АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №766/9379/16-ц Головуючий в І інстанції: Дорошинська В.Е.
Провадження №22-ц/791/79/2018 Доповідач: Кузнєцова О.А.
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2018 року Апеляційний суд Херсонської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючогоКузнєцової О.А.,
суддів:Кутурланової О.В.,
Бездрабко В.О.,
секретарЗварич С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_6, на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 26 вересня 2017 року у справі за позовом Виконавчого комітету Дніпровської районної у м. Херсоні ради, орган опіки та піклування в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_7 до ОСОБА_8, ОСОБА_6 про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, посилаючись на те, що на території Дніпровського району м. Херсона за адресою: АДРЕСА_1 проживала малолітня дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, мати якої ОСОБА_8 ухиляється від виконання батьківських обов'язків.

Дитина перебуває на обліку служби у справах дітей як така, що опинилася у складних життєвих обставинах, з 02.08.2016 року. До служби у справах дітей надійшло повідомлення від КЗ «Херсонська міська клінічна лікарня» ім. О.С.Лучанського щодо неналежного виконання батьківських обов'язків ОСОБА_8 по відношенню до її малолітньої доньки ОСОБА_7 Відповідач ОСОБА_8 написала заяву про влаштування доньки до Херсонського обласного будинку дитини у зв'язку з неможливістю лікування та особисто віддала дитину працівнику служби у справах дітей.

На сьогоднішній день малолітня дитина ОСОБА_8 продовжує перебувати в Херсонському обласному будинку дитини, де знаходиться на повному державному утриманні. За інформацією адміністрації Херсонського обласного будинку дитини ніхто з рідних або близьких дівчинки її не відвідував та не надавав будь-якої допомоги для догляду та розвитку дівчинки.

На підставі наведеного, з урахуванням уточнених позовних вимог, позивач просив суд відібрати без позбавлення батьківських прав від ОСОБА_8 та ОСОБА_6 малолітню дитину ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1; стягнути з ОСОБА_8 та ОСОБА_6 з кожного аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, по 1/4 частині усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на користь державного дитячого закладу або особи, яка виховуватиме дітей.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 26 вересня 2017 року позовні вимоги задоволено. Вирішено: відібрати дитину ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, від батьків ОСОБА_8 та ОСОБА_6 без позбавлення їх батьківських прав; стягнути з ОСОБА_8 та ОСОБА_6 на користь опікуна (піклувальника) або дитячого навчально-виховного закладу, залежно від форми влаштування дитини, аліменти на утримання дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі по 1/4 частині з кожного з усіх видів їх заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 23 серпня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_6, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, а також на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповного з'ясування обставин справи, просить рішення суду скасувати та постановити нове, яким залишити малолітню ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, на вихованні та утриманні батькам ОСОБА_8 та ОСОБА_6

Письмових заперечень (відзивів) на скаргу до апеляційного суду не надходило.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.367 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що факт невиконання ОСОБА_8 та ОСОБА_7 своїх батьківських обов'язків відносно малолітньої дочки ОСОБА_7 підтверджується зібраними у справі доказами, а тому з урахуванням інтересів малолітньої є всі підстави для відібрання дитини від батьків без позбавлення батьківських прав та стягнення з батьків аліментів на утримання дитини.

Колегія суддів погоджується з зазначеним висновком суду та вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

За змістом ч.1 ст.170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків, або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також у інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання.

Відповідно до п. 2-5 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва.

Ступінь небезпеки для кожної дитини може бути різним для новонародженої дитини один, для підлітка інший. Тому характер небезпеки, її місця у житті дитини визначається в кожному випадку окремо. І не важливо, що її негативні наслідки не настали. Для відібрання дитини достатньо самого факту її існування.

З'ясовуючи обставини, чи така небезпека справді існує у даному випадку у зв'язку із ухиленням батьків від виконання своїх обов'язків щодо дитини, суд першої інстанції, враховуючи досліджені у судовому засіданні докази, прийшов до вірного висновку про наявність такої небезпеки.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. ( п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»).

