РІШЕННЯ

іменем України

22 лютого 2018 рокуСправа №451/1677/17
Провадження № 2/451/287/18

Радехівський районний суд Львівської області

у складі головуючого-судді Мулявка О.В.

з участю: секретаря судового засідання Кормилюк Т.С.

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у підготовчому засіданні у м.Радехові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Нивицької сільської ради Радехівського району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

13 грудня 2017 року до суду із позовною заявою звернулася ОСОБА_2, відповідно до вимог якої, просить визнати за нею право власності на земельну ділянку загальною площею 1,2778 га, яка складається із трьох земельних ділянок площами 0,3701 га, 0,5060 га та 0,4017 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташовані на території Нивицької сільської ради Радехівського району Львівської області в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

В обґрунтування позову посилається на обставини, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла, ОСОБА_3.

За життя спадкодавець, ОСОБА_3, зробила розпорядженням своїм майном, склавши заповіт, що посвідчений 19.11.1998 року, Нивицькою сільською радою Радехівського району Львівської області, і зареєстрований в реєстрі за №28, згідно якого все своє майно заповіла своєму племіннику ОСОБА_5.

За життя ОСОБА_5 звернувся до Радехівської державної нотаріальної контори і оформив свідоцтво про право на спадщину, яке складається із: жилого дерев'яного будинку з господарськими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1. Також ним було оформлено свідоцтво про право на спадщину щодо грошових вкладів, що знаходились у ТВБВ Ощадного банку №6332/023.

Однак, ОСОБА_5 не оформив права власності на земельну ділянку площею 1,2778 га, що належала ОСОБА_3 згідно державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 виданого Нивицькою сільською радою Радехівського району Львівської області 10 жовтня 2001 року, оскільки цей правовстановлюючий документ був оформлений після смерті спадкодавця.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер, ОСОБА_5 - брат позивача.

Спадкове майно, що залишилось після смерті спадкодавця ОСОБА_5 складається з: жилого дерев'яного будинку з господарськими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1; грошових вкладів із відповідними процентами; земельної ділянки площею 1,2778 га, яка складається із трьох земельних ділянок площею 0,3701 га, площею 0,5060 га та площею 0,4017 га, які виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташовані на території Нивицької сільської ради Радехівського району Львівської області, і які належали спадкодавцю, ОСОБА_3, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 виданого 10.10.2001 року Нивицькою сільською радою Радехівського району Львівської області, і зареєстрованого в книзі записів державних актів на право власності на землю за №16262.

Фактично прийнявши спадщину, вступивши в управління та володіння спадковим майном спадкодавця, ОСОБА_5, та маючи намір оформити свої права на спадкове майно, як єдиний спадкоємець, позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак нотаріусом їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки відсутні належним чином оформлені правовстановлюючі документи на право власності на земельну ділянку, що належала ОСОБА_3, а саме Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку. За таких обставин, нотаріусом було рекомендовано звернутися до суду із заявою про визнання права власності на спадкове майно.

Відсутність у позивача оригіналів правовстановлюючих документів, унеможливлює реалізацію майнових прав , як спадкоємця, у позасудовому порядку.

Представник позивача в судовому засіданні надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві (а.с.2). Окрім цього, збільшивши позовні вимоги, просить також встановити факт, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживала спільно із ОСОБА_5 у с. Нивиці Радехівського району до дня його смерті, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3. Позов просить задоволити.

Представник відповідача - Нивицької сільської ради Радехівського району Львівської області - надіславши до суду заяву просив розгляд справи проводити за його відсутності. Позовні вимоги визнає (а.с.33).

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

За змістом ч.ч.1-2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти родинних відносин між фізичними особами, належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті, а також і інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.10).

Судом встановлено, що до складу спадщини, яка залишилася після смерті спадкодавця ввійшла, окрім іншого, земельна ділянка загальною площею 1,2778 га, яка складається із трьох земельних ділянок площами 0,3701 га, 0,5060 га та 0,4017 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташовані на території Нивицької сільської ради Радехівського району Львівської області (а.с.11).

Норми п.5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР.

Тобто, у разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців

Таким чином, на думку суду, спірні правовідносини щодо спадщини, яка відкрилась внаслідок смерті ОСОБА_3, регулюються чинним на той час Цивільним кодексом Української РСР.

