Провадження № 22-ц/783/6093/17 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Савуляка Р.В., Шандри М.М.,

секретар: Бадівська О.О.,

за участі в судовому засіданні представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3, позивача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 08 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, треті особи Державний нотаріус Першої Львівської державної нотаріальної контори - Чорній С.Б., ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу квартири та визнання права власності, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 08 вересня 2017 року позов задоволено частково. Визнано частково недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 від 15.08.2006р., посвідчений державним нотаріусом Першої Львівської державної нотаріальної контори Чорній С.Б. в частині суб'єктного складу щодо сторони покупця по договору, визнано стороною по даному договору на стороні покупця ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. та визнано недійсною і скасувано державну реєстрацію права власності, зареєстрованого ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» 15.11.2006 року за №12516330. Визнано за ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. право власності на квартиру АДРЕСА_2. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 - 2471,20 грн. судового збору.

Дане рішення оскаржив ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2

В своїй апеляційній скарзі просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. Вважає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права. Зазначає, що судом прийнято позовну заяву без сплати судового збору у повному обсязі. Крім цього, зазначає, що представником відповідача до суду подавалась заява про застосування строків позовної давності, оскільки позивачці було відомо хто є власником спірної квартири, що підтверджується матеріалами справи №2-497/2007р. за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_8, ОСОБА_9, третьої особи ОСОБА_10 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди у зв'язку із залиттям квартири. Зокрема у вказаній справі міститься спірний договір купівлі-продажу та рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 28 березня 2007 року, у якому підтверджено факт, що ОСОБА_8 є власником спірної квартири та, на підставі яких документів та з якого часу. Вказане рішення оскаржувалось в апеляційному порядку та таке направлялося разом з апеляційною скаргою сторонам та, зокрема, ОСОБА_4 Крім цього, вказує на те, що обставини наведені позивачкою в заяві, що між нею та відповідачкою були якісь домовленості не відповідає дійсності, адже такі обставини не визнані сторонами і будь-яких письмових договорів щодо цього між ними немає.

В судове засідання окрім позивача та представника відповідача решта учасників (їх представники) не з'явилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи за їх відсутності (відсутності їх представників), зважаючи на те, що такі повідомлялись про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки (неявки представників) суду представлено не було, зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України, а також те, що в судовому засіданні позивач брала участь особисто, а інтереси відповідача захищав представник.

Клопотання відповідача і позивача та її представника про відкладення розгляду справи колегія суддів вважала необґрунтованими з таких підстав.

Що стосується клопотання відповідача про відкладення розгляду справи з підстав перебування у період розгляду справи за межами м.Києва, неможливість явки в суд та бажання особисто брати участь у розгляді справи, то таке слід вважати необґрунтованим, оскільки відповідачем жодних доводів з приводу поважних причин своєї неявки не наведено та доказів таких не представлено. Факт перебування відповідача за межами м.Києва, зважаючи на те, що розгляд справи проводиться у м.Львові не впливає на можливість явки у судове засідання зважаючи на те, що як відповідач та і її представник були повідомлені про час та місце розгляду справи більш як за місяць (22 та 23.12.2017 року відповідно). Тому будучи заздалегідь повідомленою про судове засідання відповідач взмозі була відкоригувати свої особисті плани, забезпечивши свою особисту участь у судовому засіданні, доводів протилежного нею не наведено та доказів цього не представлено. Що стосується бажання особисто брати участь у розгляді справи, то вказана причина зважаючи на те, що призначення розгляду справи судом потребує значних як організаційних, так і фінансових затрат, виклик інших учасників справи, забезпечення можливості часу та місця розгляду справи, вчинення інших дій, також, не слід вважати поважною причиною неявки в судове засідання, зважаючи на завчасне повідомлення про судове засідання. Крім цього, колегія суддів при вирішенні даного клопотання зважає і на той факт, що інтереси відповідача у судовому засіданні захищає представник.

