Справа № 214/3494/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

07 березня 2018 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Євтушенка О.І.,

секретар судового засідання - Бєлікова О.А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 214/3494/14-ц

за первісною позовною заявою Публічного акціонерного товариства «УКРСОЦБАНК»

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості за кредитним договором,

та за зустрічною позовною заявою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

до Публічного акціонерного товариства «УКРСОЦБАНК»

про захист прав споживача, розірвання кредитного договору, -

Представники сторін:

від позивача за первісним позовом - відповідача за зустрічним - Курдюмов М.М., Іванченко О.П.

від відповідача за первісним позовом - позивача за зустрічним - ОСОБА_2

За участю:

представника позивача за первісним позовом - відповідача за зустрічним - Курдюмова М.М.

відповідача за первісним позовом - позивача за зустрічним - ОСОБА_1,

представника відповідача за первісним позовом - позивача за зустрічним - ОСОБА_2

СУТЬ СПОРУ:

Представник позивача ПАТ «УКРСОЦБАНК» звернувся до суду з первісною позовною заявою 15.04.2014 року, в подальшому збільшивши вимоги (а.с.153-154), просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УКРСОЦБАНК» заборгованість за кредитним договором №131/07-КВ/048 від 26.12.2007 року станом на 12.05.2017 року в загальному розмірі 182 066,23 грн., яка складається із заборгованості: за кредитом (тіло) - 85 684 грн., по процентам - 60 650,37 грн., пені за несвоєчасне повернення кредиту - 9568,31 грн., пені за несвоєчасне повернення процентів - 15 670,02 грн., інфляційних втрат за кредитом - 3962,05 грн., інфляційних втрат по процентам - 6531,48 грн.; стягнути з відповідача сплачений судовий збір в розмірі 2730,99 грн.

Пред'явлені вимоги мотивовано тим, що 26.12.2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК», правонаступником якого є ПАТ «УКРСОЦБАНК», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №131/07-КВ/048, за умовами якого банк надав позичальникові кредит в розмірі 131 800 грн. зі сплатою процентів за користування ним за ставкою 13,5 % річних з кінцевим терміном повернення - до 25.12.2022 року. Розмір процентної ставки за користування кредитом банк збільшив до 20% річних з 31.07.2008 року. Свої зобов'язання за кредитним договором банк виконав належним чином, надавши ОСОБА_1 кредит в обумовленому сторонами розмірі, в той час як останній покладені на нього обов'язки припинив належним чином виконувати, чим порушив п.п.3.3.7, 3.3.8 договору. В результаті цього станом на 12.05.2017 року утворилась заборгованість за тілом кредиту - 85 684 грн., по процентам за користування кредитом - 60 650,37 грн., пенею за несвоєчасне повернення кредиту - 9568,31 грн., пенею за несвоєчасне повернення процентів - 15 670,02 грн. У зв'язку з тим, що в добровільному порядку позичальник заборгованість не погашає, банком на підставі ст.625 ЦК України нараховані інфляційні втрати за кредитом - 3962,05 грн. та по процентам - 6531,48 грн.

18.06.2014 року представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав зустрічний позов до ПАТ «УКРСОЦБАНК» в порядку Закону України «Про захист прав споживачів», в якому просив суд розірвати кредитний договір №131/07-КВ/048 від 26.12.2007 року, укладений між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК», правонаступником якого є ПАТ «УКРСОЦБАНК», та ОСОБА_1; судові витрати по справі покласти на ПАТ «УКРСОЦБАНК».

В обґрунтування пред'явлених вимог представник зазначив, що дійсно 26.12.2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК», правонаступником якого є ПАТ «УКРСОЦБАНК», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №131/07-КВ/048, за умовами якого банк надав позичальникові кредит в розмірі 131 800 грн. за сплатою процентів за користування ним за ставкою 13,5% річних. Свої обов'язки за кредитним договором ОСОБА_1 належним чином виконував, сплачуючи кредит та поточні платежі за користування ним в обумовленому сторонами порядку та розмірах. Однак, при ознайомленні з первісним позовом ПАТ «УКРСОЦБАНК» та доданим до нього розрахунком представник відповідача встановив, що з 31.07.2008 року банк в односторонньому порядку збільшив процентну ставку за користування кредитом з 13,5% річних до 20%. Жодних додаткових угод до кредитного договору про збільшення процентної ставки ОСОБА_1 з банком не укладав, повідомлень про її зміну не отримував. Вважаючи, що такими діями ПАТ «УКРСОЦБАНК» допустив істотне порушення умов договору, у тому числі п.2.6, ч.4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», чим завдав шкоди позичальникові, керуючись ст.651 ЦК України, представник відповідача ОСОБА_1 просив розірвати укладений між сторонами кредитний договір.

