Справа № 209/2722/17
Провадження № 2/209/103/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2018 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Байбари Г.А.,

при секретарі Герасимчук І.О.,

за участі позивача ОСОБА_1, представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Камянське Дніпропетровської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа Державний нотаріус Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори Дніпродзержинського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_4, про розірвання спадкового договору,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить Розірвати спадковий договір серії НВІ № 479904 від 16 листопада 2016 року, укладений між ОСОБА_1, та ОСОБА_3, посвідчений державним нотаріусом Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори ОСОБА_4, зареєстрований в реєстрі за № 3-1550; зобовязати державного нотаріуса Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори Дніпродзержинського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_4 зробити відповідний запис у реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, яким зняти заборону відчуження на житловий будинок, розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Камянське, вул. Одеська, буд. 17.

В обґрунтування позову зазначено, що 16 листопада 2016 року між нею та відповідачем ОСОБА_3 було укладено спадковий договір серії НВІ № 479904, про що зроблено запис у реєстрі за № 3-1549 державним нотаріусом Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори ОСОБА_4, а також накладено заборону на відчуження вказаного у договорі нерухомого майна до припинення договору. Згідно п.1 спадкового договору вона передає після своєї смерті у власність відповідача належний їй на праві власності житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Камянське, вулиця Одеська, буд. 17. Згідно п. 2 договору на земельній ділянці, площею 0,0514 га, кадастровий номер :01%001:0411, розташовані житловий будинок А-1, житловою площею 46,8 кв.м., загальною площею 66,4 кв.м., літня кухня Б-1, вбиральня В-1, сарай Г-1, сарай Д-1, вхід в підвал З-1, навіс Е-1, огорожі № 1, 2, 5-8, зливна яма № 3, водопровід № 4, тротуар ОСОБА_5 житловий будинок належить їй на праві свідоцтва про право на спадщину, виданого 07 вересня 2016 року державним нотаріусом Першої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори, за реєстровим № 1-963. Її право власності на вказаний житловий будинок зареєстровано у Державному реєстрі речових прав. Ринкова вартість житлового будинку, згідно звіту про ринкову вартість нерухомого майна від 15 листопада 2016 року, становить 66130,00 грн. За умовами спадкового договору відповідач зобовязався забезпечити її, згідно рецептів лікарів, належними лікарськими засобами незалежноі від їх вартості, забезпечити належний догляд та якісне харчування, і у разі її смерті поховати її. Після підписання спадкового договору вона неодноразово зверталася до відповідача за допомогою і проханням надати ліки, прибрати її житло, принести їй продукти харчування. Проте відповідач відмовляв їй, посилаючись на свою зайнятість та відсутність можливості приїхати до неї, а останнім часом він взагалі не відповідає на її дзвінки. Від родичів вона дізналася, що він, начебто, виїхав за кордон. В теперішній час за нею доглядають сторонні особи, які надають їй всіляку допомогу з придбання ліків, продуктів харчування, виконують роботу по господарству, сплачують її кредитні платежі до банку. З 04 січня 2017 року вона визнана інвалідом 3-ї групи по загальному захворюванню, так як в неї не функціонує ліва нога та рука і їй дуже важко себе обслуговувати. Саме через свій стан здоровя вона погодилася укласти спадковий договір, сподіваючись на допомогу відповідача до своєї смерті, але відповідач після підписання договору відмовився доглядати за нею. Посилаючись на статті 1302, 13030, 1307, 1308 ЦК України, вважає, що відповідач порушив умови спадкового договору і тому вона має право просити суд розірвати цей договір.

Представник відповідача ОСОБА_2 надав суду відзив на позовну заяву, де зазначив, що обставини, вказані позивачем у позовній заяві, не відповідають дійсності, оскільки нею не надано жодного доказу на підтвердження вказаних у позові обставин. ОСОБА_1 не направляла відповідачу ніяких претензій та повідомлень щодо невиконання ним своїх зобовязань за спадковим договором. Відповідач через своїх родичів постійно надавав позивачу допомогу, придбавав для неї ліки, супроводжував до лікарні, допомагав по господарству, забезпечував належний догляд. Зазначені позивачем обставини про те, що в теперішній час їй надають допомогу сторонні люди, не можуть підтверджувати обставини невиконання відповідачем умов спадкового договору. Просив залишити позовні вимоги ОСОБА_1 без задоволення.