Що стосується клопотання позивача та її представника про відкладення розгляду справи з підстав участі представника у іншому судовому засіданні, то таке колегія суддів вважала теж необґрунтованим, оскільки представник позивача був повідомленим про судове засідання 3.11.2017 року, а сама позивач 23.12.2017 року. Зважаючи на вказане участь представника у розгляді іншої справи, що призначена до розгляду 16.01.2018 року свідчить про односторонній вибір представником пріоритетності розгляду іншої справи порівняно із даною без врахування того факту, що засідання у цій справі призначено заздалегідь із повідомленням інших учасників справи та вчиненням ряду інших організаційних заходів, про які йшлося. При цьому жодних доводів, які б свідчили про певну пріоритетність іншої справи, неможливість визначення її розгляду при перенесенні 16.01.2018 року на інший день з врахуванням вже призначеного судового засідання у даній справі представником не наведено. З пояснень позивача їй було відомо про те, що представник не буде брати участі у даному судовому засіданні, однак вона користатись допомогою іншого представника не хотіла, оскільки бажає, щоб її інтереси захищав саме представник ОСОБА_11 Зважаючи на вказане позивач усвідомлено взяла на себе ризик можливості участі у розгляді справи без представника розуміючи можливість участі іншого представника та фактично відсутність пріоритетності участі її представника у іншій справі. Колегія суддів вважала, що така поведінка позивача та її представника свідчить про безпідставність клопотання про відкладення розгляду справи, про дії з метою затягування розгляду справи та зловживання своїми процесуальними правами сторони. Крім цього, колегія суддів при розгляді клопотання врахувала і факт особистої участі позивача у розгляді справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача на підтримання апеляційної скарги, що аналогічні доводам апеляційної скарги, пояснення позивача - в заперечення скарги, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд посилаючись, зокрема, на ст. 11, ч.1 ст. 15, ст.ст. 328, 321, 316, 317, 319, 638, 651, 215, 203, 230, 216, 12, 256, 257, 267, ч. ст. 217 ЦК України, ст. 41 Конституції України, п. 7, п.9, п.19, п.20, п.24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правову позицію Верховного суду України у справі № 6-67 цс 15, п.26 (абз.1, 2) Листа Верховного Суду України від 26.05.2001 року «Правові позиції щодо розгляду судами окремих категорій цивільних справ (Зобовязання, що виникають з угод)» задовольняючи позов частково, виходив з того, що 15 серпня 2006 р. між ОСОБА_12 та ОСОБА_8 укладено Договір купівлі - продажу квартири, згідно якого продавець ОСОБА_12 продала, а покупець ОСОБА_8 купила квартиру АДРЕСА_3 Даний договір посвідчено державним нотаріусом Першої Львівської державної нотаріальної контори - Чорній С.Б. та зареєстровано в реєстрі за №4-1107. З витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого 15.11.2006 року ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» вбачається, що квартира АДРЕСА_4 належить на праві приватної власності ОСОБА_8 на підставі договору купівлі-продажу №4-1107 від 15.08.2006р., посвідченого державним нотаріусом Першої Львівської державної нотаріальної контори. Згідно довідки з місця проживання про склад сім'ї і прописку, виданої ЛКП «Янів-405» за №2355 від 11.08.2016 року, в квартирі АДРЕСА_4 зареєстровані ОСОБА_2 (власник) та ОСОБА_4 (мати). Крім того, як вбачається з пояснень позивача та встановлено в судовому засіданні, що під час розгляду Шевченківським районним судом м. Львова цивільної справи №466/4907/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання такою, що втратила право користування квартирою та зняття з реєстрації, а також зобов'язання ОСОБА_4 не чинити перешкод в здійсненні права власності та розпорядження квартирою АДРЕСА_5 та виселення ОСОБА_4 із зазначеної квартири, позивачу ОСОБА_4 стало відомо про те, що квартира, у якій вона проживає з 2006 року належить виключно її доньці ОСОБА_2. У задоволенні вказаного позову рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 31.10.2016 року відмовлено у повному обсязі. Вказане рішення на даний час не набрало законної сили. Окрім цього, судом встановлено, що 15.08.2006 року перед укладанням спірного договору позивачем ОСОБА_4 було укладено договір купівлі продажу квартири, яка належала їй на праві приватної власності за адресою: АДРЕСА_1, який був посвідчений державним нотаріусом Першої Львівської державної нотаріальної контори - Чорній С.