Ухвалою суду від 17.11.2014 року, постановленою судом на місці, вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_1 об'єднано в одне провадження з первісним позовом ПАТ «УКРСОЦБАНК» для їх спільного розгляду (графа №15 журналу с/з, а.с.66).

Ухвалою суду від 02.08.2017 року (а.с.180) за результатами повторного автоматизованого розподілу справу прийнято в провадження суддею Євтушенком О.І.

Відповідно до п.9 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року, яка набрала чинності 15.12.2017 року), справи в суді першої інстанції, провадження в яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Враховуючи характер та предмет спору суд розглядає справу в порядку загального позовного провадження.

Присутній в судовому засіданні представник позивача за первісним позовом - відповідача за зустрічним - Курдюмов М.М. уточнені позовні вимоги за первісним позовом підтримав, в задоволенні вимог ОСОБА_1 за зустрічним позовом просив відмовити. Суду пояснив, що дійсно ПАТ «УКРСОЦБАНК» збільшив процентну ставку за користування кредитом, однак це було здійснено до внесення змін до ст.1056-1 ЦК України, та, на його думку, є правомірним. Оскільки позичальник продовжував погашати кредит, з урахуванням зміненої процентної ставки без будь-яких зауважень чи заперечень, такі обставини представник розцінює як свідчення обізнаності позичальника, його згоду та прийняття нових умов кредитування в частині сплати процентів.

Аналогічна позиція викладена представником ПАТ «УКРСОЦБАНК» в запереченнях на зустрічну позовну заяву (а.с.152).

В судовому засіданні відповідач за первісним позовом - позивач за зустрічним - ОСОБА_1 та його представник - адвокат ОСОБА_2 зустрічні позовні вимоги підтримали, в задоволенні вимог ПАТ «УКРСОЦБАНК» за первісним позовом просили відмовити. ОСОБА_1 зазначив, що не допускав порушення своїх зобов'язань за кредитним договором, своєчасно вносячи платежі та не допускаючи виникнення прострочень. Про підвищення процентної ставки за користування кредитом він не знав, повідомлень від банку стосовно цього не отримував, в той час як умовами договору чітко регламентовано порядок повідомлення таких обставин - за 10 днів до впровадження нової ставки. Підтвердив, що після збільшення процентної ставки він продовжував сплачувати кредит, однак за ставкою, попередньо визначеною при укладенні договору, навіть вносячи платежі в більшому розмірі аби скоріше погасити кредит, що не можна трактувати як свідчення надання згоди на збільшення процентної ставки. В підтвердження обставин своєчасного погашення кредиту надав суду копії квитанцій. Вважаючи, що збільшенням процентної ставки в односторонньому порядку та без його повідомлення ПАТ «УКРСОЦБАНК» допустив істотне порушення кредитного договору, вони просили розірвати угоду.

В подальшому сторони правом на участь в судовому засіданні не скористались, подавши заяви про розгляд справи за їх відсутності, підтримуючи попередньо викладену позицію по справі.

Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись.

Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, враховуючи позицію сторін, суд,-

ВСТАНОВИВ:

26.12.2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК», правонаступником якого є ПАТ «УКРСОЦБАНК», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №131/07-КВ/048, за умовами п.1.1 якого банк надав позичальникові кредит в розмірі 131 800 грн. на придбання об'єкта нерухомості (квартири) зі сплатою процентів за користування ним за ставкою 13,5% річних зі строком погашення заборгованості по кредиту до 25.12.2022 року на умовах, передбачених договором (а.с.7-8).

Сторонами погоджено та визначено в ст.2 кредитного договору, що нарахування процентів за користування кредитом здійснюється в валюті кредиту в останній робочий день місяця з розрахунку факт/360. Сплата процентів здійснюється у валюті кредиту 15 числа місяця, наступного за тим, в якому нараховані проценти.

Відповідно до Графіку, викладеного в п.1.1 ст.1 кредитного договору, погашення заборгованості за тілом кредиту здійснюється позичальником щомісячними ануїтетними платежами по 732 грн., а також окремо процентів за користування кредитом (а.с.7).

Відповідно до ч.1 ст.55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом і банком.

Згідно зі ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

В ході судового розгляду сторонами визнано факт надання ПАТ «УКРСОЦБАНК» кредиту ОСОБА_1 в погодженому сторонами розмірі, що в розумінні ч.1 ст.82 ЦПК України не підлягає доказуванню, обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання у суду немає.

