Справа № 523/1693/18
Провадження №2-о/523/154/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" лютого 2018 р.

Суворовський районний суд м. Одеси, в складі:

головуючого судді Малиновського О.М.

присяжних: ОСОБА_1

ОСОБА_2.

за участю секретаря Шевчук М.Є.

прокурора Пендей А.В.

лікаря ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №15, в м. Одеса, цивільну справу за заявою комунального некомерційного підприємства «Одеський обласної медичний центр психічного здоровя» про продовження госпіталізації до психіатричного закладу у примусовому порядку відносно ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, -

ВСТАНОВИВ

КНП «Одеський обласної медичний центр психічного здоровя» звернулася до суду із заявою про продовження госпіталізації до психіатричного закладу у примусовому порядку відносно ОСОБА_4 посилаючись на наступне: хворий був госпіталізований в примусовому порядку на підставі рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 28.07.2017р. Однак, після проведеного лікування хворий потребує продовження стаціонарного лікування в звязку з нерозумінням своїх дій та загостренням симптомів психічного розладу. Дані обставини стали підставою для звернення до суду.

Вислухавши представника ООМЦПЗ, який підтримав внесену до суду заяву, прокурора який вважав, що ОСОБА_4 слід продовжити госпіталізацію в умовах стаціонару, заслухавши ОСОБА_4, який в судовому засіданні висловлював маячню, опікун ОСОБА_4 ОСОБА_5, який просить продовжити госпіталізацію його батька, вивчивши надані документи, історію хвороби, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підставах.

Згідно висновку комісії лікарів психіатрів ООМПЦЗ від 06.02.2018р.., ОСОБА_5 поставлений діагноз: «Шизофренія параноїчна, безперервний тип перебігу, дефект параноїчного типу». Під час проведення огляду ОСОБА_4 перебував в свідомості, зовнішній вигляд неохайний. Не орендується в навколишньому середовище. Мовний контакт формальний. Виказує маячні ідеї відносин. В бесіді предявляє невмотивовані претензії. Мимоволі жестикулює руками. Поведінка дратлива, краде речі оточуючих, вириває цигарки, їжу, чим провокує агресію з боку оточуючих. За зовнішнім виглядом не слідкує, відмовляється виконувати гігієнічні процедури. В поведінці неадекватний, робить безглузді вчинки, потребує постійного контролю. Сам себе не обслуговує, самостійно не їсть, постійно знаходиться під наглядом медичного персоналу та обслуговується ним.

Судом також встановлено, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 26.10.2006р. (справа №2-0-188/2006) ОСОБА_4 було визнано недієздатним в звязку з виявленою психічною хворобою, та ОСОБА_5 було призначено опікуном над ОСОБА_4 ОСОБА_4 є інвалідом ІІ групи за психічним захворюванням безстроково.

На даний час ОСОБА_4 за рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 28.07.2017р. (справа №523/10669/17). проходить примусовий курс лікування в умовах стаціонару КУ «ООМЦПЗ».

Вирішуючи питання про продовження госпіталізації ОСОБА_4 в умовах стаціонару, суд виходить з наступного обґрунтування.

Так, згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст.3 Конституції України людина її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Частина 2. ст. 28 Конституції України визначає, що жодна людина без її вільної згоди не може бути піддана медичним, науковим чи іншим дослідам.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно ст. 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу доки наявність такого розладу не буде встановлена на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про психіатричну допомогу» психіатрична допомога надається на основі принципів законності, гуманності, додержання прав людини і громадянина, добровільності та відповідно до сучасного рівня наукових знань, необхідності й достатності заходів лікування з мінімальними соціально - правовими обмеженнями.

Частиною 2 ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» встановлено, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих, неспроможна самостійно задовольнити свої життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Статтею 17 вказаного закону, визначено, що перебування особи в психiатричному закладi в примусовому порядку може здiйснюватися лише протягом часу наявностi пiдстав, за якими було проведено госпiталiзацiю.

Особа, яку було госпiталiзовано до психiатричного закладу в примусовому порядку, повинна оглядатися комiсiєю лiкарiв-психiатрiв не рiдше одного разу на мiсяць з метою встановлення наявностi пiдстав для продовження чи припинення такої госпiталiзацiї.

У разi необхiдностi продовження госпiталiзацiї в примусовому порядку понад 6 мiсяцiв представник психiатричного закладу повинен направити до суду за мiсцем знаходження психiатричного закладу заяву про продовження такої госпiталiзацiї. До заяви, в якiй повиннi бути викладенi пiдстави госпiталiзацiї особи до психiатричного закладу в примусовому порядку, передбаченi статтею 14 цього Закону, додається висновок комiсiї лiкарiв-психiатрiв, який мiстить обгрунтування про необхiднiсть продовження такої госпiталiзацiї. В подальшому продовження госпiталiзацiї особи в психiатричному закладi проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 мiсяцiв.

Європейський Суд з прав людини у справі Winterwerpv. The Netherlands, від 24 жовтня 1979, SeriesAno. 33, S:37 висловив свою позицію, зазначивши, що для того щоб були дотримані вимоги законності позбавлення свободи в сенсі ст. 5 S: 1 (е) Конвенції, повинні бути дотримані три основних принципи:

по - перше, госпіталізована особа має бути визнана з точки зору об'єктивних медичних показників такою, що страждає на психічне захворювання, за виключенням невідкладної психіатричної допомоги;

по-друге, захворювання має бути такого ступеню, щоб вимагати недобровільної госпіталізації;

по - третє, захворювання повинно продовжуватись на протязі періоду госпіталізації.

Отже, встановлені у судовому засіданні фактичні обставини, підтверджені належними та допустимими доказами, дають підстави стверджувати, що ОСОБА_4, в силу наявного у нього тяжкого психічного захворювання на даний час продовжує виявляти реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього самого та оточуючих. В звязку з чим, суд вважає, що йому необхідно продовжити госпіталізацію у примусовому порядку в умовах стаціонару для проходження курсу лікування, який не може перевищувати 6 місяців.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.2,14,17,22 Закони України «Про психіатричну допомогу», ст.ст. 339-342 ЦПК України, -

ВИРІШИВ

Заяву комунального некомерційного підприємства«Одеський обласної медичний центр психічного здоровя» про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку задовольнити.

Продовжити госпіталізацію ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у примусовому порядку в умовах стаціонару комунального некомерційного підприємства«Одеський обласної медичний центр психічного здоровя» для проходження курсу лікування, проте не більше ніж до 08 липня 2018р.

Рішення суду підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення суду не зупиняє його виконання.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку через Суворовський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 08 лютого 2018р.

Суддя

Присяжні