Як встановлено судом першої інстанції відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, виданого 03.11.2015 року батьками ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, зазначені батько ОСОБА_6, мати ОСОБА_8, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Комсомольського районного управління юстиції у м. Херсоні 03.11.2015 року зроблено актовий запис № 610, що також підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження (а.с.11,12).

Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 4 від 18.08.2016 року внесені зміни до відомостей актового запису, а саме прізвище дитини «ОСОБА_7» змінено на «ОСОБА_7» та прізвище батька дитини «ОСОБА_6» змінено на «ОСОБА_6», у зв'язку з чим, відповідно видано повторно свідоцтво про народження дитини ОСОБА_7, де батьком зазначено ОСОБА_6 (а.с.13,14-16).

Згідно висновку соціального центру матері та дитини Херсонської міської ради на ОСОБА_8, остання перебувала у центрі з 18.12.2015 року по 21.03.2016 року у зв'язку зі складним матеріальним становищем та відсутністю житла. ОСОБА_8 надано індивідуальні консультації щодо розвитку навичок догляду за дитиною, саморегуляції емоційного стану, проведено роботу щодо роз'яснення основних норм виховання дитини. Виконано ряд методик з матір'ю дитини, проведено психокорекцію та психопрофілактику станів (а.с.25,26,27).

В листі КЗ «Херсонська міська клінічна лікарня ім. О.С.Лучанського» від 05.07.2016 року, адресованому голові виконавчого комітету Дніпровської районної у місті Херсоні ради, зазначено, що 24.03.2016 року під нагляд закладу прибула дитина ОСОБА_7 В період з 26.04.2016 року по 06.05.2016 року дівчинка була госпіталізована з діагнозом ГРВІ, правобічна пневмонія. Мати годує дитину недостатньо: малий об'єм їжі не за віком, не дає прикормів, залишає одну у ліжку без догляду. Проводились неодноразові бесіди з матір'ю стосовно догляду за дитиною та профілактики нещасних випадків. 23.06.2016 року дитина була повторно оглянута - дитина бліда, гіпотонія м'язів, не дає опору на стопу, не перевертається, не реагує на звуки, знову втратила вагу. Дитина була госпіталізована у дитячу обласну лікарню з діагнозом білково-енергетична недостатність, затримка психомовного розвитку, синдром рухових порушень. Враховуючи дані обставини, а саме: малозабезпеченість родини, незадовільний догляд за дитиною з боку батьків, мати часто залишає дитину саму без нагляду, дитина відстає у розвитку за віком, має дефіцит маси, мати неврівноважена, просили звернути увагу на дану родину та допомогти матері оформити документи на соціальну допомогу, з метою збереження життя та здоров'я дитини (а.с.33).

Як вбачається з акту обстеження житлово-побутових умов проживання дитини від 02.08.2016 року, складеним виконавчим комітетом Дніпровської районної у м. Херсоні ради службою у справах дітей за місцем проживання дитини ОСОБА_7, яка проживає разом з матір'ю ОСОБА_8 за адресою АДРЕСА_1, стан утримання будинку незадовільний, в будинку брудно, ванна кімната наповнена брудними речами, запах тютюну, ліжко дитини брудне. Мати дитини боїться свого цивільного чоловіка, залишає дитину саму вдома, належним чином не дбає про дитину, вчасно не проходить медичні огляди (а.с.20).

Згідно відповіді КЗ «Херсонська міська клінічна лікарня ім. О.С.Лучанського» від 04.08.2017р, малолітня ОСОБА_7 з 12 серпня 2016 року перебуває у закладі на повному державному утриманні. Батько жодного разу дитину не відвідував, не цікавився станом її здоров'я та розвитком, ніякої фінансової допомоги не надавав. Мати дитини з жовтня 2016 року відвідує дівчинку щотижнево, приносить печиво, фрукти, цікавиться станом її здоров'я, проте активно з дівчинкою не спілкується, самостійно не здійснює догляду за дитиною під час кожного відвідування (не одягає дитину, не купає, не годує).