Вказані обставини суд розцінює як свідчення належного виконання позивачем за первісним позовом взятих на себе зобов'язань перед позичальником. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов'язанням, у якому на боржника покладено цивільно-правовий обов'язок з повернення отриманих коштів, якому відповідає передбачене ч.1 ст.509 ЦК України право кредитора вимагати їх повернення.

В силу ст.ст.525,526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від його виконання не допускається.

Так, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором ОСОБА_1 сплатив грошові кошти в наступній хронологічності, з підтвердженням відповідними квитанціями про їх сплату та відомостями з банку, вказаними в розрахунку, проведеними ПАТ «УКРСОЦБАНК» за банківськими рахунками позичальника (а.с.4-5, 18-55):

Дата сплати, сумаКвитанціяЗараховано в рахунок
погашення тіла кредитупогашення процентів
14.01.2008 року, 1028,55 грн.kr99172*** від 14.01.2008 р. (а.с.55)732296,55
08.02.2008 року, 2210,09 грн.kr05141*** від 08.02.2008 р. (а.с.55)7321478,09
12.03.2008 року, 2151,60 грн.kr13843*** від 12.03.2008 р. (а.с.54)7321419,60
11.04.2008 року, 2241,94 грн.kr21562*** від 11.04.2008 р. (а.с.54)7321509,94
07.05.2008 року, 2181,83 грн.kr27312 від 07.05.2008 р. (а.с.53)7321452,83
06.06.2008 року, 2175,50 грн. kr35706*** від 06.06.2008 р. (а.с.53)7321443,50
14.07.2008 року, 2075 грн.kr46586*** від 14.08.2008 р. (а.с.52)735,261339,71
13.08.2008 року, 2348,51 грн.від 13.08.2008 р. (а.с.52)728,741619,77
15.09.2008 року, 2766,36 грн.kr64084*** від 15.09.2008 р. (а.с.51)7322034,36
14.10.2008 року, 2964,90 грн.kr72687** від 14.10.2008 р. (а.с.51)7322232,90
14.11.2008 року, 2881,51 грн.kr82764*** від 14.11.2008 р. (а.с.50)7322149,51
12.12.2008 року, 2663 грн.kr91799*** від 12.12.2008 р. (а.с.50)732,341930,66
08.01.2009 року, 3100,39 грн.kr98547*** від 08.01.2009 р. (а.с.49)770,682329,32
16.02.2009 року, 2665,48 грн.kr10672*** від 16.02.2009 р. (а.с.48)692,981972,50
13.03.2009 року, 2630 грн.kr18369*** від 13.03.2009 р. (а.с.48)732,631897,36
17.03.2009 року, 1002,69 грн.kr20236*** від 17.03.2009 р. (а.с.47)10002,69
08.04.2009 року, 2907,54 грн.kr27308*** від 08.04.2009 р. (а.с.47)754,182145,82
14.05.2009 року, 2505,12 грн.kr66431*** від 14.05.2009 р. (а.с.46)512,231987,77
15.06.2009 року, 3414,86 грн.kr93583*** від 15.06.2009 р. (а.с.46).07.2009 року, 3009,05 грн.kr20445*** від 13.07.2009 р. (а.с.45)904,772095,23
14.08.2009 року, 3009,93 грн.kr48860*** від 14.08.2009 р. (а.с.45)992,902007,10
14.09.2009 року, 2505,09 грн.kr72437*** від 14.09.2009 р. (а.с.44)508,811991,19
09.10.2009 року, 2808,85 грн.kr91834*** від 09.10.2009 р. (а.с.44)885,041914,96
12.11.2009 року, 2808,99 грн.kr18480*** від 12.11.2009 р. (а.с.43)899,321900,68
15.12.2009 року, 2808,30 грн.від 15.12.2009 р. (а.с.43)849,531950,47
12.01.2010 року, 2000 грн.kr75191*** від 12.01.2010 р. (а.с.36)1,341998,66
12.02.2010 року, 2300 грн. kr07451*** від 12.02.2010 р. (а.с.36)557,371742,63
10.03.2010 року, 2700 грн.kr30586*** від 10.03.2010 р. (а.с.37)961,721738,28
15.04.2010 року, 2100 грн.kr64384*** від 15.04.2010 р. (а.с.37)67,642032,36