У відповідності до ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

З копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 11 листопада 1999 року державним нотаріусом Радехівської державної нотаріальної контори Луців І.П. (а.с.4), судом констатовано, що ОСОБА_5 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3. Зокрема, жилий дерев'яний будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3, однак не оформив належним чином право власності на земельну ділянку.

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Нивиці Радехівського району Львівської області (а.с.9).

Відповідно до ч.1. ст.1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ч.1 ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч.1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частинами 1 та 2 ст.1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

В силу вимог частин 1, 2 статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна.

В силу приписів ч.2 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

З копії свідоцтва про народження ОСОБА_2 (серія НОМЕР_2) (а.с.26) та копії Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження ОСОБА_5 (а.с.6-7) судом встановлено, що позивач та спадкодавець були рідними братом і сестрою.

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу (серія НОМЕР_3) визначається, що ОСОБА_2 зареєструвала шлюб із ОСОБА_8 та після укладення шлюбу взяла прізвище «ОСОБА_2» (а.с.25).

Частиною 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

З довідки №844 від 07.12.2017 року, виданої Нивицькою сільською радою Радехівського району Львівської області, визначається, що на день смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, разом з ним фактично проживала без реєстрації ОСОБА_2. Від імені померлого ОСОБА_5 заповіт не посвідчувався (а.с.8).

Таким чином за відсутності заповіту спадкодавця суд приходить до висновку, що спадкування позивачем відбувається за законом.

Відповідно до ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка досягла чотирнадцяти років, має право подати заяву про прийняття спадщини без згоди своїх батьків або піклувальника. Заяву про прийняття спадщини від імені малолітньої, недієздатної особи подають її батьки (усиновлювачі), опікун. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини.

Згідно ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 як спадкоємець другої черги за законом, прийняла спадщину своєчасно та належно шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини (а.с.10).

За твердженням представника позивача, інші спадкоємці за законом, які прийняли спадщину у встановлений законом строк та належним чином, відсутні. А відтак суд вважає, що Нивицька сільська рада Радехівського району Львівської області, як орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, є належним відповідачем у даній справі з огляду на характер спірних правовідносин та підстави заявленого позову.

Правова позиція, що прийняття спадкоємцем спадщини, але не оформлення ним спадкових прав, не позбавляє спадкоємця права на спадщину, вбачається у постановах Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі №6-164цс12 та від 08 квітня 2015 року у справі №6-33цс15, висновки якого, в силу приписів ст.360-7 ЦПК України, є обов'язковими для суду.

Навіть у тих випадках, коли до складу спадщини входить право власності на нерухоме майно, яке за ч.2 ст.1299 ЦК України переходить до спадкоємця з часу державної реєстрації прав на нього, проте відповідно ч.5 ст.1268 ЦК України прийнята спадкоємцем спадщина належить йому з часу її відкриття.

У відповідності до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Під час вирішення позовних вимог, судом, окрім іншого, приймаються до уваги обставини не заперечення відповідачами позовних вимог і така позиція сторони, із врахуванням обставин констатованих судом, жодним чином не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Приймаючи до уваги вищенаведене, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони щодо встановлення факту та визнання права власності в порядку спадкування є законними та обґрунтованими і, відповідно такими, що підлягають до задоволення.

Відсутність у ОСОБА_2 належних правовстановлюючих документів на спадкову масу, унеможливлює реалізацію її спадкових прав у позасудовому порядку.

У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України із відповідачів в користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати.

Керуючись ст.ст.10,12,13,81,89,141,200,206,258-259,263-265,315 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Встановити факт, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживала спільно із ОСОБА_5 у с.Нивиці Радехівського району до дня його смерті, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку загальною площею 1,2778 га, яка складається із трьох земельних ділянок площами 0,3701 га, 0,5060 га та 0,4017 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташовані на території Нивицької сільської ради Радехівського району Львівської області в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути з Нивицької сільської ради Радехівського району Львівської області (с.Нивиці Радехівського району Львівської області) на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жительки АДРЕСА_1 1344 гривні 80 копійок понесених нею судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Львівської області шляхом подання через Радехівський районний суд Львівської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

ГоловуючийМулявка О. В.