Позивач надала суду відповідь на відзив, де зазначила, що всі викладені в її позовній заяві обставини підтверджується належними доказами, такими як показання свідків, які є її сусідами. Укладений між нею та відповідачем спадковий договір передбачає зобовязання не узагальненого характеру, а конкретного: забезпечення лікувальними засоби за рецептами лікарів, незалежно від їх вартості, продуктами харчування, належного догляду. Ці зобовязання носять постійний характер. Крім того, у спадковому договорі не зазначено, що вона повинна у письмовій формі інформувати відповідача про надання відповідної допомоги.

Третя особа - завідувач Першої камянської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 в судове засідання не зявилася, надала суду письмове клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Виходячи з наведеного, відповідно до ч. 3. ст. 211 ЦПК України, суд ухвалив розглянути справу у судовому засіданні за відсутності третьої особи.

Позивач ОСОБА_1 у вступному слові стисло виклала зміст та підстави своїх позовний вимог щодо предмету позову та надала пояснення, аналогічні тим, що викладені у позовній заяві та у відповіді на відзив на позовну заяву. Просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Крім того, допитана як свідок згідно ст. 92 ЦПК України, надала пояснення про те, що відповідач є сином її брата. Спадковий договір між нею та відповідачем був укладений в кінці 2016 року. Згідно умов договору, відповідач повинний був доглядати за нею, забезпечувати її ліками, продуктами харчування, а після її смерті успадкувати належний їй житловий будинок по вул. Одеській, буд. 17 в м. Камянське. Після підписання спадкового договору вона не бачила відповідача до серпня 2017 року, бо він був у Польщі. Вона кожен день приймає ліки, в квітні та в жовтні 2017 року перебувала на стаціонарному лікуванні. Ні відповідач, ні його мати ОСОБА_6 ніколи її не відвідували, ліки їй не купляли. У квітні, коли вона перебувала у лікарні, ОСОБА_6 посадила на її городі картоплю та кабаки. Будинок по вул. Одеській, 17 в м. Камянське вона отримала в порядку спадкування після своїх батьків. ОСОБА_6 допомагала їй оформити спадщину на її імя, щоб потім укласти спадковий договір. Вона не має наміру продавати будинок. До укладення спадкового договору ОСОБА_6 приїздила до неї в лікарню, а потім ні, хоча їй було відомо, що вона знаходиться на лікуванні.

Представник відповідача - ОСОБА_2 у вступному слові стисло виклав зміст відзиву на позов, та надав пояснення, аналогічні тим, що викладені у відзиві на позов. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Крім того, надав пояснення про те, що відповідач та його родичі допомагали позивачу, купляли ліки, давали грошові кошти, тобто виконували обов'язки, передбачені спадковим договором. Йому невідомо, скільки разів після укладення спадкового договору відповідач відвідував чи спілкувався з позивачем. Які конкретно ліки та продукти купляв відповідач ОСОБА_1, йому невідомо.

Свідок позивача ОСОБА_7 надала показання про те, що ОСОБА_1 її сусідка. Їй відомо, що позивач та відповідач уклали спадковий договір, за умовами якого відповідач повинний був доглядати за позивачем до моменту її смерті, купляти їй ліки, продукти харчування, надавати іншу необхідну їй допомогу. Проте, відповідач не допомагав ОСОБА_1, лише у 2017 року два рази купляв їй хліб. ОСОБА_1 сама купляє собі ліки. Вона, свідок, також за кошти позивача, купляє їй ліки та продукти харчування, допомагає по господарству. Позивач потребує постійної допомоги, бо самостійно не може дійти до магазину, погано ходить, у січні 2017 року вона зламала руку. У 2017 році позивач два рази по одному місяцю перебувала на стаціонарному лікуванні у 7-й лікарні. ОСОБА_3 та його мати не відвідували позивача, не купляли їй ліки, по господарству не допомагали. В магазин за продуктами для позивача ходять сусіди. Позивачу не надає допомоги соціальний працівник. У 2017 році мати відповідача ОСОБА_6 та її чоловік посадили на городі позивача по 10 кущів помідор та перцю, але за городом не доглядали. Відповідача вона бачила у ОСОБА_1 у серпні 2017 року, він привіз шматочок ковбаси та дві хлібини. Після цього він до позивача не приїздив та не допомагав їй, грошей не давав. Вона платила за позивача кредит до банку в сумі 770 грн. із її пенсії, розмір якої становить 1300 грн.

Свідок позивача - ОСОБА_8 надав суду показання про те, що він допомагав ОСОБА_1 по господарству, копав город, прибирав його, обрізав дерева, допомагав продавати фрукти, відвідував її у лікарні, купляв продукти. Він чув, що вона оформила спадковий договір із сином свого брата ОСОБА_3. Він заходиться у дружніх відносинах з позивачем, дружив з її родичами. Він не бачив У позивача ОСОБА_9 і йому невідомо, чи допомагав він їй. Коли ОСОБА_1 у квітні була у лікарні, родичі ОСОБА_3 саджали на її городі картоплю. Чи відвідували родичі ОСОБА_3 ОСОБА_1 і чи купляли їй ліки, йому невідомо.