14.05.2010 року, 2600 грн.kr96148*** від 14.05.2010 р. (а.с.38)758,801841,20
10.06.2010 року, 3000 грн.kr10435*** від 10.06.2010 р. (а.с.39)1105,171894,83
15.07.2010 року, 2100 грн.kr43351*** від 15.05.2010 р. (а.с.38)284,291815,71
09.08.2010 року, 2500 грн.kr61475*** від 09.08.2010 р. (а.с.39)692,791807,21
15.09.2010 року, 2700 грн.kr91134*** від 15.09.2010 р. (а.с.40)783,311916,69
13.10.2010 року, 2600 грн.kr12903*** від 13.10.2010 р. (а.с.40)813,231786,77
05.11.2010 року, 2500 грн.kr25321*** від 05.11.2010 року786,331713,67
14.12.2010 року, 2000 грн.kr51775*** від 14.12.2010 р. (а.с.41)126,461873,54
11.01.2011 року, 2241,36 грн.kr68037*** від 11.01.2011 р. (а.с.35)372,141869,22
15.02.2011 року, 2500 грн.kr88020*** від 15.02.2011 р. (а.с.34)752,451747,55
11.03.2011 року, 2400 грн.kr02653*** від 11.03.2011 р. (а.с.34)776,521623,48
16.05.2011 року, 2500 грн.FJB012 від 16.05.2011 р. (а.с.32)667,031832,97
20.05.2011 року, 2448,88 грн.FJB040 від 18.04.2011 р. (а.с.33)-2448,88
15.06.2011 року, 2400 грн.FJB009 від 15.06.2011 р. (а.с.31)-1668 (поточні) 732 (прострочені)
14.07.2011 року, 3000 грн.FJB029 від 14.07.2011 р. (а.с.30)394,27 (зараховано 15.07.2011)177,67 (поточні) 732 (прострочені)
15.07.2011 рокуквитанцію не надано -1696,06
15.08.2011 року, 2803,35 грн.FJB049 від 15.08.2011 р. (а.с.29)7321733,62 (поточні) 337,73 (прострочені)
11.10.2011 рокуквитанцію не надано-1715,20 (поточні) 732 (прострочені)
17.10.2011 рокуквитанцію не надано7321658,24
15.11.2011 рокуквитанцію не надано-47,55
09.12.2011 року, 2000 грн.FJB030 від 09.12.2011 р. (а.с.28)-1643,24 (поточні) 356,76 (прострочені)
29.12.2011 року, 700 грн.FJB044 від 29.12.2011 р. (а.с.27)-700
06.01.2012 рокуквитанцію не надано-934,28 (поточні) 1107,24 (прострочені)
16.01.2012 рокуквитанцію не надано7321678,30
15.02.2012 рокуквитанцію не надано7321652,57
11.04.2012 рокуквитанцію не надано-1533,78 (поточні) 732 (прострочені)
17.04.2012 рокуквитанцію не надано71,521637,93
14.06.2012 рокуквитанцію не надано-1573,36 (поточні) 1392,48 (прострочені)
12.07.2012 рокуквитанцію не надано-1624,95 (поточні) 732 (прострочені)
16.07.2012 рокуквитанцію не надано7321548,85
15.08.2012 рокуквитанцію не надано7321576,93
17.09.2012 рокуквитанцію не надано-1,22
04.10.2012 рокуквитанцію не надано-1562,70 (поточні) 732 (прострочені)
15.10.2012 рокуквитанцію не надано721,171509
16.01.2013 року, 3700 грн.FJB08 від 16.01.2013 р. (а.с.24)-3700
11.02.2013 року, 2500 грн.FJB031 від 11.02.2013 р. (а.с.23)-867,03 (поточні) 1632,97 (прострочені)
13.03.2013 року, 2400 грн.FJB015 від 13.03.2013 р. (а.с.22)-1535,26 (поточні) 864,74 (прострочені)
15.04.2013 року, 2714,41 грн.FJB027 від 15.04.2013 р. (а.с.21)-1541,29 (поточні) 1173,12 (прострочені)
16.05.2013 року, 2500 грн.FJB041 від 16.05.2013 р. (а.с.20)-2500
24.09.2013 року, 5000 грн.FJB030 від 24.09.2013 р. (а.с.25)-5000
23.12.2013 року, 2000 грн.FJB017 від 23.12.2013 р. (а.с.19)-2000
28.01.2014 року, 2000 грн.FJB038 від 28.01.2014 р. (а.с.18)-2000
ВСЬОГО СПЛАЧЕНО (із сумарного розрахунку):
Тіло кредиту: 34 858,96 грн. Проценти за користування кредитом (поточні): 121 717,19 грн. Проценти за користування кредитом (прострочені): 11 257,04 грн.

