Справа 328/3319/17
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14 березня 2018 року м. Токмак

Токмацький районний суд Запорізької області

у складі: головуючого: Ушатого І.Г.

при секретарі: Гніпель О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи, що не заявляють самостійних вимог: Орган опіки та піклування в особі - Служби у справах дітей Токмацької державної адміністрації, Орган опіки та піклування в особі - Служби у справах дітей Михайлівської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

07.12.2017 р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, треті особи, що не заявляють самостійних вимог: Орган опіки та піклування в особі - Служби у справах дітей Токмацької державної адміністрації, Орган опіки та піклування в особі - Служби у справах дітей Михайлівської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, в позові вказано, що 27.11.2010 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб. В шлюбі у них народилася дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якої є відповідач. З січня 2011 р. відповідач покинув позивачку вагітною і більше не цікавився ні її станом, ні станом дитини після її народження. 13.09.2012 р. шлюб між позивачкою та ОСОБА_2 було розірвано. Відповідно до рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 15.08.2011 р. з відповідача стягуються аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) до її повноліття. З моменту народження дитини, відповідач по справі з дитиною не спілкується, фактично ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню своєї дитини. Тобто, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не сприяє засвоєнню нею загально визначених норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Позивач вказала, що відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.3007 р., зазначені нею фактори, як кожен, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомо нехтування ними своїми обов'язками. Позивач вже зверталася до суду з позовом про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно дитини ОСОБА_3 Рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 01.07.2014 р. позивачці було відмовлено в задоволенні позову в зв'язку з недоведеністю позовних вимог. Позивач сподівалась, що після суду, батько поміняє своє ставлення до дитини і тому не стала оскаржувати рішення суду в апеляційній інстанції. Не зважаючи на судовий процесс стосовно позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно дитини ОСОБА_3, відповідач ОСОБА_2 не змінив свого ставлення до дитини і не виконує своїх обов'язків по відношенню до неї. Так згідно акту обстеження умов проживання від 15.11.2017 р., який складений ССД Михайлівського РДА слідує, що батько дитини ОСОБА_2 разом з дитиною не проживає, не приїздить, не телефонує, на протязі певного часу не приймає участі у вихованні дитини, матеріально не утримує. Крім цього, відповідно до довідки КЗ «Тимошівської ЗОШ І-ІІІ ступенів» Михайлівської РД ЗО від 13.11.2017 р. №289, слідує, що батько вихованням дитини займається. В школі жодного разу не був. Окрім цього, відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов, складеного 13.11.2017 р. депутатом Тимошівської сільської ради слідує, що батько бачив дитину останній раз 16.06.2016 р., до дитини не приїздить, не телефонує, життям дитини не цікавиться. Крім цього, станом на 09.11.2017 р. відповідач ОСОБА_2 по аліментам має заборгованість в сумі 23318,91 грн., що підтверджується довідками та розрахунками Токмацького МРВ ДВС ГТУЮ у Запорізькій області. Всі ці обставини в своїй сукупності вказують на те, що ОСОБА_2 ухиляється від виховання дитини і його дії носять свідомий характер. Позивач вважає, що ухилення від виконання свого обов'язку щодо виховання дочки є актом свідомої поведінки відповідача, оскільки він не вчиняє відповідних дій, не проявляє щонайменшої батьківської турботи, хоча має таку можливість, а тому повинен бути позбавлений батьківських прав відносно своєї дитини.

В зв'язку з цим позивач просила суд позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, мешканця с.Переможне, Токмацького району, Запорізької області, батьківських прав щодо малолітньої дитини: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, стягнути з відповідача понесені нею судові витрати.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просила суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо доньки ОСОБА_3, в зв'язку з тим, що він поганий батько. Позивач вказала, що відповідач не допомагає дитині, не цікавиться її життям, не приїздить до дитини ні на які свята, в неділю (11 березня 2018 р.) приїхав перший раз за два роки.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги ОСОБА_1 стосовно позбавлення батьківських прав ОСОБА_2

