Красноокнянський районний суд Одеської області
Справа № 506/480/18
Провадження № 2/506/277/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.11.2018 року с.м.т. Окни

Красноокнянський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Чеботаренко О.Л.

секретаря Паламарчук М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с.м.т. Окни цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

13 серпня 2018 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом.

Згідно автоматизованого розподілу, зазначена справа розподілена на суддю ОСОБА_8.

21 серпня 2018 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі.

10.10.2018 року проведено повторний авторозподіл зазначеної справи, так як за інформацією, викладеною на офіційному сайті Вищої ради правосуддя суддю ОСОБА_8. звільнено у відставку з посади судді Красноокнянського районного суду Одеської області.

Згідно повторного автоматизованого розподілу, справа розподілена на суддю Чеботаренко О.Л. та ухвалою від 12.10.2018 року прийнята до провадження.

18 жовтня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 15 травня 1996 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб. Від шлюбу вони мають чотирьох неповнолітніх дітей, а саме: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1; сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 та сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4. Спільне життя з відповідачем було складним, а на теперішній час відносини взагалі погіршилися. Близько трьох років вони разом не проживають, відповідач покинув сім'ю і не виявляє жодного інтересу до позивача та їх дітей. Тому вона прийшла до висновку про неможливість збереження сімейних стосунків в тому вигляді, який вони набули на даний час та вважає, що збереження шлюбу суперечить її волі та інтересам. Крім того, вона зазначила, що після розірвання шлюбу вона бажає і надалі іменуватися шлюбним прізвищем «ОСОБА_1».

Позивач в судове засідання не з'явилася, однак від неї до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, на задоволенні позову наполягає /а.с.11/. Тому справа розглянута у відсутність позивача, що відповідає вимогам ст.223 ЦПК України.

Відповідачу направлялася судова повістка про виклик в судове засідання за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, як передбачено п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України, однак до суду повернувся конверт з довідкою Укрпошти: «за зазначеною адресою не проживає» /а.с.29/.

При цьому ч.1 ст.131 ЦПК України встановлено, що учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Таким чином, відповідно до вищевказаних положень ЦПК України, відповідач вважається належним чином повідомленим про день та час розгляду справи, однак в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Тому суд вважає причини неявки відповідача неповажними і тому відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України справа розглянута у його відсутність.

Судом були встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Так, сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 15 травня 1996 року Антонівською сільською Радою народних депутатів Красноокнянського району Одеської області, актовий запис №02 /а.с.5/.

Від шлюбу сторони мають чотирьох неповнолітніх дітей, а саме: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1; сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 та сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 /а.с.6-9/.

Відповідно до ст.112 ч.2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 1 статті 110 СК України встановлено право одного з подружжя на пред'явлення позову про розірвання шлюбу. Таким чином забезпечується принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу.

Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження та під час розірвання шлюбу.

Аналогічні положення містить і Європейська конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року). Так, відповідно до ст.12 зазначеної конвенції, чоловік і жінка, що досягли шлюбного віку, мають право на шлюб і створення сім'ї згідно з національними законами, які регулюють здійснення цього права. Крім того, ст.5 Протоколу №7 зазначеної конвенції встановлено, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Судом встановлено, що протягом часу сторони не намагалися відновити сімейні стосунки, близько трьох років проживають окремо. На думку позивача, примирення та збереження сім'ї неможливе. Тому суд прийшов до висновку, що збереження сім'ї суперечить інтересам позивача та згідно зі ст.112 СК України, позов підлягає задоволенню і шлюб слід розірвати.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати.

Керуючись ст.ст.10, 13, 76-81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст.112 СК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 (мешканки АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (зареєстрованого в АДРЕСА_2) про розірвання шлюбу задовольнити повністю.

Шлюб, зареєстрований 15 травня 1996 року Антонівською сільською Радою народних депутатів Красноокнянського району Одеської області, актовий запис №02, між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_8, розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у сумі 704,80 грн.

Відповідно до п.п.15.5) п.1 Перехідних положень ЦПК України, на рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Одеської області через Красноокнянський районний суд або безпосередньо до апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

СуддяО. Л. Чеботаренко