Свідок відповідача - ОСОБА_6 надала показання про те, що відповідач її син. У 2015 році ОСОБА_1 подзвонила до неї і попросила приїхати до неї у Романково, бо вона з нею не спілкувалася з 1992 року, тобто з того часу коли розлучилася з її братом. Вона разом із своїм чоловіком ОСОБА_10 приїхала до ОСОБА_1, яка розповіла їй, що позичила гроші на похорони матері у сусіда і не може віддати. Просила допомогти їй віддати борги та оформити на її імя спадщину. Вони віддали за неї борг в сумі 2400 грн. і почали оформлювати документи на спадщину. Ще хтось віддав за неї частину боргу. Вони з чоловіком платили за позивача при оформленні спадщини: за послуги нотаріуса, БТІ, за оформлення кадастрового номера, давали їй гроші та купляли продукти. У 2016 році отримали свідоцтво про право на спадщину на будинок по вул. Одеській, 17 на імя позивача, а потім оформили спадковий договір на її, свідка, сина ОСОБА_3. Також у 2016 році вона допомагала позивачу оформити пенсію. У грудні 2016 року позивач знову поросила в них у борг 500 грн. на погашення кредиту, і вона їй дала. Потім позивач сказала їм, щоб вони допомагали їй погашати її кредит, який вона брала на ремонт огорожі. Вона раз дала позивачу 500 грн., а потім відмовилася платити. Після укладення спадкового договору вони ліки позивачу не купляли. В березні 2017 року вони привозили позивачу продукти, у квітні 2017 року садили город. В лікарню до позивача не їздили. В липні 2017 року вона приїздила до позивача, привозила продукти. З грудня 2016 року по травень 2017 року син ОСОБА_9 знаходився у Польщі. В серпні 2017 року вона разом з сином поїхала до позивача, до цього ОСОБА_3 до позивача не їздив. Позивач повідомила, що буде продавати будинок, оскільки вони їй не допомагають, на що вона, свідок, їй відповіла, щоб продавала та віддавала їх гроші, що були витрачені на неї. Позивач сказала, що поверне гроші після суду. Більше вони до позивача не їздили, її не бачили та з нею не розмовляли.

Вислухавши вступне слово позивача, представника відповідача, показання свідків, встановивши фактичні обставини, зміст спірних правовідносин та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

У судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Камянське, вулиця Одеська, буд. 17, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 07 вересня 2016 року, виданим державним нотаріусом Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори ОСОБА_11, зареєстрованим в реєстрі за № 1-963 (а.с. 14), Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі про реєстрацію видачі свідоцтва про право на спадщину (а.с. 15), та Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 12.09.2016 року (а.с. 16).

16 листопада 2016 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_3 було укладено спадковий договір, який був посвідчений державним нотаріусом Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 та зареєстрований в реєстрі за № 3-1549.

Поняття спадкового договору закріплено у ст. 1302 ЦК України. За спадковим договором одна сторона (набувач) зобовязується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача.

За умовами спадкового договору ОСОБА_1, як відчужувач, передає після своєї смерті у власність відповідача ОСОБА_3 належний їй на праві власності житловий будинок за адресою: Дніпропетровська область, м. Камянське, вулиця Одеська, буд. 17, розташований на земельній ділянці площею 0,0514 га, кадастровий номер :01%001:0411, де знаходяться: житловий будинок А-1, житловою площею 46,8 кв.м., загальною площею 66,4 кв.м., літня кухня Б-1, вбиральня В-1, сарай Г-1, сарай Д-1, вхід в підвал З-1, навіс Е-1, огорожі № 1, 2, 5-8, зливна яма № 3, водопровід № 4, тротуар І.

У свою чергу, відповідач ОСОБА_3, як набувач за спадковим договором, зобовязався виконувати такі розпорядження позивача: забезпечити позивача згідно з рецептами лікарів належними лікувальними засобами, незалежно від їх вартості, забезпечити позивачу належний догляд та якісне харчування, і в разі смерті позивача поховати її на цвинтарі.

Враховуючи, що сторонами була дотримана визначена статтею 1304 ЦК України нотаріальна форма посвідчення спадкового договору і досягнута згода за всіма істотними умовами договору, він вважається укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Спадковим договором було передбачено, що право власності на вказаний у договорі житловий будинок переходить до набувача майна в разі виконання умов договору та після смерті відчужувача (п. 9 договору).