Аналізом наявних первинних документів, виписок та розрахунків (а.с.201-208) суд приходить до висновку, що в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором ОСОБА_1 сплатив 34 858,96 грн. - тіла кредиту, поточних процентів за користування кредитом - 121 717,19 грн. (з урахуванням 2,69 грн., сплачених 17.03.2009 року згідно квитанції kr20236*** від 17.03.2009 р. (а.с.47) та не проведених банком в розрахунку), прострочених процентів за користування кредитом - 11 257,04 грн. При цьому, востаннє відповідачем за первісним позовом ОСОБА_1 в рахунок погашення кредиту (тіла) внесено 721,17 грн. - 15.10.2012 року, та в рахунок погашення процентів за користування кредитом - 2000 грн. 28.01.2014 року. Доказів здійснення подальших оплат в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором ОСОБА_1 суду не надано, а судом не встановлено.

Таким чином, розмір заборгованості за тілом кредиту становить 96 943,04 грн. (з розрахунку: 131 800 - 34 856,96). Оскільки в рамках первісного позову ПАТ «УКРСОЦБАНК» заборгованість за тілом кредиту заявлена в сумі 85 684 грн., з дотриманням визначеного ст.13 ЦК України принципу диспозитивності, суд вирішує спір виключно в межах заявлених вимог.

Посилання ОСОБА_1 на сумлінне виконання кредитно-договірних зобов'язань та відсутність підстав для пред'явлення ПАТ «УКРСОЦБАНК» вимог про дострокове її стягнення суд оцінює критично, адже як встановлено дослідженням обсягу вказаних вище доказів, 16.02.2009 року позичальник вперше не в повному обсязі та з прострочкою вніс щомісячний ануїтетний платіж, що також мало місце з періодичністю 20.05.2011 року, 15.06.2011 року, 14.07.2011 року, 15.08.2011 року, 11.10.2011 року, 09.12.2011 року, 29.12.2011, 06.01.2012 року, 11.04.2012 року та надалі й підтверджується розрахунком заборгованості в частині нарахування процентів на прострочену заборгованість (а.с.204-206).

Позаяк дослідженням розрахунку заборгованості за тілом кредиту станом на 13.03.2014 року (а.с.4) судом встановлено не включення до нього ПАТ «УКРСОЦБАНК» внесення ОСОБА_1 коштів в сумі 692,98 грн. 16.02.2009 року згідно квитанції № kr10672*** від 16.02.2009 р. (а.с.48), в той час як в розрахунок заборгованості за тілом кредиту станом на 12.05.2017 року (а.с.201) вказану суму включено. За даних обставин первинно надані розрахунки суд не приймає до уваги з огляду на їх неповноту та суперечливість.

Заперечуючи проти первісного позову, ОСОБА_1 та його представник посилались на неправомірність збільшення ПАТ «УКРСОЦБАНК» в односторонньому порядку процентної ставки за користування кредитом з попередньо визначеної 13,5% до 20%, за відсутності повідомлення про це позичальника та погодження з ним. Надаючи оцінку таким доводам відповідача за первісним позовом, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є свобода договору та свобода підприємницької діяльності, які не заборонені законом.

За змістом ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну, або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст.627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, обов'язкові відповідно до актів цивільного законодавства (ст.628 ЦК України).

Відповідно до ч.3 ст.509 ЦК України, яка кореспондується з абз.2 п.3.2 Рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 року у справі №7-рп/13, зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості як складових елементах конституційного принципу верховенства права.

Однією з істотних умов укладання кредитного договору, яка має бути чітко виписана в договорі, є сплата процентів на грошову суму, отриману в кредит. Проценти, сплачувані позичальником за користування кредитом, за своїм характером є встановленою договором платою за користування грошовими коштами, а не однією з форм цивільно-правової відповідальності.

Судовим розглядом встановлено, що укладаючи кредитний договір за №131/07-КВ/048 від 26.12.2007 року, сторони погодили розмір процентної ставки за користування позичальником кредитом - 13,5% річних (п.1.1 договору).

При цьому, в п.2.6 договору (а.с.7-зворот) детально регламентовано порядок зміни процентної ставки та причини, що можуть стати для цього приводом. Так, у разі зміни процентних ставок на кредитному ринку України, в тому числі внаслідок прийняття державними органами України рішень, що прямо або опосередковано впливають на стан кредитного ринку України, а також за рішеннями Комітету з питань управління активами та пасивами, Кредитно-інвестиційного комітету, Тарифного комітету кредитора, банк має право ініціювати зміну розміру процентів, визначеного в п.1.1 договору.

Згідно з ч.4 ст.55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банкам забороняється в односторонньому порядку змінювати умови укладених з клієнтами договорів, зокрема, збільшувати розмір процентної ставки за кредитними договорами або зменшувати її розмір за договорами банківського вкладу (крім вкладу на вимогу), за винятком випадків, встановлених законом, що також узгоджується з п.3.5 постанови Національного Банку України №168 від 10.05.2007 року «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».

