АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________
Справа № 686/9346/17
Провадження № 22-ц/792/223/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2018 року м. Хмельницький

Апеляційний суд Хмельницької області у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Костенка А.М., Ярмолюка О.І.,

секретар судового засідання Задвірний В.І.,

з участю представників сторін,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до Хмельницької міської ради, Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання права власності за набувальною давністю за апеляційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області у складі судді Мороз В.О. від 28 листопада 2017 року.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в :

В травні 2017 року позивачі, звертаючись до суду з цим позовом до відповідачів, вказували, що вони зареєстровані та постійно проживають у АДРЕСА_3 з 23.12.2003 року. Вселилися в цю квартиру на підставі ордеру, мали намір скористатися своїм правом приватизації квартири, однак на звернення до відповідачів отримали відповіді, що цей будинок на балансі не перебуває. Зазначали, що добросовісно володіють та розпоряджаються квартирою більше 10 років, а тому просили суд визнати за ними право власності за набувальною давністю на квартиру АДРЕСА_1.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 листопада 2017 року відмовлено в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 вважають рішення суду необґрунтованим, незаконним, просять його скасувати та постановити нове, яким задовольнити позов. Посилаються на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, а також неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права. На думку апелянтів, судом не враховано, що житловий будинок, в якому знаходиться квартира позивачів, на балансі чи у власності відповідачів не перебуває, тому відсутні правові підстави для здійснення приватизації уповноваженими на це органами Хмельницької міськради в порядку Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Це позбавляє позивачів можливості використати право на приватизацію квартири. Вважають помилковим посилання суду на титульне володіння позивачами квартирою. Суд не врахував, що вони на законних підставах отримали спірну житлову площу, відкрито, добросовісно, безперервно нею користуються більше десяти років, і помилково відмовив у позові.

В засіданні апеляційного суду представник апелянта підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів.

Представник відповідача ПАТ «Українська залізниця» просила відхилити скаргу як безпідставну.

Колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так, судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Хмельницької міської ради № 372 від 24.04.2003 року затверджено рішення адміністрації та профкому про надання ОСОБА_4 як дружині померлого працівника Хмельницької дистанції сигналізації і зв'язку Південно-західної залізниці трикімнатної квартири АДРЕСА_2 на сім'ю з 4 осіб.

На підставі цього рішення виконавчим комітетом Хмельницької міської ради 22.05.2003 року їй на склад сім'ї з 4 осіб - ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 видано ордер серії НОМЕР_1 на вселення в цю квартиру.

Позивачі зареєстровані та проживають у вказаній квартирі.

Згідно з рішеннями виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 29.12.1994 року, 26.12.1996 року, 29.12.1998 року, 26.12.2002 року про прийняття в експлуатацію 4-х черг 300-квартирного житлового будинку по АДРЕСА_2, замовником будівництва була Південно-західна залізниця.

Житловий будинок по АДРЕСА_2 не передавався до комунальної власності територіальної громади міста.

Цей будинок також не перебуває на балансі Державного територіально- галузевого об'єднання «Південно-західна залізниця», згідно з актами приймання- передачі житлового комплексу чи його частини з балансу на баланс № № 1,2,3 від 12.06.2006 року, 26.12.2004 року його передано на баланс ОСББ «Каскад».

Наведене підтверджується матеріалами справи та не оспорюються сторонами.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд обґрунтовано виходив з того, що позивачі вселилися і набули право користування квартирою у порядку, визначеному нормами ЖК УРСР, що виключає можливість набуття права власності на квартиру за набувальною давністю.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги про необхідність застосування набувальної давності і визнання з цих підстав права власності на житло за позивачами.

Так, згідно із ч. ч. 1, 4 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

За змістом вказаної норми задоволення вимог щодо визнання права власності на майно в порядку набувальної давності можливе лише за умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння.

Окрім того, за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого власнику було відмовлено.

Отже, набувальна давність поширюється на випадки фактичного, безтитульного (незаконного) володіння чужим майном.

Наявність у володільця певного юридичного титулу, зокрема, договору найму, оренди, зберігання тощо, виключає застосування набувальної давності, але не позбавляє особу можливості набути право власності на таке майно у визначеному позасудовому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 та члени її сім'ї були вселені у квартиру АДРЕСА_2, яка належала Хмельницькій дистанції колії Південно-Західної залізниці, на підставі ордеру, виданого виконавчим комітетом Хмельницької міської ради і користуються житлом на підставі безстрокового договору найму відповідно до ст. 61 ЖК Української РСР.

Таким чином позивачі є титульними (законними) володільцями квартири та не позбавлені можливості набути право власності на неї в порядку, передбаченому Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». У випадку наявності спору щодо права позивача на приватизацію квартири, цей спір може бути вирішено в судовому порядку шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Отже, суд першої інстанції правильно констатував, що норма ст. 344 ЦК України не врегульовує спірні правовідносини, відтак не підлягає застосуванню.

Посилання апелянтів на те, що житловий будинок, в якому знаходиться квартира позивачів, у власності відповідачів не перебуває, не ґрунтується на доказах, оскільки факт передачі будинку на баланс іншої юридичної особи для його належного утримання не свідчить про припинення права власності замовника будівництва.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Судове рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повна постанова складена 07 лютого 2018 року.

Головуюча /підпис/

Судді /підписи/

З оригіналом згідно

Суддя Апеляційного суду Л.М.Грох

Головуюча у першій інстанції: Мороз В.О. Провадження № 22-ц/792/223/18

Доповідач: Грох Л.М. Категорія: 2