Б. З даного договору вбачається, що продавець ОСОБА_4 продала, а покупець ОСОБА_13 купив квартиру АДРЕСА_6. Продаж вказаної квартири вчинено за 21986 грн. та кошти від продажу були використані для купівлі квартири АДРЕСА_7 та безпосередньо позивачем були передані продавцю ОСОБА_12. Так, з пояснень позивача та свідків встановлено, що ОСОБА_4 з метою матеріальної допомоги своїй доньці - відповідачу по справі ОСОБА_2, продала власну квартиру АДРЕСА_6 та купила меншу за площею квартиру АДРЕСА_4, однак донька ОСОБА_2 ввела позивача в оману, мотивуючи тим, що мати похилого віку, їй важко оформляти процедуру купівлі-продажу, у неї постійний хворобливий стан та з метою уникнення в подальшому переоформлення права власності в порядку спадкування. При цьому переконувала позивачку ОСОБА_4, що остання буде проживати та одноособово користуватися зазначеної квартирою пожиттєво. При укладанні спірного договору купівлі продажу відповідачка зазначила себе як покупець, проте фактично кошти за покупку квартири АДРЕСА_7 продавцю вносила ОСОБА_4 до підписання зазначеного договору. Дані твердження підтверджуються поясненнями свідків, даними в судовому засіданні. Судом встановлено, що фактично квартира АДРЕСА_5 була придбана за кошти позивача ОСОБА_4 і для її користування, оскільки відповідач коштів на придбання квартири не надавала, ніколи у спірній квартирі не проживала, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами та поясненнями свідків, тому суд вважає, що спірний договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_8 від 15.08.2006р. слід визнати частково недійсним в частині, що стосується покупця, і покупцем за цим договором слід визнати ОСОБА_4. З врахуванням вищевикладеного та беручи до уваги, що позивачка ОСОБА_4 в судовому засіданні довела, що правочин, а саме договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_4 від 15.08.2006р., вчинений під впливом введення її в оману, оскільки стороною по договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_4 від 15.08.2006р., а саме покупцем мала бути ОСОБА_4, а не ОСОБА_2, що має істотне значення, відтак позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню та слід визнати частково недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_4 від 15.08.2006р., посвідчений державним нотаріусом Першої Львівської державної нотаріальної контори Чорній С.Б. в частині суб'єктного складу щодо сторони покупця по договору, визнати стороною по даному договору на стороні покупця ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. та визнати недійсною і скасувати державну реєстрацію права власності, зареєстрованого ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» 15.11.2006 року за №12516330. Разом з тим, позовна вимога про дозвіл Обласному комунальну підприємству Львівської обласної ради «БТІ та ЕО» зареєструвати право власності на квартиру АДРЕСА_5 за ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, заявлені до неналежного відповідача. Відповідний орган, що здійснює державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, участі у справі в якості відповідача не приймав, крім цього, позивачем не доведено наявність спору з цим органом, що підлягав би розгляду судом, оскільки, згідно зі ст.3 ЦПК України особа може звернутися до суду у разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод та інтересів. Тому в задоволенні позовної вимоги в цій частині слід відмовити. Суд вважає, що представником відповідача не доведені обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень. Зокрема, щодо застосування строків позовної давності слід зазначити наступне. Судом встановлено, що про порушення свого права позивач дізналася під час розгляду Шевченківським районним судом м. Львова цивільної справи №466/4907/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання такою, що втратила право користування квартирою та зняття з реєстрації, а також зобов'язати ОСОБА_4 не чинити перешкод в здійсненні права власності та розпорядження квартирою АДРЕСА_5 та виселення ОСОБА_4 із зазначеної квартири, позивачу ОСОБА_4 стало відомо про те, що квартира у якій вона проживає з 2006 року належить виключно її доньці ОСОБА_2. У задоволенні вказаного позову рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 31.10.2016 року відмовлено. Позовна заява надійшла до суду в травні 2016 року. Отже, суд вважає, що перебіг строку позовної давності почався з моменту отримання копії позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання такою, що втратила право користування квартирою та зняття з реєстрації, тобто червень-липень 2016 року, а з позовом до суду позивач звернулася 12.12.2016р., тобто в межах строку, встановленого ст. 257 ЦК України. Таким чином, судом встановлені підстави для відмови у задоволенні клопотання представника відповідача про застосування строку позовної давності. На підставі вищенаведеного, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов є підставним та підлягає до задоволення.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду зроблені без повного та всебічного з'ясування обставин, що мають значення для справи, обставини, які суд вважав встановленими не доведені, також, судом не враховано певні норми закону, які підлягали до застосування.

