Справа 688/3907/17
№ 2/688/209/18
Рішення

іменем України

28 серпня 2018 року Шепетівський міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі:

головуючого - судді Мазур Н.В.,

за участю секретаря судового засідання - Варшавської Я.В.,

прокурора - Облог Р.А.,

представника відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шепетівці справу за позовом керівника Шепетівської місцевої прокуратури в інтересах держави до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, ОСОБА_2, НОМЕР_1 про визнання недійсним наказу та зобов'язання витребувати земельну ділянку,

в с т а н о в и в:

28 грудня 2017 року керівник Шепетівської місцевої прокуратури Комар І.В. звернувся в суд з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, ОСОБА_5 та НОМЕР_1 про визнання недійсним наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 20.04.2016 року №22- 9329-СГ. яким затверджено проект землеустрою та надано у власність ОСОБА_5 земельну ділянку загальною площею 2 га (кадастровий номер НОМЕР_2) для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що знаходиться за межами населених пунктів Великорішнівської сільської ради Шепетівського району; витребувати у НОМЕР_1 на користь держави земельну ділянку загальною площею 2 га (кадастровий номерНОМЕР_2) , що знаходиться за межами населених пунктів Великорішнівської сільської ради Шепетівського району.

В обгрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 20.04.2016 року №22-9329-СГ затверджено проект землеустрою щодо відведення ОСОБА_5 земельної ділянки площею 2 га (кадастровий номер НОМЕР_2) та передано її у власність для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться за межами населених пунктів Великорішнівської сільської ради Шепетівського району. На підставі зазначеного наказу державним реєстратором Ярмолинецької районної державної адміністрації 26.04.2016 року зареєстровано право власності ОСОБА_5 на вказану земельну ділянку. 20.05.2016 року ОСОБА_5 за договором купівлі-продажу вчинено відчуження земельної ділянки НОМЕР_1 Однак, місцевою прокуратурою встановлено, що ОСОБА_5 на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 02.12.2015 року №22- 5901-СГ отримав у приватну власність земельну ділянку площею 2 га (кадастровий номер НОМЕР_3) для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Вербсько-Мурованої сільської ради Ярмолинецького району. Вважає, що земельна ділянка площею 2 га(кадастровий номер НОМЕР_2) , що знаходиться за межами населених пунктів Великорішнівської сільської ради Шепетівського району вибула з державної власності внаслідок незаконного використання ОСОБА_5 права на повторну приватизацію земельних ділянок одного виду використання, оскільки відповідно до вимог ст.ст.116,118,121 Земельного Кодексу України громадяни мають право один раз скористатися правом безоплатної приватизації земельної ділянку для ведення особистого селянського господарства, а тому земельна ділянка площею 2 га на території Великорішнівської сільської ради вибула із державної власності поза волею власника, а тому на підставі ст.388 ЦК України прокурор в інтересах держави має право на витребування цієї земельної ділянки у добросовісного набувача НОМЕР_1 без визнання недійсним договору, на підставі якого він набув у власність таку земельну ділянку.

Прокурор Облог Р.А. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з викладених у ньому підстав.

Представник відповідача - головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області у судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, заяви про відкладення розгляду справи суду не подав.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не зявився, відповідно до інформації начальника Летичівського районного відділу ДРАЦС ГТУЮ у Хмельницькій області ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Ухвалою суду від 08.08.2018 року до участі у даній справі залучено правонаступника відповідача ОСОБА_5 - його матір ОСОБА_2, яка проживала з померлим та була зареєстрована з ним на день смерті, хоча спадкова справа не заводилася.

Представник відповідача НОМЕР_1 - ОСОБА_1 в судовому засіданні позов не визнав, зазначив, що НОМЕР_1 не знала і не могла знати, що Головним управлінням Держгеокадастру у Хмельницькій області помилково ОСОБА_5 було передано у власність земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_2, а тому ризик помилки покладається на державу Україна і ця помилка не може бити виправлена за рахунок ОСОБА_5 та НОМЕР_1, остання є добросовісним набувачем, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності.

Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до заяви ОСОБА_5 від 26.02.2016 року, яка подана ним згідно вимог ч.6 ст.118 ЗК України, 21 березня 2016 року Головним управлінням Держгеокастру у Хмельницькій області видано наказ № 22-6163-СГ про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки за межами населених пунктів Великорішнівської сільської ради Шепетівського району, орієнтовною площею 2.0000 га із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства. Наказом Головним управлінням Держгеокастру у Хмельницькій області № 22-6785-СГ від 25.03.2016 року про внесення змін до наказу Головного управління від 21.03.2016 року №22-6163-СГ, внесено зміни до зазначеного наказу і надано дозвіл ОСОБА_5 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність зі зміною виду цільового призначення в межах категорії земель за основним цільовим призначенням - землі сільськогосподарського призначення, а саме для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Наказом Головного управлення Держгеокастру у Хмельницькій області № 22-9329-СГ від 20 квітня 2016 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельнї ділянки у власність зі зміною цільового призначення в межах категорії земель за основним цільовим призначенням - землі сільськогосподарського призначення, змінити вид цільового призначення «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва - 01.01.» на вид «для ведення особистого селянського господарства - 01.03.» та надано у власніть ОСОБА_5 земельну ділянку площею 2.0000 га з кадастровим номером НОМЕР_2 для ведення особистого селянського господарства.

Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, № інформаційної довідки 106491891, 26 квітня 2016 року ОСОБА_5 зареєстрував право власності на вказану земельну ділянку і 20 травня 2016 року за договором купівлі-продажу продав вищезазначену земельну ділянку для НОМЕР_1.

В той же час, згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, та наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області № 22-5901-СГ від 02.12.2015 року ОСОБА_5 отримав у приватну власність (право зареєстровано 15.12.2015) земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_3 площею 2.0000 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Вербсько-Мурованої сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області на підставі поданої ним заяви. 16.02.2016 року на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_3 стала НОМЕР_1.

Звертаючись до суду із цим позовом, прокурор просив визнати рішення органу виконавчої влади про передачу земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства незаконним та скасувати його, оскільки фізична особа, якій її передано, протиправно вдруге скористалася правом безоплатної передачі у приватну власність землі для ведення особистого селянського господарства, а також просив витребувати від НОМЕР_1 як власника (добросовісного набувача) на підставі статті 388 ЦК України вказану земельну ділянку як таку, що вибула з володіння власника (держави) не з його волі іншим шляхом.

Відповідно доч.1ст.19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до п.10 ч.2 ст.16 ЦК України цивільні права та інтереси суд може захистити в спосіб визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до частин 2 і 3 ст.78 ЗК України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності. Статтею 80 ЗК України встановлено, що самостійними суб'єктами права власності на землю є, зокрема, держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, на землі державної власності. Згідно зі статями 83,84 ЗК України комунальною власністю є землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, в державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності.

Відповідно до положень ст.116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Відповідно до положень ст.121 ЗК України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства в розмірі не більше 2,0 гектара.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та в спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Реалізація повноважень Головного управління має здійснюватися з дотриманням вимог законодавства, яке забороняє повторне отримання безоплатно у приватну власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства. Отже, в даному випадку, на стадії погодження розробленого проекту землеустрою, яке здійснювалось ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області, останнє повинно було перевірити розроблений проект на відповідність вимогам законів, в тому числі ч. 4 ст. 116, п. «б» ч. 1 ст. 121 ЗК України, і лише в разі встановлення такої відповідності його погоджувати.

Отже, судом встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_2 вибула із державної власності внаслідок незаконного використання ОСОБА_5 права на повторну безоплатну приватизацію земельних ділянок одного виду використання, тобто поза волею власника - держави.

