 року заява про відвід прийнята до провадження та на підставі ч.8 ст. 40 ЦПК України ухвалено розглянути заяву ОСОБА_1 про відвід судді Іванової І.В. без повідомлення учасників справи.

Суд, вивчивши матеріали заяви про відвід, вважає її такою, що задоволенню не підлягає враховуючи наступне.

В своїй заяві про відвід судді Івановій І.В. позивач ОСОБА_1 посилається на ст. 39 ЦПК України та п.5 ч.1 ст. 36 ЦПК України в якості підстави для відводу.

Згідно з п.5 ч.1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або обєктивності судді. Частиною 4 ст. 39 ЦПК України визначено, що встановлення обставин, вказаних у пунктах 1-4 частини першої статті 36 цього Кодексу, статті 37 цього Кодексу звільняє заявника від обовязку надання інших доказів упередженості судді для цілей відводу.

З огляду на викладене особа, яка заявляє відвід на підставі п.5 ч.1 ст. 36 ЦПК України не звільнена від обовязку надання інших доказів упередженості судді для цілей відводу.

Разом з тим всі обставини, викладені позивачем ОСОБА_1 в заяві про відвід судді Іванової І.В. стосуються предмету та підстав позову, а також процесуальних рішень судді, а саме, змісту ухвали від 02 лютого 2018 рокупро відкриття загального позовного провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом вселення. Статтею 353 ЦПК України передбачено, що зазначена ухвала може бути оскаржена лише щодо порушення правил підсудності, разом з тим, відповідно до частини другої зазначеної статті заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Інших обставин, крім процесуальних, що викликають сумнів в неупередженості або обєктивності судді Іванової І.В. позивачем ОСОБА_1 в заяві про відвід не зазначено, жодних доказів на підтвердження упередженості судді не наведено.

Відповідно до ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про відсутність передбачених цивільно-процесуальним законом підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про відвід судді Іванової Ірини Володимирівни.

Враховуючи наведене, керуючись ч.1 ст. 33, ст.ст. 36, 37, 39. 40, 260, 26, 353 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Іванової Ірини Володимирівни у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом вселення відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.В.Баркова