Справа № 209/3255/17
Провадження № 2/209/235/18
27 лютого 2018 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Байбари Г.А.,
при секретарі Герасимчук І.О.,
за участі позивача ОСОБА_1,
третьої особи ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам'янське Дніпропетровської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_2, Відділ реєстрації (зняття з реєстрації) місця проживання фізичних осіб адміністрації Дніпровського району Кам'янської міської ради, Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕРЦ КП» м. Кам'янське, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визнати відповідача ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1.
В обґрунтування позову зазначила, що вона зареєстрована та проживає у квартирі по АДРЕСА_1, є відповідальним наймачем квартири. Вказана квартира, яка складається із двох житлових кімнат, загальною площею 48,7 кв.м., житловою площею 26,2 кв.м., була виділена їй на підставі рішення виконавчого комітету Баглійського районного ради и. Дніпродзержинська від 06 березня 1992 року. Крім неї, у квартирі також зареєстровані її діти: дочка ОСОБА_2 та син ОСОБА_3. Проте, син ОСОБА_3 у спірній квартирі ніколи не проживав і не проживає, його речі у квартирі відсутні. З моменту народження він проживав у квартирі за адресою: АДРЕСА_2, а в 2016 році залишив це житло. На теперішній час місце проживання відповідача їй невідомо, і він не підтримує з нею ніяких стосунків. Факт непроживання відповідача у спірній квартирі з 1992 року підтверджується актом про непроживання від 13 січня 2017 року. Вони з дочкою не чинили відповідачу перешкоди у проживанні у спірній квартирі, і він не звертався із заявами до Дніпровського ВП з приводу перешкод у користуванні житлом. ОСОБА_3 ніколи не цікавився квартирою, як приміщенням, що потрібно йому для проживання, не сплачував квартирну плату та комунальні послуги, не проводив ремонт у квартирі. Всі обов'язки наймачів житлового приміщення виконують вона та дочка. Крім того, на адресу спірної квартири надходять повідомлення від різних банківських установ з приводу боргових зобов'язань відповідача. Вважає, що відповідач втратив право користування квартирою, оскільки відсутній в ній більше ніж шість місяців без поважних причин.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про розгляд справи за його відсутності не заявив та не подав відзив на позовну заяву.
Представники третіх осіб в судове засідання не з'явилися.
Від заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів міської ради, голови адміністрації ОСОБА_4 до суду надійшла заява з клопотанням про розгляд справи за відсутності представника третьої особи - адміністрації Дніпровського району Кам'янської міської ради, до структури якої входить відділ реєстрації (зняття з реєстрації) місця проживання фізичної особи.
Від директора ТОВ «ЄРЦ КП» ОСОБА_5 до суду надійшла заява з клопотанням про розгляд справи за відсутності їх представника, позов підтримують.
Виходячи з наведеного, відповідно до ч. 3. ст. 211, п.1 ч.3 ст. 223, ч.1, ст. 280, ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив розглянути справу у судовому засіданні за відсутності представників третіх осіб та відповідача на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення.
Позивач ОСОБА_1 у вступному слові стисло виклала зміст та підстави своїх позовних вимог щодо предмету позову та надала пояснення, аналогічні тим, що викладені у позовній заяві. Крім того, допитана як свідок згідно ст. 92 ЦПК України, суду пояснила, що квартира АДРЕСА_1 була виділена їй у 1992 році на склад сім'ї із трьох осіб: її, позивача, старшої дочки ОСОБА_6, 1979 року народження, та сина ОСОБА_3. Проте, син ОСОБА_3 до цієї квартири ніколи не вселявся, він проживав разом із її матір'ю ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2. Мати померла ІНФОРМАЦІЯ_1. Після її смерті до квартири вселилися її, позивача, сестра ОСОБА_9, а відповідач пішов проживати до якоїсь жінки, а потім до іншої жінки. Де зараз мешкає відповідач, їй невідомо, він не підтримує з нею ніякого зв'язку. Син ніколи не бажав проживати з нею у спірній квартирі, ніколи не намагався вселитися до житла, квартирою не цікавився. За місцем розташування спірної квартири постійно надходять листи з банків на ім'я відповідача, приходять колектори та вимагають повернення кредитів, які відповідач бере в банках, погрожують відібрати квартиру та належне їй майно, що знаходиться в квартирі. Вона хоче виписати сина із спірного житла, щоб не втратити своє майно.