Так, відповідно до ч.1 ст.651 ЦК України, зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до абз.4 ч.4 Закону України «Про захист прав споживачів», про зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом споживач повідомляється кредитодавцем письмово протягом 7 (семи) календарних днів з дати її зміни.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 11.10.2017 року у справі №6-1374цс17, вирішуючи питання про правомірність зміни банком процентної ставки за користуванням кредитом, обов'язковому з'ясуванню підлягає визначена договором процедура підвищення процентної ставки (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо), дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо. Боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку.

Аналогічна позиція з цього приводу також викладена Верховним Судом України в постанові від 30.11.2016 року у справі №6-82цс16 та п.28 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних відносин».

Згідно із ч.3 ст.653 ЦК України, в разі зміни договору зобов'язання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

В момент укладення кредитного договору 26.12.2007 року, за вільним волевиявленням обох сторін та їх погодженням в п.п.2.6.1, 2.6.2 договору встановлено, що про намір змінити розмір процентів кредитор зобов'язаний повідомити позичальника не пізніше, ніж за 10 (десять) робочих днів до дати початку їх застосування, а також надати для укладення відповідну додаткову угоду. У разі, якщо позичальник погодиться зі зміненим розміром процентів, він зобов'язаний протягом строку, встановленого п.2.6.1 договору (тобто 10 робочих днів) підписати надану кредитором додаткову угоду про внесення змін до кредитного договору та повернути її кредиторові (а.с.7-зворот).

Таким чином, якщо сторони досягли домовленості згідно з положеннями ст.ст.207, 640 ЦК України та уклали кредитний договір, в якому передбачили умови підвищення процентної ставки, то вони мають виконуватись, після чого момент досягнення домовленості вважається таким, що настав.

Як вказував в ході судового розгляду справи представник позивача за первісним позовом, збільшення процентної ставки за користування кредитом до 20% річних здійснено ПАТ «УКРСОЦБАНК» з 31.07.2008 року, повідомлень про її збільшення на адресу позичальника ОСОБА_1 не направлялось, додаткових угод з ним не укладалось.

Враховуючи, що рішення про збільшення процентної ставки ПАТ «УКРСОЦБАНК» в односторонньому порядку прийнято 31.07.2008 року, тобто до набрання чинності 09.01.2009 року Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку» від 12.12.2008 року № 661-VI, суд приходить до висновку про правомірність реалізації банком такого права, включеного в обсяг правомочностей банку за домовленістю сторін.

Однак, в будь-якому випадку, визначальним щодо правомірності застосування підвищеної процентної ставки є дотримання порядку її погодження, встановленого як умовами договору, так і законодавством України, а саме попереднє повідомлення позичальника про це, укладення з ним додаткової угоди до договору (як це погоджено ПАТ «УКРСОЦБАНК» та ОСОБА_1.).

Оскільки в ході судового розгляду встановлено, а представником позивача за первісним позовом не спростовано, що приймаючи рішення про застосування підвищеної процентної ставки, ПАТ «УКРСОЦБАНК» не дотримався всієї процедури погодження її зміни як внесення змін до кредитного договору, суд приходить до висновку про неправомірність її застосування банком, а тому розрахунок процентів за користування кредитом, у тому числі заборгованості по ним, з урахуванням внесених позичальником коштів, повинен здійснюватись із застосуванням первинно визначеної сторонами процентної ставки - 13,5%.

Щодо доводів відповідача за первісним позовом - позивача за зустрічним ОСОБА_1 про істотну зміну умов кредитного договору в результаті одностороннього підвищення процентної ставки, що він розцінює як підставу для розірвання кредитного договору, про що пред'явлено відповідну вимогу за зустрічним позовом, суд виходить з наступного.

Зважаючи на характер кредитних правовідносин сторін, які регулюються параграфом 2 глави 71 ЦК України, змісту норм ст.ст.598-599, 653 ЦК України, законодавець розрізняє поняття «розірвання договору» і «припинення зобов'язання/договору». Ці поняття не є тотожними через відмінні підстави їх виникнення та юридичні наслідки, які породжені цими правовими явищами. Розірвання договору слід розглядати як один з видів припинення договору.

Відповідно до ч.2 ст.651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

«Істотність порушення договору» є загальною підставою, яка може бути встановлена лише шляхом оцінки «істотності» у порушенні договору, що є оціночною категорією та визначається судом за об'єктивними ознаками та обставинами, що вказують на значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору; вина сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення для оцінки порушення договору в межах питання визначення його істотності та відповідно розірвання договору на підставі ч. 2 ст. 651 ЦК України.