З витягу з протоколу № 09 від 10.08.2016 року засідання комісії з питань захисту прав дитини вбачається, що ОСОБА_8 власноруч написала заяву про влаштування доньки ОСОБА_7 до Херсонського обласного будинку дитини, у зв'язку з неможливістю лікування дитини та особисто віддала доньку працівнику служби у справах дітей, що також підтверджується заявою ОСОБА_8 від 02.08.2016 року, в якій вона просить влаштувати дитину до дитячого будинку та актом про передачу малолітньої дитини від 02.08.2016 року. За результатами розгляду засідання комісії було прийнято рішення рекомендувати виконавчому комітету Дніпровської районної у м. Херсоні ради звернутися до Херсонського міського суду з позовною заявою про відібрання малолітньої ОСОБА_7 у матері ОСОБА_8 (а.с.17-18,19,28,29).

Відповідно до рішення виконавчого комітету Дніпровської районної у м. Херсоні ради від 12.08.2016 року № 194 вирішено відібрати у ОСОБА_8 малолітню доньку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та влаштувати дитину до комунального закладу «Херсонський обласний будинок дитини» Херсонської обласної ради на повне державне забезпечення (а.с.19).

З листа КЗ «Херсонська міська клінічна лікарня ім. О.С.Лучанського» від 17.08.2016 року № 1.4.-1422 вбачається, що ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, була доставлена до дитячого відділення 02.08.2016 року. Ніхто з батьків з 02.08.2016 року по 12.08.2016 року не з'явився до дитини, її станом ніхто не цікавився. Знаходження даної дитини в сім'ї стає загрозою здоров'ю та життю дитини першого року життя (а.с.30.

Відповідно до висновку виконкому Дніпровської районної у м. Херсоні ради від 19.08.2016 року № 2-49/1522 вважають доцільним відібрати без позбавлення батьківських прав від ОСОБА_8 та ОСОБА_6 малолітню дитину ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1; стягнути з ОСОБА_8 та ОСОБА_6 з кожного аліменти на утримання малолітньої дитини по 1/4 частині усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на користь державного дитячого закладу, або особи, яка виховуватиме дитину (а.с.4-9).

Даний висновок, складений на підставі належних доказів, що підтверджують ухилення відповідачів від належного виконання батьківських обов'язків, є достатньо обґрунтованим та відповідає інтересам дитини, а тому покладений в основу оскаржуваного рішення.

Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 28 жовтня 2016 року ОСОБА_8 визнано винною у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, а саме в тому, що вона ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків щодо виховання своєї малолітньої дитини ОСОБА_8, та на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді попередження (а.с.55).

Суд на підставі доказів перевірив наявність підстав, передбачених ст. 164 СК України для відібрання дитини та вирішив справу, застосувавши норму ст. 170 СК України, яка підлягала застосуванню до спірних правовідносин.

Належним чином оцінивши зібранні у справі докази в їх сукупності,суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідачі ОСОБА_8 ОСОБА_6 ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, догляду за нею, не забезпечують постійного медичного догляду, що може бути небезпечним для здоров'я малолітньої ОСОБА_7, яка є дитиною, в якої встановлено затримку розвитку, та потребує постійного медичного догляду з боку медичних працівників, в зв'язку з чим обґрунтовано задовольнив позовні вимоги про її відібрання у відповідачів без позбавлення батьківських прав, що не є крайнім заходом.

