Справа № 352/1407/18
Провадження № 22-ц/4808/158/18
Головуючий у 1 інстанції Хоминець М. М.
Суддя-доповідач Фединяк
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2018 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого - Фединяка В.Д.

суддів: Бойчука І.В., Девляшевського В.А.

секретаря Петріва Д.Б.

з участю представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

представника ПАТ «Прикарпаттяобленерго» Дмитрука О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу Тисменицького районного суду від 20 серпня 2018 року, постановлену суддею Хоминець М.М. у м. Тисмениці, повний текст ухвали складений 27 серпня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року ПАТ «Прикарпаттяобленерго» звернулось в суд з заявою про видачу судового наказу.

Заява мотивована тим, що за договором про користування електричною енергією від 10 січня 2016 року АТ «Прикарпаттяобленерго» в особі Лисецького РЕМ подає електричну енергію ОСОБА_1 за особовим рахунком НОМЕР_1. Згідно умов зазначеного договору ОСОБА_1 як основний квартиронаймач (власник) зобов'язалась сплачувати кошти за спожиту електроенергію згідно тарифів. Посилаючись на те, що ОСОБА_1 належним чином не проводила оплату за надані послуги за період з 01 січня 2017 року по 01 травня 2018 року, тому станом на 01 травня 2018 року утворилась заборгованість за спожиту електроенергію в сумі 37385 грн, просив видати судовий наказ про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь Лисецького РЕМ 37385,65 грн боргу за спожиту електроенергію та 176,20 грн судового збору.

19 липня 2018 року Тисменицьким районним судом видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Прикарпаттяобленерго» заборгованість по оплаті за спожиту електроенергію в розмірі 37385 грн та 176,20 грн судового збору.

ОСОБА_1 звернулась в суд з заявою від 31 липня 2018 року про скасування судового наказу Тисменицького районного суду від 19 липня 2018 року про стягнення з неї на користь ПАТ «Прикарпаттяобленерго» 37385,65 грн боргу за спожиту електроенергію.

Заява мотивована тим, що Тисменицьким районним судом 19 липня 2018 року видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Прикарпаттяобленерго» заборгованість з оплати за спожиту електроенергію в розмірі 37385 грн та 176,20 грн судового збору. Проте згідно квитанції від 19 липня 2018 року нею здійснено оплату по договору розтермінування сплати боргу за спожиту електроенергію в сумі 14052 грн. Крім того, з наявною заборгованістю вона не згідна, оскільки ПАТ «Прикарпаттяобленерго» не проводило перевірку обліку спожитої нею електроенергії, а тому нарахована сума заборгованості є необгрунтованою. Вказує, що претензія ПАТ «Прикарпаттяобленерго» на суму 37885,65 грн боргу за спожиту електроенергію отримана нею 07 липня 2018 року, у претензії вказаний помилковий особовий рахунок, без акта звірки, у поданому розрахунку наявні розбіжності по сумах та періодах нарахування коштів за спожиту електроенергію. Зазначає, що ПАТ «Прикарпаттяобленерго» незаконно переуклало договір на споживання електроенергії та за заявою ОСОБА_5 відключило споживання електроенергії. Просила скасувати судовий наказ про стягнення з неї на користь ПАТ «Прикарпаттяобленерго» заборгованості з оплати за спожиту електроенергію в розмірі 37385 грн та 176,20 грн судового збору, виданий Тисменицьким районним судом по справі №352/1407/18 від 19 липня 2018 року.

Ухвалою Тименицького районного суду від 20 серпня 2018 року заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу Тисменицького районного суду від 19.07.2018 р. та стягнення з неї на користь ПАТ «Прикарпаттяобленерго» 37385,65 грн боргу за спожиту електроенергію повернуто без розгляду.

На дану ухвалу представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування оскаржуваної ухвали з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права. Вказує, що заява про скасування судового наказу була подана відповідно до вимог ст. 170 ЦПК України. Зокрема, в заяві було зазначено найменування суду, в який подавалась заява; ім'я стягувача та боржника, їхнє місце проживання чи місцезнаходження; наказ, що оспорюється; посилання на обставини, які свідчать про повну або часткову необгрунтованість вимог стягувача; посилання на докази, якими обгрунтовано заперечення проти вимог стягувача; перелік документів, що додаються до заяви. Зазначає, що за подання заяви про скасування судового наказу судовий збір не сплачується.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 підтримала доводи апеляційної скарги, просить задовольнити скаргу.

