РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2018 року м.Харків

Московський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого судді Короткого І.П.

при секретарі Охріменко А.І.

за участю представників

учасників справи ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, та стягнення грошової компенсації замість частки у праві спільної сумісної власності на майно, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання майна набутим в особисту приватну власність,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували у шлюбі з 20.12.2012 року по 21.08.2017 року. У травні 2013 року сторони придбали автомобіль ВАЗ 21114, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1. 16.10.2015 року сторони придбали квартиру АДРЕСА_1. 14.06.2017 року вказаний автомобіль було продано ОСОБА_4 ОСОБА_5 З цих підстав, посилаючись на ст.ст.60, 70 СК України, просить суд визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 в порядку поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя; стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 47140 (сорок сім тисяч сто сорок) гривень 00 копійок грошової компенсації 1/2 частки вартості вказаного автомобіля.

ОСОБА_4 звернувся до суду з зустрічною позовною заявою, в якій зазначив, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували у шлюбі з 20.12.2012 року по 21.08.2017 року. 16.10.2015 року на імя ОСОБА_4 була придбана квартира АДРЕСА_1. Вказана квартира була придбана за кошти, які належали ОСОБА_4 особисто, а саме, були подаровані йому у розмірі 560000 гривень батьком ОСОБА_5 З цих підстав, посилаючись на ст.57 СК України, просить суд визнати вказану квартиру набутою в особисту приватну власність ОСОБА_4

Представник ОСОБА_3 у судовому засіданні позов ОСОБА_3 підтримав, проти задоволення зустрічного позову ОСОБА_4 заперечував та пояснив, що договір дарування грошей ОСОБА_4 повинен був бути нотаріально посвідчений. Наполягає на тому, що спірна квартира була придбана за спільні грошові кошти сторін.

ОСОБА_4 та його представник в судовому засіданні свій зустрічний позов підтримали, проти позову ОСОБА_3 заперечували та пояснили, що спірна квартира була придбана ОСОБА_4 за належні йому особисто гроші, подаровані батьком для придбання квартири. Наполягають на тому, що відповідно до вимог ч.1 ст.6 Закона України «Про благодійну діяльність та благодійні організації», договір про благодійну пожертву валютних цінностей не підлягає обовязковому нотаріальному посвідченню.

Заяви, клопотання; інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо): вжиття заходів забезпечення позову ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 25.01.2018 року.

Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов ОСОБА_3 підлягає задоволенню частково, а в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 слід відмовити з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували у шлюбі з 20.12.2012 року по 21.08.2017 року. У травні 2013 року сторони придбали автомобіль ВАЗ 21114, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1. 16.10.2015 року сторони придбали квартиру АДРЕСА_1. 14.06.2017 року вказаний автомобіль було продано ОСОБА_4 ОСОБА_5 за 52353,81 гривні.

Ці обставини підтверджуються копіями рішення Московського районного суду м.Харкова від 21.08.2017 року про розірвання шлюбу між сторонами, Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10.07.2017 року, договору купівлі-продажу квартири від 16.10.2015 року, договору купівлі-продажу транспортного засобу від 14.06.2017 року.

Відповідно до ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ч.3 ст.61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Ч.1 ст.70 СК України передбачає, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що за ОСОБА_3 слід визнати право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 в порядку поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя; стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 26176 (двадцять шість тисяч сто сімдесят шість) гривень 90 копійок грошової компенсації замість частки ОСОБА_3 у праві спільної сумісної власності на майно, а саме, 1/2 частки вартості автомобіль ВАЗ 21114, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.

При цьому суд відхиляє докази вартості вказаного автомобіля, надані як ОСОБА_3 (звіт №423/2017 про оцінку транспортного засобу від 30.11.2017 року), так і ОСОБА_4 (звіт (акт) про оцінку колісного транспортного засобу №1/1-13 від 23.01.2018 року), оскільки ці докази містять лише припущення про вартість автомобіля. В той час, як договір купівлі-продажу транспортного засобу від 14.06.2017 року визначає саме ту ціну, за яку автомобіль було продано, а саме, 52353,81 гривні.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 суд відмовляє, а докази, надані ОСОБА_4, суд відхиляє з наступних мотивів.

Так, відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Ч.1 ст.81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, суд вважає, що ОСОБА_4 не довів тієї обставини, що вказана квартира була придбана ним за кошти, які належали йому особисто.

Так, як відповідні докази, ОСОБА_4 надав суду розписки від 29.09.2015 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про те, що ОСОБА_5 дарує ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 560000 гривень для придбання ним ізольованої квартири, а ОСОБА_4 такий дар приймає.