Третя особа, яка бере участь на стороні позивача - ОСОБА_2, у вступному слові стисло виклала зміст та підстави позовних вимог ОСОБА_1 щодо предмету позову та надала пояснення про те, що позивач - її мати, відповідач - її брат. Вона проживає разом з матір'ю у квартирі АДРЕСА_1. Відповідач у цій квартирі ніколи не проживав і в ній ніколи не було його речей. Він весь час мешкав разом з бабусею АДРЕСА_2. Після смерті бабусі у цій квартирі стала мешкати сестра матері разом з відповідачем. Потім відповідач став проживати з якоюсь жінкою, де саме, їм з матір'ю невідомо. На адресу спірної квартири надходять листи з банків з вимогами сплатити борги ОСОБА_3, через що мати звернулася до суду з цим позовом.
Вислухавши вступне слово позивача та третьої особи, пояснення свідка ОСОБА_10, встановивши фактичні обставини, зміст спірних правовідносин та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.
У судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1, її дочка ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 зареєстровані у квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1.
Вказана квартира складається із двох житлових кімнат, загальною площею 48,7 кв.м., житловою площею 26,2 кв.м, і позивач є відповідальним наймачем квартири, що підтверджується копією особового рахунку НОМЕР_1 (а.с. 10).
До особового рахунку на квартиру внесені відомості про відповідача ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, який є сином відповідального наймача квартири ОСОБА_1
З 1992 року до теперішнього часу відповідач ОСОБА_3 не проживає у квартирі за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується актом про непроживання від 09 жовтня 2017 року, що складений на підставі свідчень мешканців квартири № 51 (ОСОБА_11) та квартири № 42 (ОСОБА_10) будинку АДРЕСА_1, та затверджений начальником юридичного відділу КП КМР «УКОЖФ» (а.с. 12).
Крім показань позивача, допитаної в судовому засіданні в якості свідка, факт непроживання відповідача в спірній квартирі з 1992 року до теперішнього часу підтвердила в судовому засіданні свідок ОСОБА_10, яка дала показання про те, що вона давно знайома з позивачем, вони разом працювали і в один час отримали квартири в будинку АДРЕСА_1, де мешкають до цього часу. Позивач отримала квартиру з урахуванням інтересів свого сина ОСОБА_3, але він у квартирі АДРЕСА_1 з позивачем ніколи не проживав, мешкав у матері позивача, тобто у своєї бабусі, і ніколи до спірної квартири не приходив. Вона бачила відповідача ще малою дитиною, а декілька років тому назад в центрі міста вона зустріла відповідача, який впізнав її та підійшов до неї, а вона його не впізнала. Він говорив, що живе десь в цьому районі.
Те, що відповідач з 1992 року по 2016 рік проживав, без реєстрації, у квартирі, розташованій по АДРЕСА_2, підтверджується актом про проживання № 1736 від 15 листопада 2017 року, затвердженим начальником юридичного відділу КП КМР «УКОЖФ» (а.с. 15).
Крім того, згідно наданих позивачем квитанцій (а.с. 18-26), вона самостійно оплачує квартирну плату та комунальні послуги, що надаються до спірної квартири.
Відповідно до частини 1 статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира або інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
Згідно статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місцем перебування є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік, місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік, реєстрацією є внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.
Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, а якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутньої особи може бути продовжено наймодавцем, а у разі спору - судом.
Згідно ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що відповідач ОСОБА_3 відсутній в спірній квартирі понад шести місяців без поважних причин, а тому його належить визнати такими, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1.
Керуючись статтями 10, 12, 13, 141, 259, 263-265, 280- 282 ЦПК України, суд
Задовольнити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_2, Відділ реєстрації (зняття з реєстрації) місця проживання фізичних осіб адміністрації Дніпровського району Кам'янської міської ради, Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕРЦ КП» м. Кам'янське, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 640,00 грн. сплаченого судового збору.
Повне судове рішення складено 09 березня 2018 року.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач може оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строків подання відповідачем заяви про перегляд заочного рішення або позивачем та іншими учасниками справи апеляційної скарги, якщо заяву та апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя Г.А. Байбара.