ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2018 року м.Суми

Справа №592/7743/17

Номер провадження 22-ц/788/416/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),

суддів - Хвостика С. Г. , Ткачук С. С.

за участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.

сторони:

позивач ОСОБА_1,

відповідач ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Сумської області в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2, подану в його інтересах представником адвокатом ОСОБА_3,

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 18 грудня 2017 року, ухваленого у складі судді Хитрова Б.В., в приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми, повний текст судового рішення виготовлено 19 грудня 2017 року, -

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

18 липня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 25 квітня 2013 року із ОСОБА_2 на її користь стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на утримання доньки Анісії 02 лютого 2012 року до досягнення нею повноліття, починаючи стягнення з 22 березня 2013 року. На виконання рішення було видано виконавчий лист та 30 квітня 2013 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження з примусового виконання даного виконавчого листа. Враховуючи те, що відповідач не виконує рішення суду, із січня 2016 року почала накопичуватись заборгованість по аліментам, остаточно уточнивши свої вимоги (а. с. 56) просила стягнути із відповідача на свою користь пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 2 078 грн. 04 коп. та 10 000 грн. судових витрат.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 18 грудня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено, стягнуто із ОСОБА_2 на її користь пеню за прострочення сплати аліментів за період із січня 2016 року по червень 2017 року в розмірі 2 078 грн. 04 коп., судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1 800 грн. 00 коп.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_3, посилаючись на неповне зясування судом обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_4

Вважає, що судом при ухваленні оскаржуваного рішення не було взято до уваги те, що заборгованість по сплаті аліментів виникла в звязку з невиплатою відповідачу заробітної плати в період із січня 2016 року по березень 2017 року. Вказує, що при обрахуванні заборгованості по аліментам державним виконавцем не дотримано норми чинного законодавства, сума боргу є завищеною. Зазначає, що відповідач на даний час знаходиться в скрутному матеріальному становище, в звязку з необхідністю відстоювати свої права на участь у вихованні доньки, він не має змоги працевлаштуватись, а тому є підстави для зменшення розміру пені. Вказує також на те, що в довідках про заборгованість по аліментам від 24 травня 2017 року №3 та від 11 жовтня 2017 року №3 нарахування аліментів дещо різняться між собою, а тому справа мала бути розглянута з участю Ковпаківського відділу ДВС. Окрім того зазначає, що позивачем не доведено надання правової допомоги та понесення в звязку з цим витрат, саме за даною справою.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення відповідача на його представників ОСОБА_5 та адвоката ОСОБА_3, які підтримали апеляційну скаргу, представника позивача адвоката ОСОБА_6, який заперечує проти апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Статтею 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок несвоєчасного виконання відповідачем рішення суду, виникла заборгованість по справі аліментів за період із січня 2016 року по червень 2017 року, наданий позивачем розрахунок пені відповідає вимогам чинного законодавства та становить 2 078 грн. 04 коп. При визначенні розміру витрат на правову допомогу, що підлягає відшкодуванню, суд виходив із складності справи, часу витраченого адвокатом на надання послуг та їх обсягу.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як суд дійшов їх правильно встановивши обставини справи, з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 25 квітня 2013 року Ковпаківським районним судом м. Суми видано виконавчий лист на примусове виконання рішення від 12 квітня 2013 року, яким стягнуто з ОСОБА_2 аліменти в розмірі 1/4 частини його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного, щомісячно на утримання доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення нею повноліття, починаючи стягнення з 22 березня 2013 року на користь ОСОБА_8 (а. с. 6).

30 квітня 2013 року державним виконавцем органу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за вказаним виконавчим листом (а. с. 8). Того ж дня, державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату ОСОБА_2, яку він отримував в АТ «Сумський завод «Насосенергомаш» (а. с. 9).

14 січня 2016 року АТ «Сумський завод «Насосенергомаш» повернуто Відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції постанову ВП №37833114 від 30 квітня 2013 року, аліменти утримані та перераховані повністю по день звільнення з підприємства, станом на 11 січня 2016 року заборгованість відсутня (а. с. 10).

Згідно довідки-розрахунку від 11 жовтня 2017 року №3, виданої Ковпаківським відділом ДВС Головного територіального управління юстиції у Сумській області, ОСОБА_2 починаючи з лютого 2016 року аліменти на утримання доньки Анісії сплачувались не щомісячно та не в повному обсязі (а. с. 39). У період із 12 січня 2016 року по 10 жовтня 2017 року відповідачу визначено аліментів на загальну суму 12 938 грн. 86 коп., сплачено 7 779 грн. 84 коп., станом на 10 жовтня 2017 року заборгованість становить 5 159 грн. 02 коп.

Статтею 180 СК України встановлено, що обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

За правовою природою аліментні зобовязання це періодичні платежі, які боржник зобовязаний сплачувати щомісячно. Несвоєчасна сплата аліментів передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені).

Оскільки неустойка у вигляді пені обчислюється у відсотках від суми невиконаних або неналежно виконаних зобовязань, які виникають у боржника щомісяця, то й пеня має триваючий характер і обчислюється за прострочення кожного зобовязання окремо.

Отже, ураховуючи правову природу пені як дієвого стимулу належного виконання обовязку та виходячи з розуміння аліментів як періодичних платежів, які виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, у якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.

Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, то строк виконання цього обовязку буде різним, а отже, кількість днів прострочення зі сплати аліментів за кожен місяць також буде різнитись.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць обчислюється так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Зазначане правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 01 жовтня 2014 року по справі №6-149цс14.

У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 розяснено, що передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.

