Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

07 лютого 2018 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі : головуючого судді Єзерського Р.Б.

при секретарі Ваврин М.М.

з участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові

цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав,

у с т а н о в и в:

19.12.2017 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3, в якому просить постановити рішення про позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обгрунтування своїх вимог зазначив про те, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з 2011 року по 2015 рік перебували у цивільному шлюбі. Під час спільного проживання у них народився син: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Фактичне проживання було припинено ще у 2015 році, відтоді вони з відповідачем проживають окремо. У період коли вони почали проживати окремо відповідач без його відома влаштувала малолітнього сина до навчального закладу Львівської обласної ради «Будинок дитини № 2 для дітей з ураженням центральної нервової системи та порушенням психіки», хоча дитина була повністю здорова. Коли його син, ОСОБА_4, знаходився у цьому закладі, він неодноразово відвідував сина і все робив для того, щоб забрати його у свою сімю , а його мама ОСОБА_3 зовсім не прикладала для цього зусилля. Розпорядженням №212 Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради малолітнього ОСОБА_4, 15.07.2014 року повернуто на виховання батькові, ОСОБА_1. З 10 травня 2016 року дитина проживає з ним і повністю перебуває на його забезпеченні.

За весь цей період відповідач не приймав участі у фізичному, духовному та моральному розвитку свого сина ОСОБА_5, не телефонувала, не цікавилася життям та здоровям сина, не виявляла бажання спілкуватися із дитиною.

Мама дитини, ОСОБА_3 зареєстрована у Центрі обліку та нічного перебування бездомних громадян, на вул. Кирилівській, 3а, у м. Львові, фактичне місце проживання ОСОБА_3 невідоме.

На засіданні опікунської ради Шевченківської районної адміністрації від 25 жовтня 2017 року встановлено, що мати дитини самоусунулася від виконання покладених на неї обовязків, участі у його вихованні не приймає. Враховуючи інтереси дитини комісія зробила висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, покликаючись на обставини, які викладені в позовній заяві. Проти прийняття заочного рішення не заперечував.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася повторно, хоча належним чином була повідомлена про час і місце судового розгляду справи, заперечень на позовну заяву відповідачем суду подано не було. У звязку із наведеним суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, згідно вимог ст.ст. 223, 280 ЦПК України, на підставі наявних доказів.

Заслухавши пояснення сторін, зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

У відповідності до п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо, зокрема, вона, він ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини.

Положеннями ст. 165 цього ж Кодексу передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сімї якої проживає дитина, заклад охорони здоровя, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували з 2011р. по 2015 р. в цивільному шлюбі та від спільного проживання у них народився син: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Фактичне проживання було припинено ще у 2015 році, відтоді вони з відповідачем проживають окремо.

З пояснень позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні вбачається, що відповідач ОСОБА_3 04.12.2015 року малолітнього сина ОСОБА_1 влаштувала у Будинок дитини №2, без відома батька. 10.05.2016 року розпорядженням №212 Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради малолітнього ОСОБА_4, 15.07.2014 року повернуто на виховання батькові, ОСОБА_1. З 2015 року ОСОБА_3 з ними не проживає, не цікавиться дитиною та не дає жодних коштів на її утримання, не приймає участі у її вихованні.

Як видно з висновку органу опіки і піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради №36-5336 від 25.10.2017 року орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити відповідача ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 259, 215, 263, 264, 265, 280, 281, 282 ЦПК України, п.2 ч.1 ст. 164, ст. 165, ч.2 ст. 166 Сімейного кодексу України, суд

в и р і ш и в :

позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача ОСОБА_3, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова може бути оскаржене безпосередньо до Апеляційного суду Львівської області шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя ОСОБА_6