Апеляційний суд Житомирської області
Справа №286/3769/17 Головуючий у 1-й інст. Невмержицький С. С.
Категорія 48 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2018 року

Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючого Павицької Т.М.,

суддів Миніч Т.І., Коломієць О.С.,

за участю секретаря Кучерявого О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу № 286/3769/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 23 січня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Невмержицького С.С. в м. Овруч,

в с т а н о в и в :

У листопада 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із даним позовом, який 21.12.2017 уточнила та просила стягнути із відповідача додаткові витрати на дитину у сумі 42100 грн. Позовні вимоги мотивувала тим, що їхній син - ОСОБА_3, навчається на денній платній формі навчання у Люблінському університеті Марії Кюрі-Склодовської в Польщі. ОСОБА_1 зазначала, що після розлучення, вона сама утримує повнолітнього сина, а саме 20600 грн становить оплата його навчання, проживання у гуртожитку - 15500 грн, за 2017-2018 навчальний рік, вартість понесених витрат по проїзду до місця навчання та на зворотній шлях в сумі 6000 грн, що становить 50% витрат, а всього 42100 грн. Проте відповідач не надає ніяких коштів, хоча має можливість надавати матеріальну допомогу, оскільки працює та має стабільний заробіток, а тому просила стягнути додаткові витрати , що викликані особливими обставинами.

Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 23 січня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги. На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що рішення є незаконним, ухвалене з порушенням норм матеріального права, висновки суду не відповідають обставинам справи. ОСОБА_1 зазначає, що надала суду достатньо доказів на обґрунтування своїх вимог, а тому висновки суду, що позивачем не доведені належним чином витрати на дитину є безпідставними і не відповідають обставинам справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що сторони перебували у шлюбі з 07.10.1995 та мають спільну дитину - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 21.08.2017 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано. Відповідно до довідки, виданої університетом Марії Кюрі-Склодовської від 17.10.2017, ОСОБА_3, зарахований на період з 01.10.2015 по 30.09.2019 до вищевказаного навчального закладу на факультет політології, на навчання першого рівня у формі стаціонару, навчання розпочалося з 01.10.2015, оплата за другий курс навчання становить 1250 євро.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 суд першої інстанції, з висновками якого погоджується і суд апеляційної інстанції виходив з того, що у випадку, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв'язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила ст. 185 СК України не застосовуються, а також позивачем не доведені належним чином додаткові витрати направлені на розвиток здібностей таланту чи витрати на оздоровлення сина.

Виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема, необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Разом з тим, статтею 199 СК України передбачений обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200,201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов'язань, обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв'язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, а зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 24 лютого 2016 року по справі №6-1296цс15.

Так, при розгляді даної справи, не було заявлено позовних вимог, щодо стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, в порядку ст. 199 СК України, а єдиною позовною вимогою було стягнення додаткових витрат на утримання повнолітнього сина.

З огляду на викладене, правові підстави для стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину за правилами ст. 185 СК України - відсутні, а тому, апеляційний суд вважає, що судове рішення ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права та не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 23 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Дата складення повного судового рішення 14 березня 2018 року.

Головуючий

Судді