оскільки відповідач взагалі не виконує свої батьківські обов'язки. З урахуванням інтересів дитини необхідно його позбавити батьківських прав, оскільки він не піклується про її фізичний та духовний розвиток дитини, не спілкується з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню нею загально визначених норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не виконує належним чином свої обов'язки щодо утримання дитини, що підтверджується довідками ВДВС про суми заборгованості, яка перевищує 30000 грн. Позбавлення батьківських прав буде в інтересах дитини, її матері і самого відповідача. Це вже друге звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 Рішенням Токмацького районного суду від 01.07.2014 р. було відмовлено в задоволенні позовних вимог, оскільки не були доведені позовні вимоги. Позивачка сподівалася, що вказане рішення відповідач прийме як сигнал і змінить своє ставлення щодо виховання дитини, але виявилося навпаки. Після цього рішення ОСОБА_2 взагалі перестав спілкуватися з дитиною, став рідше сплачувати аліменти, відчув безкарність в цьому питанні. Дитина підростає, а він все рідше і рідше приїздить до неї. Це була його свідома поведінка, що він взагалі не цікавився станом здоров'я, розвитку дитини і тому позивачка змушена вдруге звернутися з зазначеним позовом. На підтвердження позовних вимог позивачка надала докази, а саме: акт обстеження умов проживання від 15.11.2017 р., в якому вказується, що батько дитини ОСОБА_2 разом з дитиною не проживає, не приїздить, не приймає участь у вихованні, матеріально не утримує. Відповідно до довідки школи, де навчається дитина, батько вихованням дитини не займається, в школі жодного разу не прибував. Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов від 13.11.2017 р. батько бачив дитину останній раз 16.06.2016р., до дитини не приїздить, життя дитини не цікавиться. Згідно довідки нараховано аліментів ОСОБА_2 26465,15 грн. на дитину і на позивачку 4623,35 грн., всього 31 тисяча гривень. Хоча ці кошти могли бути витрачені на матеріальне забезпечення дитини. Є ряд доказів, що підтверджують, що відповідач взагалі вихованням дитини не займається. Що стосується акту органу опіки та піклування Токмацької РДА, то до нього не додані документи на підставі яких він складений, факти які викладені в зазначеному документі, або є неправдиві, або повністю підтверджують сторону позивача. Висновок є необґрунтованим, носить рекомендаційний характер. В зв'язку з цим представник позивача просив суд не брати до уваги даний висновок. Відповідач свої заперечень на позов жодним чином не підтвердив. Вважає, що відповідач є безнадійною особою, і чим швидше його буде позбавлено батьківських прав, тим буде краще для дитини.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що він буде відвідувати дитину та їй допомагати, хоче поїхати до дитини 25 березня, щоб одіти та обути її. Зобов,язується сплачувати аліменти. 11 березня він відвідував дитину. Останній раз він відвідував дитину в минулому році. Тривалий час не відвідував дитину через те, що весь час працює. У нього хворіє мати і всі зароблені грошів він віддає на її лікування.

Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог Служби у справах дітей Токмацької районної державної адміністрації ОСОБА_6 пояснила, що з'ясувавши всі обставини, поспілкувавшись з ОСОБА_2, з'ясовано, що батько має намір приймати участь у житті та вихованні дитини, цікавитися її успіхами, станом здоров'я, забезпечувати доньку фінансовою та моральною підтримкою. Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.150, 151, 152 СК України, орган опіки та піклування Токмацької РДА вважає недоцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2, 1990 р.н., по відношенню до його малолітньої доньки ОСОБА_3, 2011 р.н. та просить суд звернути увагу батьків на те, що відповідно до п.2 ст.141, ст..150, ст.153 СК України батьки, мають рівні прав на спілкування та виховання в рівній мірі зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Висновок про те, що ОСОБА_2 має намір приймати участь у житті дитини, було зроблено виключно з його слів. Крім висновку суду не надавалися документи на підставі яких було складено висновок. При складанні висновку розглядалися документи, які були долучені до позовної заяви. В документах були акт обстеження, довідка з сільської ради, де проживає дитина, цього було достатньо, щоб зробити висновок. Відомості про притягнення до адміністративної відповідальності за ст..51 КУпАП ОСОБА_2 було надано відділом поліції. Інформація про заборгованість по аліментам була надана ВДВС. Позивач ОСОБА_1 не була запрошена на засідання комісії. Відповідача ОСОБА_2 запросили на засідання комісії. Представник органу опіки та піклування вважає, що не доцільно позбавляти ОСОБА_2 батьківських прав, оскільки він хоче приймати участь у вихованні своєї дитини, обіцяє сплачувати аліменти та спілкуватися дитиною, відвідувати її навчальний заклад і приймати повністю участь в її житті та вихованні.

Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог Служби у справах дітей Михайлівської районної державної адміністрації Запорізької області в судове засідання не з'явився, в своїй заяві просив розглянути цивільну справу №328/3319/17 без участі служби у справах дітей Михайлівської РДА.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_1 є її донькою, ОСОБА_2 є її колишнім зятем. ОСОБА_2 не відвідує дитину, у вихованні не приймає участь, обіцяв приїхати 8 березня, але не приїхав. Коли він подзвонив, дитина не захотіла з ним розмовляти. Коли він приїздив у неділю 11 березня, дитина трохи розмовляла з батьком. Коли він поїхав, то дитина спитала у неї, навіщо вона його до неї впустила. Дитина його не знає. Після укладення шлюбу ОСОБА_2 весь час мешкали з нею. ОСОБА_2 переїхав до них, два місяці пожив, а потім його мати приїхала і забрала. ОСОБА_2 ніде не працював. Донька і онука весь час проживали з нею. З часу народження дитини і дотеперішнього часу ОСОБА_2 відвідував її не більше 12 разів. Перший раз він побачив дитину, коли їй вік був 1 рік 3 місяців. Це було тоді коли був перший суд, і мати ОСОБА_2 вимагала, щоб зробили експертизу ДНК, бо це не його дитина. Після першого суду ОСОБА_2 приїхав, купив плащ, чобітки та кофточку. На 5 років подарував планшет. Дитина не хоче спілкуватися з батьком, бо він обіцяв їй щось привезти, дитина чекала, а він не приїжджав. Вона вважає, що позов обґрунтований, це потрібно дитині. Аліменти відповідач сплачує дуже рідко та приховує свої доходи.

У суду немає підстав ставити під сумнів показання свідка і таких доказів суду не надано.

Судом встановлені наступні фактичні обставини.

Згідно свідоцтва про народження серії І-ЖС №176853 від 01.07.2011 р. ОСОБА_2, є батьком, а ОСОБА_1, є матір'ю ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Довідкою №1760 про склад сім'ї та проживання від 13.11.2017 р. виданої Тимошівською сільською радою Михайлівського району Запорізької області ОСОБА_1, яка проживає по АДРЕСА_1 підтверджується, що до складу сім'ї, які проживають за даною адресою, входять ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_8 голова д/г, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_9, дружина, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_10, донька, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_11, син, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_12, теща, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, онука.

Згідно довідки №289 від 13.11.2017 р. ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 навчається в КЗ «Тимошівська ЗОШ І-ІІІ ступенів» у першому класі. Дитина проживає разом з матір,ю ОСОБА_1, яка і займається її вихованням, відвідує батьківські збори. Батько вихованням дитини не займається. В школі жодного разу не був.

13.11.2017 р. депутатом Тимошівської сільської ради ОСОБА_11 було складено акт обстеження матеріально-побутових умов ОСОБА_1, за адресою: АДРЕСА_1. З даному акті вказано, що взаємовідносини в сім'ї доброзичливі, стосунки дружні, панує взаємопорозуміння та повага. Умови проживання задовільні, в кімнатах затишно, чисто, облаштовані всіма необхідними меблями. Санітарно-гігієнічні умови проживання не порушені. Будинок газифікований, водопровід проведений до будинку. Мати з дитиною проживають в окремій кімнаті, яка облаштована меблями, у дитини є багато іграшок, книжок, спортивного інвентаря, одягу та взуття. Все було придбано за кошти бабусі, дідуся та матері. Батько бачив дитину останній раз 16.06.2016 р., до дитини не приїжджає, не дзвонить, життям дитини не цікавиться.

В акті обстеження умов проживання від 15.11.2017 р. складеному начальником ССД Михайлівської РДА ОСОБА_12 та головним спеціалістом ССД Михайлівської РДА ОСОБА_13 за заявою ОСОБА_1 зазначено, що було проведено обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_1. Встановлено, що стосунки в сім'ї доброзичливі, родинні, панує взаємоповага та порозуміння. У вихованні ОСОБА_13 приймає участь не тільки мати, а і бабуся з дідусем. Батько дитини ОСОБА_2 разом з дитиною не проживає, не приїздить, не телефонує. На протязі певного часу не приймає участі у вихованні дитини, матеріально не утримує, на день народження не привітав.

З характеристики ОСОБА_3, 2011 р.н. учениці 1 класі КЗ «Тимошівська ЗОШ І-ІІІ ступенів, виданої 10.11.2017 р. вбачається, що ОСОБА_3 за місцем навчання характеризується добре. Дитина проживає у неповній родині (батьки розлучені) з матір'ю, бабусею та дідусем, які приділяють належну увагу її навчанню і вихованню. Вдома створені всі необхідні умови для навчання, розвитку та відпочинку. Дитина забезпечена необхідним шкільним приладдям.

Згідно довідки про нарахування аліментів №3708/16.10 виданої 13.03.2018 р. Токмацьким МРВ ДВС ГТУЮ у Запорізькій області, загальна сума заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_2, мешканця АДРЕСА_2 згідно з виконавчим листом №2-465, який видано 17.10.2011 р. Михайлівським районним судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання доньки: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини доходу щомісячно та згідно з виконавчим листом №2-465 від 25.01.2012 р. який видано Михайлівським районним судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, до досягнення донькою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, трирічного віку, починаючи стягнення з 06.07.2011 року до повного стягнення, станом на 21.02.2018 р. складає за виконавчим документом на користь дитини - 26465,15 грн. та на користь стягувача ОСОБА_14 4623,35 грн., всього 31088,50 грн.

