Справа № 184/51/18
Номер провадження 2/184/148/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2018 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Коваля А.М.,

за участю секретаря судового засідання Бринзи Л.І.,

провівши підготовче провадження по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

12.01.2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, про розірвання шлюбу, посилаючись на наступні обставини.

16.08.1997 року між позивачем та відповідачем був зареєстрований шлюб, від якого вони мають двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позивач вважає, що примирення, подальше сумісне проживання та збереження сім'ї неможливе, а тому змушена звернутися до суду з даним позовом з проханням розірвати шлюб між нею і відповідачем.

Позивач у судове засідання не з'явилась, про місце та час розгляду була повідомлена належним чином, але через канцелярію суду надала заяву згідно якої просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Крім того зазначила прохання до суду після розірвання шлюбу залишити їх шлюбне прізвище "Василенко".

Відповідач у судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду був повідомлений належним чином, але через канцелярію суду надав заяву згідно якої просив справу розглянути без його участі та проти задоволення позову не заперечував.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України, відповідно до ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 2 статті 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Судом встановлено, що 16.08.1997 року між позивачем та відповідачем відділом реєстрації актів громадянського стану Орджонікідзевського міськвиконкому Дніпропетровській області був зареєстрований шлюб, про що було зроблено відповідний актовий запис № 221, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія І-КИ № 001145.

Від шлюбу позивач з відповідачем мають двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, свідоцтво про народження серії І-КИ № 479651 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, свідоцтво про народження серії І-КИ № 479650.

З вересня 2017 року позивач і відповідач не ведуть спільного господарства, однак проживають разом. Спору про місце проживання дітей між ними не має. Позивач вважає, що примирення, подальше сумісне проживання та збереження сім'ї неможливе.

Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Вирішуючи питання розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Припинення шлюбу внаслідок його розірвання засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків.

Позивач скористалась даним правом, звернулась до суду з цим позовом та наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Враховуючи те, що відповідач не заперечує проти задоволення позову, що свідчить про визнання позову, таке визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та приймаючи до уваги те, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини і після розірвання шлюбу не будуть порушені її особисті та майнові права, суд приходить до висновку про задоволення позовної заяви про розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76, 77, 81, 200, 247, 263-265, 268, 272 ЦПК України, ст.ст. 24, 104, 105, 110, 112, 114, 115 СК України,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб зареєстрований, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, 16.08.1997 року відділом реєстрації актів громадянського стану Орджонікідзевського міськвиконкому Дніпропетровській області (актовий запис № 221) - розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити шлюбне прізвище "Василенко".

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_5