Так, укладаючи оспорюваний кредитний договір, сторони передбачили можливість зміни банком в односторонньому порядку процентної ставки за користування кредитом в порядку, регламентованому п.2.6 договору.

Хоча ПАТ «УКРСОЦБАНК» і не було дотримано порядку зміни процентної ставки за користування кредитом, як і не доведено наявність обставин, які б визначали наявність для цього підстав, проте суд не вважає, що такі дії відповідача за зустрічним позовом призвели до істотного порушення умов кредитного договору, який після збільшення процентної ставки 31.07.2008 року ОСОБА_1 продовжував виконувати до 2013 року й надалі. При цьому, ОСОБА_1 не доведено, що збільшення ПАТ «УКРСОЦБАНК» процентної ставки, на що банк власне мав право, призвело до виникнення ідеальної сукупності всіх обставин, передбачених ч.2 ст.651 ЦК України, істотного порушення прав ОСОБА_1 як споживача та завдання йому будь-якої шкоди, позбавлення того, на що він розраховував при укладенні договору, що в своїй сукупності свідчить про відсутність підстав для розірвання кредитного договору в судовому порядку.

За даних обставин суд приходить до переконання про відсутність підстав для задоволення зустрічного позову представника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2 про розірвання кредитного договору.

Посилання представника ПАТ «УКРСОЦБАНК» Курдюмова М.М. на те, що ОСОБА_1 не заперечував проти підвищення процентної ставки самим фактом виконання своїх зобов'язань не може замінювати собою визначену умовами п.2.6 договору та ч.4 Закону України «Про захист прав споживачів» процедуру її погодження з позичальником та бути безумовним свідченням прийняття ним нових умов кредитування банку. У зв'язку з цим, розрахунок заборгованості за кредитним договором є спроможним лише за процентною ставкою - 13,5% річних.

За результатами проведеного ПАТ «УКРСОЦБАНК» перерахунку із наданням належного розрахунку станом на 12.05.2017 року розмір процентів за користування кредитом, нарахованих на поточну заборгованість за ставкою 13,5% річних, становить 116 213,93 грн., а нарахованих на прострочену заборгованість - 10 314,27 грн. (а.с.204).

Натомість суд не може погодитись із заявленою ПАТ «УКРСОЦБАНК» станом на 12.05.2017 року заборгованістю по процентам за користування кредитом - 4 813,70 грн., оскільки при їх нарахуванні банком не в повному обсязі враховано дійсну та доведену ОСОБА_1 суму внесених ним коштів в рахунок погашення поточних процентів - 121 717,19 грн. (які, між іншим, банком зараховано - а.с.208), а безпідставно вказано лише 114 400,23 грн. Отже, фактично ОСОБА_1 в повному обсязі сплачено проценти за користування кредитом, нараховані станом на 12.05.2017 року на поточну заборгованість, з переплатою в 5503,26 грн., виходячи з розрахунку: 121 717,19 грн. - 116 213,93 грн.

Аналогічна ситуація має місце з нарахуванням процентів на прострочену заборгованість, дійсність якої є доведеною з огляду на останнє внесення позичальником коштів в рахунок погашення тіла кредиту 15.10.2012 року, а саме станом на 12.05.2017 року ОСОБА_1 нараховані проценти в сумі 10 314,27 грн., в той час як внесено ним 11 257,04 грн., в результаті чого переплата становить 942,77 грн. з розрахунку: 11 257,04 - 10 314,27.

За даних обставин суд приходить до висновку про недоведеність первісних позовних вимог ПАТ «УКРСОЦБАНК» в частині стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом, неправомірно нарахованих за ставкою 20%, адже при розрахунку процентів за ставкою 13,5% дійсність наявності заборгованості не знайшла своє підтвердження.

Крім того, суд погоджується із нарахуванням позивачем за первісним позовом в межах 1-річного строку пені за несвоєчасне повернення кредиту - 9568,31 грн., належним чином розрахованої з урахуванням тривалості допущених позичальником прострочень за кожним окремим платежем та погодженої сторонами бази розрахунку пені (а.с.201-216), в силу доведеності в ході розгляду справи обставин неналежного виконання ОСОБА_1 зобов'язань по поверненню кредиту, однак не погоджується із нарахуванням пені за несвоєчасне повернення процентів в сумі 3 330,57 грн. з огляду на недоведеність наявності заборгованості по процентам.