Разом з тим, відповідно до ч.5 ст.719 ЦК України, договір дарування валютних цінностей на суму, яка перевищує п'ятдесятикратний розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Ч.1 ст.220 ЦК України передбачає, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Згідно ч.2 ст.215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до ч.1 ст.216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Таким чином недодержання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору дарування робить вказаний договір нікчемним правочином та не створює таких юридичних наслідків, як визнання майна набутим в особисту приватну власність, у разі придбання ОСОБА_4 спірної квартири за грошові кошти, які б були йому подаровані.

При цьому інші докази, надані ОСОБА_4, а саме договір купівлі-продажу квартири від 28.09.2015 року, за яким ОСОБА_5 продав належну йому квартиру, показання свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, які підтвердили відомі їм факти дарування грошових коштів ОСОБА_5 ОСОБА_4, висновків суду не спростовують, оскільки відповідно до ч.1 ст.216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків.

Також суд не погоджується з посиланнями представника ОСОБА_4 на ч.1 ст.6 Закона України «Про благодійну діяльність та благодійні організації», відповідно до якої благодійною пожертвою визнається безоплатна передача благодійником коштів, іншого майна, майнових прав у власність бенефіціарів для досягнення певних, наперед обумовлених цілей благодійної діяльності, відповідно до цього Закону. Договір про благодійну пожертву валютних цінностей не підлягає обовязковому нотаріальному посвідченню.

Так, відповідно до преамбули Закону України «Про благодійну діяльність та благодійні організації», цей Закон визначає загальні засади благодійної діяльності в Україні, забезпечує правове регулювання відносин у суспільстві, спрямованих на розвиток благодійної діяльності, утвердження гуманізму і милосердя, забезпечує сприятливі умови для утворення і діяльності благодійних організацій.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.1 Закону України «Про благодійну діяльність та благодійні організації» благодійна діяльність - добровільна особиста та/або майнова допомога для досягнення визначених цим Законом цілей, що не передбачає одержання благодійником прибутку, а також сплати будь-якої винагороди або компенсації благодійнику від імені або за дорученням бенефіціара.

Згідно ч.ч.1 2 ст.3 Закону України «Про благодійну діяльність та благодійні організації», цілями благодійної діяльності є надання допомоги для сприяння законним інтересам бенефіціарів у сферах благодійної діяльності, визначених цим Законом, а також розвиток і підтримка цих сфер у суспільних інтересах.

Сферами благодійної діяльності є:

1) освіта;

2) охорона здоровя;

3) екологія, охорона довкілля та захист тварин;

4) запобігання природним і техногенним катастрофам та ліквідація їх наслідків, допомога постраждалим внаслідок катастроф, збройних конфліктів і нещасних випадків, а також біженцям та особам, які перебувають у складних життєвих обставинах;

5) опіка і піклування, законне представництво та правова допомога;

6) соціальний захист, соціальне забезпечення, соціальні послуги і подолання бідності;

7) культура та мистецтво, охорона культурної спадщини;

8) наука і наукові дослідження;

9) спорт і фізична культура;

10) права людини і громадянина та основоположні свободи;

11) розвиток територіальних громад;

12) розвиток міжнародної співпраці України;

13) стимулювання економічного росту і розвитку економіки України та її окремих регіонів та підвищення конкурентоспроможності України;

14) сприяння здійсненню державних, регіональних, місцевих та міжнародних програм, спрямованих на поліпшення соціально-економічного становища в Україні;

15) сприяння обороноздатності та мобілізаційній готовності країни, захисту населення у надзвичайних ситуаціях мирного і воєнного стану.

Таким чином, аналіз вказаних правових норм дає підстави суду зробити висновок про те, що норми Закону України «Про благодійну діяльність та благодійні організації» не регулюють правовідносини, що склалися між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 з приводу дарування грошей, оскільки ці правовідносини не містять ознак благодійної діяльності. Такі правовідносини регулюються відповідними нормами ЦК України, які наведені судом вище у рішенні.

Судові витрати суд відповідно до ст.141 ЦПК України розподіляє пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 81, 141, 265 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 задовільнити частково.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 в порядку поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 26176 (двадцять шість тисяч сто сімдесят шість) гривень 90 копійок грошової компенсації замість частки ОСОБА_3 у праві спільної сумісної власності на майно.

В задоволенні позову ОСОБА_3 в іншій частині відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 3782 (три тисячі сімсот вісімдесят дві) гривні 38 копійок судових витрат.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Позивач: ОСОБА_3, місце проживання: квартира ІНФОРМАЦІЯ_1, номер і серія паспорта МТ 267817, реєстраційний номер облікової картки платника податків сторін (для фізичних осіб) за його наявності НОМЕР_2.

Відповідач: ОСОБА_4, місце проживання: квартира ІНФОРМАЦІЯ_1, номер і серія паспорта МН 611748, реєстраційний номер облікової картки платника податків сторін (для фізичних осіб) за його наявності НОМЕР_3.

Суддя

05.03.2018