АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження 22-ц/796/1071/2018 Доповідач - Рубан С.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2018 року Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Желепа О.В., Іванченко М.М.

при секретарі Клець О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 та апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 13 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання,-

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 грн., до досягнення ним 23 річного віку, але не більше ніж на період навчання.

Позивач посилається на те, що у зв'язку з продовженням навчання він потребує утримання, яке йому надає виключно мати - ОСОБА_4 та її батьки, сплачуючи за його навчання, харчування, одяг та інші витрати. Зазначає, що відповідач має нести половину витрат, які на даний час витрачає одноособова мати на утримання сина, проте, відповідач коштів не надає.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 13 листопада 2017 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1, аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 842 грн. щомісячно починаючи з 29.12.2016 року до досягнення 23 річного віку.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Держави України судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги.

Посилається на те, що суд не надав належної оцінки долученому до матеріалів справи договору оренди квартири АДРЕСА_1, з якого вбачається факт здачі відповідачем в оренду нерухомого майна, отримання доходу, який відповідно дає можливість йому сплачувати аліменти на дитину, що продовжує навчання у розмірі, зазначеному у позові. Вважає, що суд дійшов помилкового висновку про можливість відповідача сплачувати аліменти у розмірі лише 842 грн. щомісячно.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у позові.

Посилається на те, що він не має можливості надавати сину матеріальну допомогу, оскільки на даний час він не має ніякого доходу, утримує молодшу доньку, має ряд хронічних захворювань, які потребують періодичного лікування та відповідних витрат. Зазначає, що при ухваленні рішення судом не було враховано дані обставини.

Відповідно до п.8 ч.1 Розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч.6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно - територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402 - VIII апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали апеляційну скаргу, проти апеляційної скарги відповідача заперечили. Посилаються на те, що у відповідача є квартира, яку він здає в оренду, а тому має можливість платити аліменти в більшому розмірі, аніж визначено судом першої інстанції.

Відповідач підтримав свою апеляційну скаргу та заперечив проти апеляційної скарги позивача. Посилається на те, що він має ряд хронічних захворювань та в нього відсутній постійний дохід, а тому він не має можливості сплачувати аліменти на утримання сина.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, доводи апеляційних скарг, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 грн., до досягнення ним 23 річного віку, але не більше ніж на період навчання.

Позивач посилається на те, що у зв'язку з продовженням навчання він потребує утримання, яке йому надає виключно мати - ОСОБА_4 та її батьки, сплачуючи за його навчання, харчування, одяг та інші витрати. Зазначає, що відповідач має нести половину витрат, які на даний час витрачає одноособова мати на утримання сина, проте, відповідач коштів не надає.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 проживає разом з матір'ю, знаходиться на її утриманні та продовжує навчатися. Крім того, відповідач зобов'язаний виплачувати аліменти на сина до досягнення ним 23-річного віку у зв'язку з його навчанням.

Колегія суддів не повністю погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Виходячи з положень статті 263 ЦПК Українисудове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову (стаття 264 ЦПК України).

Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що з 17 серпня 1996 року ОСОБА_4 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого ІНФОРМАЦІЯ_3 року народився син ОСОБА_5 та донька ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 14 вересня 2016 року рішення Святошинського районного суду м. Києва від 19 липня 2016 року змінено в частині визначення розміру аліментів.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошові сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно на обох дітей, починаючи з 03 лютого 2016 року і до досягнення повноліття ОСОБА_1, а від того часу - аліменти на утримання ОСОБА_6, в розмірі 1200 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 навчається на денній формі навчання у Київському університеті культури та є студентом ІІ курсу, що підтверджується довідкою №1090 від 20.10.2017 року та договором №24542 від 12.08.2016 року (а.с.16-17,47).

Відповідно до ст. 141 СК України, батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Умовою стягнення аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, є недостатність забезпечення коштами як для навчання, так і для інших необхідних потреб (побутові потреби - харчування, одяг, користування транспортом, придбання навчальної літератури, посібників).

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо неможливості надавати сину матеріальну допомогу у зв'язку із поганим станом здоров'я, колегія суддів оцінює критично, оскільки з довідок, які наявні в матеріалах справи не вбачається, що відповідач має інвалідність, а також заперечень щодо виконання ним трудових обов'язків.

Доводи апеляційної скарги про те, що на даний час відповідач не працевлаштований на постійному місці роботи та не має ніякого доходу, а тому не в змозі платити аліменти, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки відповідач працездатного віку та не позбавлений можливості знайти роботу з гідною зарплатою.

Крім цього, в апеляційному суді встановлено, що відповідач не перебуває на обліку у центрі зайнятості, тобто не підтвердив належними доказами свої наміри щодо працевлаштування.

Враховуючи, що ОСОБА_1 навчається на денній формі навчання, факт потреби останнього у матеріальній допомозі є безумовним. Необхідність отримання належної освіти позбавляє ОСОБА_1 можливості працевлаштуватися та заробляти кошти на власне утримання. Крім того, вказана особа, яка ще не закінчила відповідного навчального закладу, не має потрібного обсягу професійних знань та навичок, які необхідні для такого працевлаштування.

За змістом ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і(або) у частці від доходу платника аліментів, з урахуванням обставин, передбачених ст. 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1, що судом першої інстанції при визначенні розміру аліментів не враховано доходи відповідача від здачі в оренду квартири АДРЕСА_1 на підставі договору оренди, колегія суддів оцінює критично.

Вирішуючи спір, з урахуванням конкретних обставин справи, доказів, яким надано належну оцінку, суд вірно визначив право на отримання аліментів повнолітньою дитиною, яка продовжує навчання, розмір аліментів визначено відповідно до ст.200 СК України.

Однак, стягнувши з відповідача аліменти на користь позивача до досягнення позивачем 23-річного віку, судом помилково не вказано в резолютивній частині рішення суду про стягнення аліментів на період навчання сина, до досягнення ним 23 років.

Враховуючи вищевикладене, рішення суду належить змінити зазначивши у резолютивній частині рішення про стягнення аліментів на період навчання ОСОБА_1.

В іншій частині доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують та не впливають на правильність ухваленого у справі рішення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 13 листопада 2017 року - змінити, зазначивши у резолютивній частині рішення про стягнення аліментів на період навчання ОСОБА_1.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови буде складено протягом п'яти днів з дня проголошення.

Повний текст постанови складено 08 лютого 2018 року.

Головуючий Судді