Рішенням №328/1473/14-ц від 01.07.2014 р. по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третіх осіб органу опіки та піклування Токмацької районної державної адміністрації, органу опіки та піклування Михайлівської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, було відмовлено в задоволенні позову.

В висновку органу опіки та піклування Токмацької РДА про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_16, по відношенню до малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 №13-09/0072 від 29.01.2018 р., зазначено, що Токмацька РДА як орган опіки та піклування розглянувши документи та здійснивши перевірку виконання батьківських обов'язків ОСОБА_2 встановила, що він за місцем проживання характеризується позитивно, має належні умови проживання, зареєстрований як безробітний в Токмацькій міськрайонній філії Запорізького обласного центру зайнятості з 13.09.2017 р. по теперішній час. Відповідно до інформації Токмацького ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області, ОСОБА_2 притягувався до адміністративної відповідальності за ст.51 КУпАП (дрібне викрадення чужого майна). Поспілкувавшись з ОСОБА_2, з'ясовано, що батько має намір приймати участь у житті та вихованні дитини, цікавитися її успіхами, станом здоров'я, забезпечувати доньку фінансовою та моральною підтримкою. Згідно рішення Комісії з питань захисту прав дитини від 26.01.2018 р. №1, не доцільно позбавлення батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_16, по відношенню до його малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.150, 151, 152 СК України, орган опіки та піклування Токмацької РДА вважає недоцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_16, по відношенню до його малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1

Відповідно до ст.51 Конституції України обов'язок кожного громадянина України піклуватися про дітей.

Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, дитина, якщо це можливо, повинна рости під опікою і відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові та матеріального забезпечення.

Відповідно до ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, яка діє на Україні з 27.07.1991 року та ратифікована Україною, держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні для її благополуччя, приймаючи до уваги права та обов'язки їх батьків, опікунів та інших осіб, які відповідають за них по закону і з цією метою приймати всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи.

За ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ст..155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та людської гідності. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до вимог ч. 1ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

За приписами п. п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усунення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Необхідно зазначити, що ухилення від виконання юридичного обов'язку - виконання батьківських обов'язків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, що перешкод у спілкуванні з дитиною йому ні хто не чинив і не чинить.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З матеріалів наданих суду вбачається, що дитина позивачки та відповідача проживає разом з матір'ю ОСОБА_1 в с.Тимошівка Михайлівського району, а відповідач ОСОБА_2 в с. Переможне Токмацькому районі Запорізької області. Як було встановлено в судовому засіданні з пояснень позивача ОСОБА_1, свідка ОСОБА_7 та відповідача ОСОБА_2, батько дійсно рідко бачиться зі своєю донькою. Разом з тим до передбаченої законом відповідальності за невиконання батьківських обов'язків ОСОБА_2С не притягувався. Офіційно відповідач не працює, перебуває на обліку як безробітний, на утриманні має хвору матір. Доказів свідомого порушення ОСОБА_2 виконання своїх батьківських обов'язків суду не надано.

Крім того, наявність заборгованості по аліментах при відсутності доказів про ухилення відповідача від їх сплати не є підставою для позбавлення батьківських прав відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України.

Таким чином позивачем ОСОБА_1 не надано належних і допустимих доказів невиконання відповідачем своїх батьківських обов'язків, судом не встановлено винної поведінки відповідача та свідомого ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків, тому суд зазначає, що підстави, передбачені ст..164 СК України для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, відсутні, та вирішує, що позбавлення батьківських прав буде суперечити інтересам малолітньої дитини, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити у зв'язку з недоведеністю позовних вимог.

Суд зазначає, що таке рішення не позбавляє позивача права в подальшому звертатися із вимогами про позбавлення відповідача ОСОБА_2 батьківських прав відносно його доньки ОСОБА_3 з підстав, передбачених законодавством.

Керуючись ст.ст. 19, 141, 264, 265, 268 ЦПК України, ст.ст.164, 165 Сімейного кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи, що не заявляють самостійних вимог: Орган опіки та піклування в особі - Служби у справах дітей Токмацької державної адміністрації, Орган опіки та піклування в особі - Служби у справах дітей Михайлівської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 22.03.2018 р.

Текст даного рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua

Суддя/підпис/ З оригіналом згідно

Суддя Токмацького районного суду

Запорізької області І.Г. Ушатий