Згідно п. 12 спадкового договору, в разі невиконання набувачем розпоряджень відчужувача спадковий договір може бути розірваний судом на вимогу відчужувача, а також на вимогу набувача майна у разі неможливості виконання ним розпоряджень відчужувача .

Судом було встановлено, що після укладення спадкового договору, відповідач його умови не виконував, не забезпечував позивача ліками, не купував продукти харчування, не допомагав у веденні домашнього господарства, взагалі не відвідував її.

Ці обставини підтвердила в судовому засіданні свідок ОСОБА_6, яка є матірю відповідача, пояснивши, що її син з грудня 2015 року до травня 2017 року знаходився у Польщі, до позивача не приїздив, ліки та продукти харчування їй не купував. І вона, свідок, після укладення спадкового договору ліки та продукти позивачу не купувала, не здійснювала за нею догляд. Вони з сином після укладення спадкового договору лише один раз були у позивача у серпні 2017 року.

Те, що відповідач не надавав позивачу допомоги, не купував ліки та продукти, підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які є сусідами позивача і які надавали їй необхідну допомогу, якої вона потребувала.

Допитана в судовому засідання як свідок позивач ОСОБА_1 також підтвердила, що позивач після укладення спадкового договору не провідував її, не надавав їй ніякої допомоги, не купував ліки та продукти харчування, не допомагав по господарству, не відвідував у лікарні.

Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА № 636108 (а.с. 9), позивач ОСОБА_1 з 14 грудня 2016 року визнана інвалідом 3-ї групи, протягом 2017 року двічі перебувала на стаціонарному лікуванні у КЗ «Камянської міської лікарні № 7» ДОР, що підтверджується Виписками із медичної карти стаціонарного хворого (а.с. 46, 47). Проте, відповідач ОСОБА_1 у лікарні також не відвідував, а необхідні для лікування медичні препарати позивач придбавала за свої кошти, що підтверджується наданими нею копіями чеків (а.с. 48 -49).

Згідно ст. 1305 ЦК України набувач у спадковому договорі може бути зобов'язаний вчинити певну дію майнового або немайнового характеру до відкриття спадщини або після її відкриття.

Статтею 1308 ЦК України передбачено, що спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач дійсно не виконував розпорядження позивача, що були передбачені спадковим договором, і тому цей договір підлягає розірванню на вимогу позивача, як відчужувача майна.

Проте, суд вважає передчасними позовні вимоги в частині зобовязання нотаріуса зробити відповідний запис у реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, яким зняти заборону відчуження на житловий будинок, розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Камянське, вул. Одеська, буд. 17.

Відповідно до ст. 1307 ЦК України на майно, визначене у спадковому договорі, нотаріус, який посвідчив цей договір, накладає заборону відчуження.

При посвідченні спадкового договору між сторонами у справі державним нотаріусом ОСОБА_4, на виконання ст. 1307 ЦПК України, дійсно було накладено заборону відчуження зазначеного в договорі майна, а саме на житловий будинок, розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Камянське, вулиця Одеська, буд. 17, який належить ОСОБА_1, що зареєстровано в реєстрі за № 3-2550 (а.с. 10).

Порядок зняття заборони відчуження майна визначений Законом України «Про нотаріат» та Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Згідно ст. 74 Закону України «Про нотаріат», одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна.

Пунктом 5.1 глави 15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, передбачено, що нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення: про припинення, розірвання, визнання недійсним договору ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору.

Згідно п. 6.1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, про зняття заборони, нотаріус робить відповідні відмітки в реєстрі для реєстрації заборон і арештів та в алфавітній книзі обліку заборон відчуження і арештів нерухомого майна.

Відповідно до п. 9 ч.1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» зняття заборони щодо відчуження нерухомого майна, що підлягають державній реєстрації, є нотаріальною дією.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення суду про розірвання спадкового договору є підставою для зняття нотаріусом заборони відчуження майна, а тому відсутні підстави для задоволення вказаних вище позовних вимог.

Керуючись статтями 10, 12, 13, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити частково позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа Державний нотаріус Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори Дніпродзержинського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_4, про розірвання спадкового договору.

Розірвати спадковий договір серії НВІ № 479904 від 16 листопада 2016 року, укладений між ОСОБА_1, та ОСОБА_3, посвідчений державним нотаріусом Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори ОСОБА_4, зареєстрований в реєстрі за № 3-1550.

В інший частині позову відмовити.

Повне судове рішення буде складено 15 березня 2018 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.А. Байбара.