АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2322/18 Справа № 202/6645/17 Головуючий у 1 й інстанції - Слюсар Л. П. Доповідач - Свистунова О.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Свистунової О.В.,

суддів - Єлізаренко І.А., Красвітної Т.П.,

за участю секретаря - Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк"

на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 8 грудня 2017 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк", треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, Індустріальний відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И Л А:

В порядку пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 року № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п.6 ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Відповідно до пункту 9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У жовтні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ "ПриватБанк", треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., Індустріальний ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 21 жовтня 2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. був вчинений виконавчий напис, яким запропоновано стягнути з ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 1 119 657 грн. 70 коп. Вважав, що виконавчий напис має бути визнаний таким, що не підлягаю виконанню, так як він вчинений з порушенням закону, а саме: нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не враховано, що зазначену у виконавчому написі від 21 жовтня 2015 року заборгованість вже було стягнуто заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05 травня 2015 року та наразі зазначене рішення оскаржується в Апеляційному суді Дніпропетровської області. Крім цього, вважає, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не дотримався вимог статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат", Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, оскільки виконавчий напис вчинено на підставі кредитного договору, який не може вважатися доказом безспірної заборгованості боржника перед стягувачем та поза межами строків позовної давності, так строк за який проводиться стягнення на підставі виконавчого напису - 8 років 14 днів, а саме з 21 вересня 2007 року по 05 жовтня 2015 року.

Ураховуючи викладене, позивач просив суд визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. 21 жовтня 2015 року та зареєстрований в реєстрі № 5779 про стягнення з ОСОБА_2 грошових коштів у сумі 1 119 657 грн. 70 коп. на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 8 грудня 2017 року позовні вимоги задоволено.

Визнано виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. 21 жовтня 2015 року та зареєстрований в реєстрі за № 5779 про стягнення з ОСОБА_2 грошових коштів у сумі 1 119 657 грн. 70 коп. на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" таким, що не підлягає виконанню.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ "ПриватБанк" просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції установлено, що 21 вересня 2007 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № DNC0GK00000146, відповідно до якого банк зобов'язався надати відповідачу кредит в строк з 21 вересня 2007 року по 21 вересня 2022 року в розмірі 18 400 доларів США зі сплатою відсотків в розмірі 0,84 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом і винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 1 % від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, щомісяця і період сплати у розмірі 0,20 % від суми виданого кредиту. Щомісяця в період сплати позичальник повинен надати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 206,10 доларів США для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається з заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії (а.с.5-10).

21 жовтня 2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., за реєстровим № 5779, було вчинено виконавчий напис, яким стягнуто з ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 1 117 957 грн. 70 коп., які складаються з наступного: 5 115,62 доларів США - заборгованість за кредитом; 11 876,38 доларів США - заборгованість по відсоткам; 2 356,95 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 21 028,85 доларів США - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором, штраф (фіксована частина) - 11,83 доларів США, штраф (процентна складова) - 2468,89 доларів США., що становить 52 858,52 доларів США, які є його боргом за кредитним договором № DNC0GK00000146 від 21 вересня 2007 року, укладеним між ним та ПАТ КБ "ПриватБанк". Витрати, пов'язані із вчиненням виконавчого напису становлять 1 700,00 грн. Отже, всього, з урахуванням витрат, пов'язаних з вчиненням виконавчого напису стягнуто 1 119 657 грн. 70 коп. Строк за який провадиться стягнення - 8 років 14 днів, а саме: з 21 вересня 2007 року по 05 жовтня 2015 року (а.с.35).

Також установлено, що заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05 травня 2015 року з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" стягнуто заборгованість за кредитним договором № DNC0GK00000146 від 21 вересня 2007 року станом на 15 січня 2015 року в розмірі 46 639,73 доларів США, що відповідає 735 508,53 грн. та складається з наступного: 15 115,62 доларів США - заборгованість за кредитом; 10 269,05 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2068,95 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 16 965,17 доларів США - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором, штраф (процентна складова) - 2 220,94 доларів США (а.с.13-15).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що виконавчий напис було вчинено без дотримання вимог статті 88 Закону України "Про нотаріат", оскільки між сторонами існує спір як щодо розміру заборгованості за кредитним договором на час вчинення виконавчого напису.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони узгоджуються з матеріалами та обставинами справи.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документів в порядку, встановленому договором (ст.18 ЦК України).

Статтею 87 Закону України "Про нотаріат" передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 88 Закону України "Про нотаріат" нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Таким чином, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст. 18 ЦК України, ст. 87 Закону України "Про нотаріат").

Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів), передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса про стягнення заборгованості за нотаріально посвідченою угодою, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, подаються, зокрема, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Доводи апеляційної скарги ПАТ КБ "ПриватБанк" про безспірність стягнутої за виконавчим написом нотаріуса заборгованості на увагу не заслуговують, оскільки спростовуються матеріалами справи.

Як установлено, на момент вчинення виконавчого напису нотаріуса, рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська 5 травня 2015 року з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" стягнуто заборгованість за кредитним договором № DNC0GK00000146 від 21 вересня 2007 року.

На вказане заочне рішення, ОСОБА_2 було подано апеляційну скаргу, яка наразі розглядається в Апеляційному суді Дніпропетровської області, справа призначена до розгляду на 14 березня 2018 року.

Таким чином, оскаржуваний виконавчий напис був вчинений нотаріусом на підставі вимоги, яка не є безспірною, оскільки у березні 2015 року, тобто до вчинення виконавчого напису, ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Та обставина, що на час вчинення виконавчого напису в суді вже існував спір щодо розміру заборгованості за спірним кредитним договором, підтверджує посилання позивача про наявність спору щодо загального розміру кредитної заборгованості та порушення нотаріусом вимог закону при вчиненні оспорюваних нотаріальних дій. Цій обставині суд першої інстанції надав належну правову оцінку.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 4 березня 2015 року у справі № 6-27цс15.

Наведені в апеляційній скарзі інші доводи не спростовують висновків місцевого суду, зводяться до переоцінки доказів і незгоди із висновками суду щодо обставин справи.

Відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Суд першої інстанції, дослідивши докази у справі, й давши їм належну оцінку, а також, врахувавши обставини справи, дійшов вірного й обґрунтованого висновку щодо наявності обставин, які виключають безспірність боргу та можливість його стягнення з боржника за виконавчим написом нотаріуса.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які б могли призвести до скасування або зміни рішення суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, судове рішення відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права і тому, колегія апеляційного суду вважає, що правових підстав для його скасування немає, а тому доводи апеляційної скарги підлягають залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Судові витрати понесені сторонами в зв'язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

Керуючись ст. 147, п.3 розділом XII Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів", ст.ст. 259,268,374,375,381,382,383,384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" - залишити без задоволення.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 8 грудня 2017 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 13 березня 2018 року.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: І.А. Єлізаренко

Т.П. Красвітна