Справа № 148/934/16-ц
Провадження №6/148/17/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2018 року м. Тульчин

Тульчинський районний суд

Вінницької області в складі: головуючого судді Саламахи О.В.,

за участю: секретаря Носулько К.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання державного виконавця про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку,

ВСТАНОВИВ:

Заступник начальника Тульчинського районного відділу ДВС ГТУЮ у Вінницькій області звернувся до суду з поданням про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку - житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1, Вінницька область.

Подання мотивоване тим, що на виконанні у Тульчинському районному відділі ДВС ГТУЮ у Вінницькій області знаходиться виконавче провадження АСВП №54815263 про примусове виконання виконавчого листа №148/934/16-ц, виданого 03.06.2016 Тульчинським районним судом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_2 коштів в розмірі 633473,25 грн.. Однак, боржник добровільно не сплачує борг, на виклики державного виконавця не з"являється. В ході примусового виконання встановлено, що за обліковими данними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, виявлено належне боржнику нерухоме майно - житловий будинок з господарськими спорудами, за адресою: АДРЕСА_2 на який накладено арешт з забороною відчуження, згідно ухвали Тульчинського районного суду Вінницької області. Ухвалою Тульчинського районного суду Вінницької області від 08.11.2017 боржника ОСОБА_1 оголошено в розшук та ухвалою від 03.01.2018 - встановлено обмеження у праві виїзду за межі України до виконання зобов"язань покладених на нього рішенням суду. В даний час, у вказаному будинку проживає донька боржника з чоловіком та малолітньою дитиною. Державний виконавець 10.10.2017 звернувся до Тульчинської міської ради про надання дозволу від органу опіки та піклування щодо подальшої реалізації вищевказаного будинку. Міська рада відмовила у наданні дозволу на реалізацію вказаного нерухомого майна, оскільки у даному будинку проживає та зареєстрована малолітня ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. Державний виконавець вважає, що боржник ОСОБА_1, навмисно зареєстрував у будинку малолітню дитину після відкриття виконавчого провадження, з метою чинити перешкоди у примусовому виконанні рішення суду про стягнення з нього коштів.

Заступник начальника Тульчинського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Хлопотін О.В. в судове засідання не з"явився, подав до суду заяву, у якій просить подання розглядати без участі представника відділу ДВС.

Вивчивши матеріали подання, матеріали цивільної справи №148/934/16-ц за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за договором позики, судом встановлено наступне.

Відповідно до постанови заступника начальника Тульчинського районного відділу ДВС ГТУЮ у Вінницькій області від 02.10.2017, на підставі виконавчого листа №148/934/16-ц, виданого Тульчинським районним судом Вінницької області 25.09.2017, відкрито виконавче провадження щодо виконання рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 03.06.2016 у справі № 148/934/16-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 633473,25 грн. (а.с. 60).

Ухвалою Тульчинського районного суду Вінницької області від 08.11.2017 боржника ОСОБА_1 оголошено в розшук (а.с. 63).

Також, відповідно до ухвали Тульчинського районного суду Вінницької області від 03.01.2018 боржнику ОСОБА_1 встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України до виконання ним вищевказаних зобов"язань (а.с. 64).

Матеріали подання містять акт державного виконавця від 24.10.2017, згідно якого боржника ОСОБА_1 по місцю його проживання за адресою: АДРЕСА_1, не встановлено. За даною адресою проживають його донька ОСОБА_6 з дитиною (а.с. 62).

Згідно довідки Тульчинського МБТІ №46 від 05.02.2018 право власності на житловий будинок розташований, за адресою: АДРЕСА_1, не зареєстровано, однак у матеріалах архівної справи міститься договір купівлі-продажу даного житлового будинку серії АВІ № 037831 від 27.06.2000, на ім"я ОСОБА_1 (а.с. 71).

Рішенням виконавчого комітету Тульчинської міської ради Вінницької області № 16 від 21.02.2018, Тульчинському районному відділу ДВС відмовлено у наданні дозволу на реалізацію вищезазначеного житлового будинку, оскільки у ньому зареєстрована та проживає малолітня ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка є онукою власника будинку - ОСОБА_1 (а.с. 73).

Згідно довідки Тульчинської міської ради Вінницької області про реєстрацію місця проживання № 44 від 14.03.2018, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 24.11.2017 (а.с. 74).

Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Статтею 48 Конституції України визначено, що кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сум"ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

За змістом ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, у якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає.

Відповідно до ст. 176 СК України батьки зобов"язані передати у користування дитини майно, яке має забезпечити її виховання та розвиток. Права батьків та дітей на користування житлом, яке є власністю когось із них, встановлюється законом.

За змістом ч. 4 ст. 177 СК України дозвіл на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини надається органом опіки та піклування після перевірки і лише у разі гарантування збереження права дитини на житло.

Стаття перша Закону України "Про виконавче провадження" визначає виконавче провадження як завершальну стадію судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст. 18 даного Закону, виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (ст. 48 Закону).

Звернення стягнення на об'єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому, в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник. У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно (ст. 50 Закону).

Відповідно до ст. 440 ЦПК України питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця. Суд негайно розглядає подання державного виконавця, приватного виконавця без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця.

У судовому засіданні встановлено, що право власності на нерухоме майно - житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1, на яке державний виконавець просить звернути стягнення, належним чином у встановленому законом порядку, не зареєстровано за боржником ОСОБА_1 У даному житловому будинку зареєстрована та проживає малолітня ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. Факт її реєстрації та проживання у зазначеному житлі зазначається у поданні, підтверджується доданими до нього матеріалами і, таким чином, визнається самим державним виконавцем. Разом з тим, подання та додані до нього матеріали не містять доказів спростування цього.

За змістом статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Суд, розглядаючи дане подання, враховує право малолітньої ОСОБА_3 на житло, гарантоване Конституцією, та сприяє забезпеченню їй гарантування збереження цього права надалі.

Таким чином, за викладених обставин, враховуючи права малолітньої особи та відсутність спростування державним виконавцем факту її постійного проживання у житловому будинку, за адресою: АДРЕСА_1, суд приходить до висновку про відсутність можливості для задоволення подання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника.

На підставі викладеного, керуючись ст. 440 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання заступника начальника Тульчинського районного відділу ДВС ГТУЮ у Вінницькій області про звернення стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_1 - житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, - відмовити.

На дану ухвалу протягом п"ятнадцяти днів з дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Вінницької області через Тульчинський районний суд Вінницької області. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Тульчинського районного суду

Вінницької області О.В. Саламаха