Щодо можливості застосування до спірних правовідносин із стягнення заборгованості за кредитним договором положень ст.625 ЦК України, суд виходить з наступного.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК нарахування інфляційних витрат на суму боргу входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов'язання» книги 5 ЦК України, а тому поширює свою дію на всі зобов'язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов'язань.

Зважаючи на таку юридичну природу кредитних правовідносин сторін як грошового зобов'язання, на них поширюється дія ч.2 ст.625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання.

Аналіз правових норм, зокрема, ст.ст.536, ст. 549, ч. 2 ст. 625 ЦК України дає підстави для висновку про те, що проценти, інфляційні втрати та неустойка є різними, не тотожними правовими інститутами, обмеження можливості одночасного застосування яких законом не встановлена. Аналогічна позиція з цього приводу викладена Верховним Судом України в постанові від 19.10.2016 року у справі № 6-2129цс16.

Беручи до уваги те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційних нарахувань не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Таким чином, суд приходить до висновку про правомірність нарахування та заявлення ПАТ «УКРСОЦБАНК» інфляційних втрат за кредитом в сумі 3962,05 грн. Підстав для нарахування інфляційних втрат по процентам в сумі 6531,48 грн. суд не вбачає з огляду на недоведеність обставин неналежного чи несвоєчасного виконання ОСОБА_1 зобов'язань по сплаті процентів, які виконані ним з переплатою.

При цьому, з урахуванням наявності переплат по сплаті процентів, нарахованих на поточну заборгованість, в сумі 5503,26 грн. та нарахованих на прострочену заборгованість - 942,77 грн., з дотриманням визначеного сторонами порядку погашення заборгованості згідно п.2.5 кредитного договору (а.с.7-зворот), суд вважає за доцільне їх зарахувати в рахунок погашення пені за несвоєчасне повернення кредиту, зменшивши її до 3122,28 грн. (виходячи з розрахунку: 9568,31 - 5503,26 - 942,77 = 3122,28).

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог за уточненим первісним позовом із стягненням з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УКРСОЦБАНК» заборгованості за кредитним договором №131/07-КВ/048 від 26.12.2007 року станом на 12.05.2017 року в загальному розмірі 92 769,22 грн., з яких: тіло кредиту - 85 684,89 грн., пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 3122,28 грн., інфляційні втрати за кредитом - 3962,05 грн. (з розрахунку: 85 684,89 + 3122,28 + 3962,05).

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно ст.141 ЦПК України, суд враховує відмову в задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом представника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2 та його звільнення від сплати судового збору на підставі ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», а також часткове задоволення уточненого первісного позову ПАТ «УКРСОЦБАНК», у зв'язку з чим вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УКРСОЦБАНК» 1392,80 грн. в рахунок часткового відшкодування судового збору пропорційно частині задоволених вимог (з розрахунку: 92 769,22 : 182 066,23 * 100% = 51%; 2730,99*51% : 100% = 1392,80).

Керуючись ст.ст.4, 5, 10, 13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 141, 258-259, 263-265, 268, 273, 274, 277, 279, 354, 355, п.п.9, 15 Перехідних положень ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Уточнені позовні вимоги за первісною позовною заявою Публічного акціонерного товариства «УКРСОЦБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь Публічного акціонерного товариства «УКРСОЦБАНК» заборгованість за кредитним договором №131/07-КВ/048 від 26.12.2007 року станом на 12.05.2017 року в загальному розмірі 92 769 (дев'яносто дві тисячі сімсот шістдесят дев'ять) грн. 22 коп., яка складається із заборгованості: за тілом кредиту - 85 684 (вісімдесят п'ять тисяч шістсот вісімдесят чотири) грн. 00 коп., пені за несвоєчасне повернення кредиту - 3 122 (три тисячі сто двадцять дві) грн. 28 коп., інфляційних втрат за кредитом - 3962 (три тисячі дев'ятсот шістдесят дві) грн. 05 коп.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь Публічного акціонерного товариства «УКРСОЦБАНК» 1392 (одна тисяча триста дев'яносто дві) грн. 80 коп. в рахунок часткового відшкодування витрат по сплаті судового збору.

В задоволенні іншої частини вимог - відмовити.

Позовні вимоги за зустрічною позовною заявою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «УКРСОЦБАНК» про захист прав споживача, розірвання кредитного договору - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 30 днів з дати ухвалення рішення шляхом подання апеляційної скарги через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторін:

Позивач за первісним позовом - відповідач за зустрічним - Публічне акціонерне товариство «УКРСОЦБАНК», , юридична адреса: вул. Ковпака 29, м. Київ.

Відповідач за первісним позовом - позивач за зустрічним - ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1

Судове рішення складено 07.03.2018 року.

Суддя Євтушенко О.І.