Справа № 349/237/18
Провадження № 2/349/183/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19 березня 2018 року м. Рогатин

Рогатинський районний суд Івано-Франківської області

у складі головуючого судді Лошак О.О.

з участю секретаря Сірко І.В.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Рогатині цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, в інтересах якого діє опікун ОСОБА_1, до Лучинецької сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області про визнання права власності на домоволодіння, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1, ОСОБА_2, в інтересах якого діє опікун ОСОБА_1, інтереси яких представляє адвокат ОСОБА_3, звернулися до суду із позовом до Лучинецької сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4, яка померла 25 серпня 1996 року.

У позовній заяві зазначено, що 25 серпня 1996 року померла мати позивачів ОСОБА_4 Після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майна, а саме на 1/3 частину домоволодіння що розташоване у с. Лучинці по вул.Шевченка, буд.124, Рогатинського району Івано-Франківської області. За життя ОСОБА_4 заповіту не залишила. Позивачі є спадкоємцями першої черги за законом на спадкове майно після смерті матері, прийняли спадщину, оскільки проживали на час смерті разом із спадкодавцем. Оформити у нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на вказане домоволодіння позивачі, як спадкоємці за законом, не можуть через відсутність у спадкодавця правовстановлюючого документа на домоволодіння. Просили позовні вимоги задовольнити повністю.

У судове засідання позивачі, представник позивачів не прибули, направили на адресу суду письмове клопотання про слухання справи без їх участі. Позовні вимоги підтримують повністю, просять позов задовольнити.

Лучинецька сільська рада позовні вимоги визнала повністю, направила на адресу суду заяву про визнання позову, письмове клопотання про слухання справи у відсутності представника відповідача.

Відповідно до вимог ст.43 ЦПК України, участь у судових засіданнях це право, а не обовязок сторін по справі.

Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 померла 25 серпня 1996 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-НМ №205728, виданим 27 березня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рогатинського районного управління юстиції в Івано-Франківській області.

Факт родинних відносин між позивачкою ОСОБА_1 та спадкодавцем ОСОБА_5 документально підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 серія ІІ-ЯР № 605705, виданим Лучинецькою сільською радою, де в графі мати зазначена ОСОБА_4; свідоцтвом про укладення шлюбу між ОСОБА_7 і ОСОБА_6 серія І-НМ №338319, після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище ОСОБА_7.

Факт родинних відносин між позивачем ОСОБА_2 та спадкодавцем ОСОБА_4 документально підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 серія І-НМ № 498872, де в графі мати зазначена ОСОБА_4

Відповідно до довідки №766, виданої 21 серпня 2017 року виконавчим комітетом Лучинецької сільської ради, ОСОБА_4, яка померла 25 серпня 1996 року постійно, до дня смерті, проживала в ІНФОРМАЦІЯ_3, яке відносилося до категорії "колгоспних дворів". Заповіт від імені ОСОБА_4 у Лучинецькій сільській раді не реєструвався і не посвідчувався. На день смерті ОСОБА_4 у житловому будинку проживали ОСОБА_1, ОСОБА_2 , які проживають у домоволодінні і на даний час.

Відповідно до рішення Рогатинського районного суду від 16 вересня 2015 року ОСОБА_2 визнано недієздатним, ОСОБА_1 призначено його опікуном. Рішення суду набуло законної сили 29 вересня 2015 року.

Приватним нотаріусом Рогатинського районного нотаріального округу 13 січня 2017 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на домоволодіння, що розташоване по вул. Шевченка, буд. №124 в с.Лучинці Рогатинського району Івано-Франківської області через відсутність у спадкодавця правовстановлюючого документа на домоволодіння. У постанові зазначено, що згідно документів спадкової справи № 142/2016, станом на 13 січня 2017 року із заявами про прийняття спадщини, заявами про відмову від спадщини, заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину на майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_4, інші спадкоємці, крім ОСОБА_1 не зверталися.

Відповідно до довідки № 585, виданої 15 грудня 2016 р. Івано-Франківським обласним бюро технічної інвентаризації, реєстрація права власності домоволодіння №124 по вул. Шевченка в с.Лучинці не проводилася. Станом н 15.12.2016 р. дане домоволодіння має наступні технічні характеристики: А житловий будинок загальною площею 61,2 м2, житловою площею 50,2 м2, Б стайня-комора загальною площею 30,4 м2.

Згідно висновку про вартість об'єкта оцінки, ринкова вартість домоволодіння за адресою Івано-Франківська область, Рогатинський район, с.Лучинці, вул.Шевченка, 124 становить 65 000 грн.

Стаття 1 протоколу до Конвенції Про захист прав людини та основоположних свобод1950 року (ратифікована Законом України від 17.07.1997 року) передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч.1 ст.120 ЦК УРСР (в ред.1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Згідно ст.121 ЦК УРСР володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору. При відсутності згоди спір про володіння, користування або розпорядження майном колгоспного двору вирішується судом за позовом будь-якого члена двору, який досяг шістнадцяти років. При цьому розміри часток колишніх членів колгоспного двору в спільному майні визначалися відповідно до чинної на той час ст.123 ЦК УРСР при поділі майна, яке є спільною власністю колгоспного двору, суди повинні виходити з принципу рівності часток усіх колишніх членів двору, в тому числі непрацездатних і неповнолітніх.

Відповідно до розяснень, даних у п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року №20 Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності до правовідносин, які виникли до 15 квітня 1991 року застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділення при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору; г) згідно зі ст.4 Постанови Верховної Ради України Про введення в дію Закону Про власність загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору застосовуються з 01 липня 1990 року.

За статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно дост.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.392 ЦК України спеціальне визнання судом права власності на майно необхідне тоді, коли щодо його належності у позивача відсутні відповідні правовстановлюючі документи.

Спадкуванням за ст.1216 ЦК України є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) .

За статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1218 ЦК України).

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, хто його пережив та батьки.

За ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

За ст.41 ЦК України правочини від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє опікун.

Дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовна заява обґрунтована, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 12,13,81,259,263-265 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частину домоволодіння загальною вартістю 65000 грн., що розташоване по вул.Шевченка, буд. №124 в с.Лучинці Рогатинського району Івано-Франківської області - житлового будинку загальною площею 61,2 м2, житловою площею 50,2 м2, стайні-комори загальною площею 30,4 м2, які на день смерті належали ОСОБА_4, яка померла 25 серпня 1996 року в порядку спадкування за законом.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/6 частину домоволодіння загальною вартістю 65000 грн., що розташоване по вул.Шевченка, буд. №124 в с.Лучинці Рогатинського району Івано-Франківської області - житлового будинку загальною площею 61,2 м2, житловою площею 50,2 м2, стайні-комори загальною площею 30,4 м2, які на день смерті належали ОСОБА_4, яка померла 25 серпня 1996 року в порядку спадкування за законом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Рогатинський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителька с.Лучинці, вул.Шевченка, буд.№124, Рогатинського району Івано-Франківської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

Позивач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, житель ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_2

Відповідач: Лучинецька сільська рада Рогатинського району Івано-Франківської області, місцезнаходження: Івано-Франківська область, Рогатинський район, с.Лучинці, вул.Шевченка, буд.№19 , .

Повне судове рішення складено 19 березня 2018 року.

Суддя: Лошак О.О.