Представник ПАТ «Прикарпаттяобленерго» апеляційну скаргу не визнав, вважає оскаржувану ухвалу суду законною та обгрунтованою.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Постановляючи ухвалу про повернення без розгляду заяви ОСОБА_2 про скасування судового наказу Тисменицького районного суду від 19.07.2018 р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Прикарпаттяобленерго» 37385,65 грн боргу за спожиту електроенергію та 176,20 грн судового збору, суд першої інстанції зіслався на те, що нею не долучено документ, що підтверджує сплату судового збору, тому наявні підстави для повернення заяви про скасування судового наказу без розгляду.

Висновок суду є передчасним і погодитись з ним не можна.

Судом встановлено, що 18 липня 2018 року до суду надійшла заява ПАТ «Прикарпаттяобленерго» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію.

19 липня 2018 року Тисменицьким районним судом видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Прикарпаттяобленерго» заборгованість по оплаті за спожиту електроенергію в розмірі 37385 грн та 176,20 грн судового збору.

31 липня 2018 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про скасування судового наказу виданого Тисменицьким районним судом про стягнення з неї на користь ПАТ «Прикарпаттяобленерго» заборгованості по оплаті за спожиту електроенергію в розмірі 37385 грн та 176,20 грн судового збору, яку суд першої інстанції повернув заявниці через недолучення до заяви документу, що підтверджує сплату судового збору.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав

людини і основоположних свобод кожен має право на

справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку

незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено право на

справедливий суд, не встановлено вимоги до держав засновувати апеляційні або

касаційні суди. Там, де такі суди існують, гарантії, що містяться у вказаній

статті, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих

судів (пункт 25 рішення у справі «Делькур проти Бельгії» від 17 січня 1970 року

та пункт 65 рішення у справі «Гофман проти Німеччини» від 11 жовтня 2001

року).

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Тобто Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо

забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного

стандарту справедливого судочинства.

Згідно частин 1 - 5 ст. 170 ЦПК України боржник має право протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Заява про скасування судового наказу подається в суд у письмовій формі. Заява про скасування судового наказу має містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника для фізичних осіб - громадян України; 3) ім'я (прізвище, ім'я та по батькові) представника боржника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження; 4) наказ, що оспорюється; 5) зазначення про повну або часткову необґрунтованість вимог стягувача. Заява підписується боржником або його представником. До заяви про скасування судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника боржника, якщо заява подається таким представником; 3) клопотання про поновлення пропущеного строку, якщо заява подається після спливу строку, передбаченого частиною першою цієї статті.

З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 подала заяву про скасування судового наказу і до заяви не додала документ, що підтверджує сплату судового збору.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», який є пріоритетним судовий збір не справляється за подання заяви про скасування судового наказу.

Крім цього, установлено, що згідно договору від 26 січня 2016 року ОСОБА_1 є споживачем електроенергії, яка подається ПАТ «Прикарпаттяобленерго» (а.с.7).

Системне тлумачення норм статті 5 Закону України «Про судовий збір» та статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» дозволяє зробити висновок про те, що сама по собі відсутність такої категорії осіб як споживачі серед переліку осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору, не може безумовно означати те, що споживачі такої пільги не мають або позбавлені. Оскільки така пільга встановлена спеціальною нормою (стаття 22 Закону України «Про захист прав споживачів), що закріплена в законі, який гарантує реалізацію та захист прав споживачів.

Аналогічний висновок зроблений і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 761/24881/16-ц.

З огляду на зазначене, суд першої інстанції безпідставно повернув заяву ОСОБА_1, з тих підстав, що до заяви про скасування судового наказу не було додано документ, що підтверджує сплату судового збору.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

За змістом п.п.1,3,4 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи вищенаведене, оскаржувана ухвала не відповідає вимогам зазначеного закону, тому підлягає скасуванню з направленням справи суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 374, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Тисменицького районного суду від 20 серпня 2018 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає чинності з моменту проголошення і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 13 листопада 2018 року.

Головуючий В.Д.Фединяк

Судді: І.В.Бойчук

В.А.Девляшевський