Позивачем доведено та не спростовано відповідачем, що починаючи із лютого 2016 року аліменти на утримання доньки Анісії ОСОБА_2 сплачувались не кожного місяця та не в повному обсязі. Розрахунок пені було проведено із дотриманням вимог ст. 196 СК України та вищезазначених правових позицій Верховного Суду України.

На підтвердження своїх доводів про те, що заборгованість по сплаті аліментів виникла у звязку з невиплатою йому заробітної плати у період із лютого 2016 року по березень 2017 року, відповідачем достовірних доказів суду не надано.

Із індивідуальної відомості про застраховану особу Пенсійного фонду України від 01 грудня 2017 року слідує, що ОСОБА_2 у 2016 році за січень виплачено заробітну плату в сумі 2 025 грн. 62 коп. ПАТ «Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування «Насосенергомаш», за лютий, в сумі 1 533 грн. 32 коп. ТОВ «Е.М.А.», за липень, в сумі 329 грн. 55 коп., та за серпень-листопад, по 1 450 грн. 00 коп., ДП «ІНТЕЛЛКОМ» (а. с. 61-62).

Відповідачем будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження перебування із січня 2016 року в трудових відносинах із ТОВ «Промислова компанія «Енергомаш», а з березня 2016 року із ДП «ІНТЕЛЛКОМ» та не виплату йому в даний період заробітної плати, суду не надано. На обліку в Сумському міському центрі зайнятості ОСОБА_2 перебуває з квітня 2017 року, аліменти із суми допомоги по безробіттю почали утримуватись лише із жовтня 2017 року (а. с. 60).

Згідно до п. 4 ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», боржник зобов'язаний повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини.

Окрім того, в постанові про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 30 квітня 2013 року державним виконавцем зазначено, що у разі неповного стягнення за виконавчим документом, що повертається до відділу ДВС Сумського міського УЮ, необхідно повідомити нове місце роботи боржника, та місце мешкання (прописки) боржника (а. с. 9).

Проте, ОСОБА_2 не доведено, що ним повідомлявся відділ ДВС Сумського міського УЮ про зміну ним місяця роботи, а державним виконавцем в свою чергу виносилася постанова про звернення стягнення на заробітну плату, одержану ним у ТОВ «Промислова компанія «Енергомаш» та ДП «ІНТЕЛЛКОМ».

Судом не встановлено будь-яких поважних причин, а саме: стан здоровя чи то сімейні обставини, які б перешкоджали ОСОБА_2 працевлаштуватись та сплачувати аліменти на утримання доньки у визначеному судом розмірі в спірний період. Наявність відкритих кримінальних проваджень та спору із позивачем з приводу участі відповідача у вихованні доньки, не є підставою для звільнення його від сплати неустойки.

Частиною 3 статті 195 СК України встановлено, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Визначений державним виконавцем розмір заборгованості ОСОБА_2 по сплаті аліментів за період із січня 2016 року по жовтень 2017 року, згідно довідки-розрахунку від 10 жовтня 2017 року, відповідачем не спростовано. В судовому порядку питання щодо визначення розміру заборгованості по сплаті аліментів не вирішувалось.

Таким чином, враховуючи те, що з вини відповідача аліменти за період із січня 2016 року по червень 2017 року сплачуватись не в повному обсязі та не щомісячно, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення із ОСОБА_2 пені. Підстав для звільненні відповідача від відповідальності, передбаченої ст. 196 СК України, не встановлено.

Колегія суддів погоджується також із розподілом між сторонами судових витрат, виходячи з наступного.

Згідно із договором про надання правової допомоги від 24 березня 2017 року №1414-Р/17, ОСОБА_8 доручила адвокату ОСОБА_6 сприяти у захисті її прав та законних інтересів в тому числі при стягненні пені за несвоєчасну сплату аліментів (а. с. 3). Даним договором було визначено вартість послуг адвоката.

На виконання вказаного договору, ОСОБА_8 було сплачено за квитанціями до прибуткового касового ордеру від 24 квітня 2017 року №11 та від 15 червня 2017 року №15 на загальну суму 10000 грн. 00 коп. ( а. с. 12). Адвокатом ОСОБА_6 не заперечується отримання від позивача даних грошових коштів.

Окрім того, відповідно до розрахунку граничного розміру компенсації витрат на правову допомогу, складеного 15 грудня 2017 року, адвокатом ОСОБА_6 підготовлено позовну заяву, вартість виконаної роботи становить 5 000 грн. 00 коп., аналіз чинного законодавства та дослідження практики застосування норм права 2 500 грн. 00 коп., аналіз документів по справі 2 500 грн. 00 коп., участь в судових засіданнях 2 453 грн. 33 коп., складання заяв про зменшення позовних вимог та розрахунку неустойки 3 413 грн. 33 коп. (а. с. 63). Факт виконання адвокатом ОСОБА_6 взятих на себе зобовязань за договором, підтверджується також матеріалами справи.

Визначений судом першої інстанції розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 1800 грн. 00 коп., що підлягає стягненню з відповідача, відповідає ступеню складності справи, часу витраченого адвокатом на надання правової допомоги та обсягу наданих послуг.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування ухваленого рішення. Правильно встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Окрім того, ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 029 лютого 2018 року ОСОБА_2 відстрочено сплату судового збору в сумі 960 грн. 00 коп. за подання апеляційної скарги до ухвалення апеляційним судом рішення в справі.

Враховуючи те, що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 960 грн. 00 коп. за апеляційний перегляд рішення суду.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 1; 375, 381-382 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, подану в його інтересах представником адвокатом ОСОБА_3, залишити без задоволення.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 18 грудня 2017 року в даній справі залишити без змін.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 960 грн. 00 коп. за апеляційний перегляд рішення суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 16 березня 2018 року.

Головуючий: Т.А. Левченко

Судді: С.Г. Хвостик

ОСОБА_9