Відповідно до ч.4 ст.170 СК України суд обґрунтовано задовольнив й вимоги щодо стягнення з відповідачів аліментів на утримання дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі по 1/4 частині з кожного з усіх видів їх заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 23 серпня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття

ОСОБА_6 в своїй апеляційній скарзі посилався на те, що суд першої інстанції не дослідив його характеристику та характеристику його жінки від 30.01.2017 року, які є позитивними, (а.с.79,80) та не вірно проаналізував акт обстеження житлово-побутових умов проживання від 02.08.2016 року.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції були надані акти обстеження житлово-побутових умов від 30 листопада 2017 року та від 05.01.2018 року(а.с.154,169), які є задовільними, а також лист Херсонського міського центру соціальних служб сім'ї, дітей та молоді від 11 грудня 2017 року, в якому зазначено, що враховуючи батьківський потенціал, створення належних житлово-побутових умов для дітей, бажання та можливість батьків виховувати сина та доньку, просять розглянути питання повернення малолітньої ОСОБА_7 в біологічну родину(а.с.167-168).

Колегія суддів зазначає, що відібрання дитини у батьків - це санкція за невиконання батьківських обов'язків. Ця санкція є більш м'якою, порівняно з іншими, зокрема із позбавленням батьківських прав. Рішення про відібрання дитини прийнято не з тих підстав, що відповідачі мають скрутне матеріальне становище та незадовільну характеристику серед оточуючих, а з тих - що відповідачі не приділяють належного догляду своїй малолітній дитини, її здоров'ю, що створює небезпеку для самої дитини, її життю та здоров'ю.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції ОСОБА_8 народила другу дитину ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.162).

В судове засідання суду апеляційної інстанції від КЗ «Херсонська міська клінічна лікарня ім. О.С.Лучанського» надійшла довідка №01-09/89 від 23.01.2018 року, в якій повідомляється, що ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_3, помер вдома ІНФОРМАЦІЯ_4. Діагноз: асфіксія харчовими масами. Причиною стало не виконання батьками своїх батьківських обов'язків, дитину не догледіли. Мати не дала чіткої відповіді, чому пізно підійшла до дитини. Наголошують, що повертати старшу доньку у родину не тільки недоцільно, а й небезпечно. Батьки безвідповідально ставляться до своїх обов'язків (а.с.176).

Колегія суддів враховує той факт, що протягом розгляду справи, відповідачі не належним чином вживали заходів для усунення наслідків, що стало підставою для відібрання дитини, та продовжували здійснювати неналежний догляд по відношенню до дітей, що призвело до смерті новонародженого ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_3.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що у даній ситуації інтереси дитини не можуть полягати виключно у збереженні переважного права батьків на виховання дитини.

Також, з наявних в матеріалах справи довідок КЗ «Херсонський обласний Будинок дитини» від 12.12.2017 року та від 10.01.2018 року вбачається, що за весь час перебування ОСОБА_7 в дитячому будинку батько жодного разу доньку не провідував, станом здоров'я не цікавився, фінансової допомоги не надавав. В будинку дівчинку постійно відвідувала мати (а.с.153,166).

У довідці КЗ «Херсонська міська клінічна лікарня ім. О.С.Лучанського» від 12.01.2018 року зазначено, що після народження другої дитини, ОСОБА_8 не покращила своє відношення до належного догляду за дітьми. Вона сама погано стежить за собою, загальмована., розгублена, не в повній мірі оцінює стан дитини. З наведених підстав адміністрація дитячої поліклініки вважала недоцільним повернення старшої доньки ОСОБА_7 у родину, оскільки належного догляду та виховання за двома дітьми батьки не в змозі забезпечити (а.с.171).

Крім того, відібрання дитини не є крайнім і незворотним заходом. Згідно із ч. 3 ст. 170 СК України, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд може постановити рішення про повернення їм дитини за заявою батьків.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстав для його скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367,368,374,375,381-384,390 ЦПК України колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_6, відхилити.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 26 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий О.А. Кузнєцова

Судді: В.О. Бездрабко

О.В.Кутурланова