Позивач ОСОБА_4 звернулась в Шевченківський районний суд м. Львова з позовом до відповідача ОСОБА_2, в якому просила визнати частково недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_9 від 15.08.2006 року, посвідчений державним нотаріусом Першої Львівської державної нотаріальної контори - Чорній С.Б. в частині суб'єктного складу щодо сторони покупця по договору та визнати стороною по даному договору на боці покупця ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнати недійсною і скасувати державну реєстрацію права власності зареєстровану Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «БТІ та ЕО» 15 листопада 2006 року за № 12516330; визнати за ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на квартиру АДРЕСА_7; дозволити Обласному комунальну підприємству Львівської обласної ради «БТІ та ЄО» зареєструвати право власності на квартиру АДРЕСА_7 за ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1

Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України (в редакції на час розгляду справи) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспрюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України (в редакції на час розгляду справи) Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, що беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Так, відповідно до ч.1 ст. 30 ЦПК України (в редакції на час розгляду справи) сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Відповідно до ч.1 ст. 33 ЦПК України (в редакції на час розгляду справи) суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України (в редакції на час розгляду справи) кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до вказаних норм закону позивач, звертаючись до суду з позовом повинен довести факт порушення невизнання чи оспорення його прав свобод чи інтересів саме вказаним ним відповідачем (відповідачами). Разом з тим і суд зобов'язаний роз'яснити позивачу наслідки подання позову до неналежного відповідача (відповідачів) та його право подати клопотання про залучення належного, заміни неналежного належним, залучення співвідповідача, тощо. При цьому слід вважати, що заявлені позовні вимоги до неналежного відповідача (чи при його (належного відповідача) відсутності) задоволені судом бути не можуть, оскільки вказане слід вважати порушенням вимог процесуального закону, за якими суд не взмозі вирішувати та задовольняти позов без особи, яка повинна відповідати за позовом, прав, обов'язків, інетресів якої такий прямо стосується (належного відповідача). Правом на заявлення клопотання про заміну неналежного відповідача належним, залучення співвідповідача наділений виключно позивач, який у випадку заміни відповідача (відповідачів), залучення нового, зобов'язаний вказати вимоги до нового відповідача (відповідачів) та підстави заявлення таких саме до нього.

Як вбачається із матеріалів справи, судом першої інстанції вказаних вимог закону не дотримано. Так судом на обговорення вказане питання не ставилось та позивачу таке її право не роз'яснювалось і відповідно позивач такого права не реалізовувала у спосіб залучення належних відповідачів (співвідповідачів) чи відмову у залученні таких із настанням відповідних наслідків, про що вона повинна була бути поінформованою судом.

Із змісту позовних вимог та матеріалів справи (зокрема, договору купівлі-продажу квартири, укладеного 15.08.2006 року а.с. 9) вбачається, що відповідачами за позовом з такими вимогами, зважаючи, також, і на підстави позову є сторони договору купівлі продажу. Вказане, зокрема, вбачається і з змісту п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 6.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними».

Такими, як видно із договору є ОСОБА_12 та ОСОБА_8

Без залучення сторін договору, а, зокрема, продавця за таким, для якого такий правочин створює відповідні права та обов'язки та відповідно вимоги про визнання договору частково недійсним та визнання стороною по договору іншої особи прямо впливає на його права та інтереси як сторони правочину, оскільки змінює такі та призводить до нових наслідків, - суд не взмозі давати оцінку підставам та предмету позову та виносити рішення по суті такого спору, оскільки без залучення належного відповідача (співвідповідача) на права та обов'язки впливатиме таке судове рішення суд вирішувати питання про задоволення позову не взмозі.

Зважаючи на вказане, неможливість залучення згаданого співвідповідача (сторони договору купівлі-продажу) на стадії апеляційного розгляду чи направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції для виконання таких вимог закону судом першої інстанції та істотність такого процесуального порушення, що впливає на вирішення спору вцілому колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову.

Зважаючи на вказане апеляційну скаргу слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 08 вересня 2017 року - скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2, треті особи Державний нотаріус Першої Львівської державної нотаріальної контори - Чорній С.Б., ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу квартири та визнання права власності - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 2779,6 грн. в користь держави недоплаченого судового збору при подання позовної заяви.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_2 5765,98 грн. сплаченого нею судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 08 лютого 2018 року.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: Р.В. Савуляк

М.М. Шандра