справа № 179/2304/17
провадження № 2/179/245/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2018 року Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Ковальчук Т.А.

при секретарі Хорольській І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Магдалинівка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача про визнання договору купівлі-продажу дійсним та про визнання права власності на нерухоме майно.

Позивач посилається на те, що 01 вересня 2008 року між нею та ОСОБА_3 був укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки розміром 0,25 га, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд і земельної ділянки площею 0,179 га, призначеної для ведення підсобного селянського господарства, розміщених в АДРЕСА_1, які належали їй відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серія НОМЕР_2 від 22 жовтня 1997 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за НОМЕР_3. Даний факт підтверджується розпискою останньої про передачу їй 20 000 грн. (двадцять тисяч грн.).

Але оформити угоду нотаріально вони не встигли, оскільки ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2. Відповідно до заповіту від 07 серпня 2006 року, посвідченого виконкомом Мар'ївської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області та зареєстрованим в реєстрі за № 68 , спадкоємцем всього її майна є відповідач. Він прийняв спадщину шляхом подання до Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, про що заведена спадкова справа № 91/2009.

Позивач декілька разів зверталася до відповідача з проханням посвідчити договір купівлі-продажу земельних ділянок нотаріально. Він обіцяв виконати зобов'язання ОСОБА_3, але потім почав ухилятися. З захистом своїх прав позивач вимушена звертатись до суду.

У відповідності до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

З ОСОБА_3 позивач домовилась щодо усіх істотних умов договору та виконала їх, а саме: передала їй усю суму грошей, за яку вони домовились, а вона передала позивачу оригінал державного акта на право приватної власності на землю та самі земельні ділянки.

Позивач вважає, що спадкоємець ОСОБА_3 відповідно до ст. 1218 ЦК України повинен виконати зобов'язання спадкодавці.

Позивач в судове засідання не з'явилася, нею надано до суду заяву, в якій вона прохає розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує.

Відповідач в судове засідання не з'явився, надіславши на адресу суду заяву в якій прохає розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнає.

З цих підстав суд вважає можливим ухвалити судове рішення, згідно ст. 223 ЦПК України, а також відповідно до ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу технічними засобами.

Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Ст. 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіння, користування і розпорядження своєю власністю.

Право власності - це врегульовані законом суспільні відносини по володінню, користуванню і розпорядженню майном. Право власності в Україні охороняється законом. Кожен громадянин в Україні має право володіти, користуватися і розпоряджатися майном особисто або спільно з іншими. Всі форми власності рівноправні.

Статтею 220 ЦК України визначено, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору, такий договір є нікчемним. Але якщо сторони домолися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилитися від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серія НОМЕР_2 від 22 жовтня 1997 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за НОМЕР_3,земельна ділянка розміром 0,25 га, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд і земельної ділянки площею 0,179 га, призначена для ведення підсобного селянського господарства, розміщені в АДРЕСА_1, належали ОСОБА_3 (а. с. 10).

На а. с. 5 є розписка ОСОБА_3 про отримання нею плати за приватизовані присадибні земельні ділянки, розташованих в АДРЕСА_1, згідно якої позивач придбала вказані присадибні земельні ділянки, що належали ОСОБА_3 на праві власності.

Бажаючою придбати присадибні земельні ділянки стала позивач, яка після передачі грошей, у повному обсязі виконала договір.

Судом беззаперечно встановлено факт неможливості нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Також враховується диспозиція ст. ст. 77, 78 ЦПК України про належність та допустимість доказів.

Таким чином, з урахуванням визнання позову відповідачем, враховуючи, що сторони домовились щодо істотних умов договору купівлі-продажу нерухомого майна та відбулось повне його виконання, але неможливо нотаріально посвідчити договір, позовні вимоги про визнання договору купівлі-продажу дійсним обґрунтовані та знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, тому суд вважає, що є всі законні підстави задовольнити позов, оскільки згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст. ст. 203-215, 256, 257 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Договір купівлі-продажу земельної ділянки розміром 0,25 га, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд і земельної ділянки площею 0,179 га, призначеної для ведення підсобного селянського господарства, розміщених в АДРЕСА_1, відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серія НОМЕР_2 від 22 жовтня 1997 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за НОМЕР_3, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, визнати дійсним.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідент. код НОМЕР_1, право власності на:

-земельну ділянку розміром 0,25 га, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд і земельну ділянку площею 0,179 га, призначену для ведення підсобного селянського господарства, розміщені в АДРЕСА_1 відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серія НОМЕР_2 від 22 жовтня 1997 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за НОМЕР_3.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Суддя Т.А.Ковальчук