Згідно ч.1 ст.155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Таким чином, суд приходить до висновку, що наказ ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області від 20.04.2016 № 22-9329-СГ підлягає визнанню недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Оскільки підстава набуття спірної земельної ділянки ОСОБА_5 внаслідок визнання вище вказаного наказу недійсним відпала, він мав би повернути незаконно отриману ним земельну ділянку у власність держави. Однак, як встановлено судом, 20 травня 2016 року земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_2 була відчужена за договором купівлі-продажу відповідачу НОМЕР_1, у власності якого вона перебуває і на час розгляду справи .

Відповідно до п.3 ч.1ст.388 Цивільного кодексу України якщо майно за відплатним договором придбане у особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Оскільки у справі не доведено протилежного, суд вважає НОМЕР_1 добросовісним набувачем спірної земельної ділянки. Разом з тим, оскільки сама земельна ділянка вибула з володіння власника (держави) не з його волі, то вона підлягає витребуванню від НОМЕР_1

Згідно постанови Верховного Суду України від 18.09.2013 у справі за № 6-92цс13 особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності мусить бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника.

Вирішуючи питання про справедливу рівновагу між інтересами суспільства і конкретної особи Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Трегубенко проти України» від 2 листопада 2004 року категорично ствердив, що «правильне застосування законодавства незаперечно становить «суспільний інтерес» (п. 54 рішення).

Стаття 1 Першого протоколу Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність, і для оцінки додержання «справедливого балансу» в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за якими майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується.

Суспільний інтерес, який полягає в поверненні в розпорядження держави земельної ділянки, що є умовою реалізації функцій держави з забезпечення громадян правом власності на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, забезпечення рівності можливостей всіх громадян використати своє право на землю, явно переважає приватний інтерес у неправомірному отриманні ОСОБА_5 спірної земельної ділянки, який свідомо порушуючи закон, набув право власності на неї.

Згідно з практикою ЄСПЛ (наприклад, рішення від 8 липня 1986 року в справі «Літгоу та інші проти Сполученого Королівства») одним із елементів дотримання принципу «пропорційності» при втручанні в право особи на мирне володіння майном є надання їй справедливої та обґрунтованої компенсації, тому покупець, у якого вилучається майно, не позбавлений можливості порушувати питання про відшкодування завданих збитків на підставі статті 661 ЦК України, яка встановлює, що у разі вилучення за рішенням суду товару у покупця на користь третьої особи на підставах, що виникли до продажу товару, продавець має відшкодувати покупцеві завдані йому збитки, якщо покупець не знав або не міг знати про наявність цих підстав. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 29.06.2016 у справі № 6-1376цс16.

Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про повне задоволення вимог керівника Шепетівськоїї місцевої прокуратури.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про повне задоволення позовних вимог, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню понесені ним судові витрати у вигляді сплати при подачі позову в суд 3200 грн. судового збору.

Керуючись, ст.ст. 116, 118, 121, 122, 155 ЗК України, ст. 1212 ЦК України, ст.ст. 2, 10, 12, 13, 19, 81, 89, 263-265 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати недійсним наказ Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 20 квітня 2016 року № 22-9329-СГ про затвердження проекту землеустрою та надання у власність ОСОБА_5 земельної ділянки, загальною площею 2,000 га з кадастровим номером НОМЕР_2, яка розташована за межами населених пунктів Великорішнівської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області області .

Витребувати у НОМЕР_1 на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області земельну ділянку, загальною площею 2,000 га з кадастровим номером НОМЕР_2, яка розташована за межами населених пунктів Великорішнівської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області.

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, ОСОБА_2 та НОМЕР_1, з кожного по 1066 грн.67 коп. на користь прокуратури Хмельницької області (, МФО 820172, рахунок 2814) судових витрат у вигляді сплаченого при подачі позову судового збору.

Повний текст рішення виготовлено 03 вересня 2018 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Хмельницької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Н.В.Мазур