Справа № 486/903/17
Провадження № 2/486/63/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2018 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого Волкової О. І.

при секретарі Зацепіній І.О.

за участю: позивача ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

представника третьої особи - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального закладу "Южноукраїнська міська лікарня", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог профспілковий комітет Комунального закладу "Южноукраїнська міська лікарня" про поновлення на роботі і оплату за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

19 серпня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Комунального закладу "Южноукраїнська міська лікарня", третя особа профспілковий комітет Комунального закладу "Южноукраїнська міська лікарня" про поновлення на роботі і оплату за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди (а.с.2-3), яку уточнила 20.10.2017 (81-83) та 31.10.2017 року (100-102).

В обґрунтування яких посилалась на те, що з 08.03.1998 року відповідно до наказу №71-о вона обіймала посаду заступника головного лікаря з організаційно-методичної роботи. 03.08.2017 року відповідно до наказу №153-о її звільнено з роботи у звязку із скороченням штату. Звільнення вважає необґрунтованим та незаконним. Посилається на те, що 25.04.2017 року відповідачем було видано організаційний наказ №46/01-01 «Про оптимізацію штатного розпису КЗ «ЮМЛ» та скорочення посад. Вважає, що даний наказ не може мати юридичної сили, та не може породжувати правомірні наслідки так як підписаний тимчасово виконуючого обовязки головного лікаря ОСОБА_4, яка на її думку перевищила свої посадові обовязки. Так як на час звільнення зміни до штатного розпису не було внесено. Просить стягнути з відповідача моральну шкоду так як у звязку зі звільненням отримала нервовий стрес та проходила лікування.

В судовому засіданні 20.10.2017, 31.10.2017, 20.11.2017 позивачка підтримала уточнені позовні вимоги від 31.10.2017 року. Пояснила суду, що 03.08.2017 відповідно до наказу №153-о її звільнено з роботи у звязку із скороченням штату. Вважає, що наказ №46/01-01 «Про оптимізацію штатного розпису КЗ «ЮМЛ» та скорочення посад, який був підписаний в.о. т.в.о. головного лікаря ОСОБА_4 є не законним. Повідомила, що т.в.о. головного лікаря ОСОБА_4 перевищила свої посадові обов'язки. Незважаючи на те, що адміністрація разом із профспілковим комітетом її вчасно повідомили про скорочення, але в порушення вимог закону не пропонували їй всі вакантні посади, які були вільні з 25.04.2017 по 03.08.2017 року. Посилалась на те, що в порушення норм трудового законодавства не було відповідачем враховано при звільненні її переважне право на залишення на роботі. Пояснила, що їй було запропоновано посаду 0,5 ставки завідувача відділу статистики, від якої вона відмовилася на засіданні профспілкового комітету, який і надав згоду на її звільнення. Підтвердила у судовому засіданні, що її представник ОСОБА_2, який приймає участь у даному судовому засіданні також був присутній на засіданні профспілкового комітету, коли вирішувалось питання про її звільнення.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав повністю, просив його задовольнити та пояснив суду, що на час звільнення відповідач порушив вимоги ч.3 ст. 49-2 КЗпП, в якій зазначено, що одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку зі змінами організації роботи, роботодавець повинен запропонувати працівникові роботу, перевести його на іншу роботу за його згодою. Відповідачем під час розгляду справи не надано зміни до штатного розпису, які б відповідали вимогам закону. Окрім того, відповідачем не було запропоновано вакантні посади, які були наявні на час її звільнення. Не заперечував факт того, що віно власне приймав участь, за запрошенням профспілкового комітету при вирішенні питання щодо звільнення позивачки.

Представник відповідача, позовні вимоги не визнала, надала суду заперечення проти позову (а.с.22-24), які підтримала у судовому засіданні. Суду пояснила, що рішенням Южноукраїнської міської ради №428 від 01.12.2016 було створено Комунальний заклад «Южноукраїнська міська лікарня», яка діє на підставі Статуту. П.7.4.7 Статуту КЗ «ЮМЛ» визначено повноваження головного лікаря, завідувачів та ін. працівників. На виконання доручення міського голови №23-д від 10.04.2017 року «Про реагування на пріоритетні питання з роботи КЗ «ЮМЛ» та відповідно до протокольного рішення від 18.04.2017 р. було видано наказ №46/01-01 «Про оптимізацію штатного розпису КЗ «ЮМЛ» та скорочення штату», який підписала т.в.о. головного лікаря ОСОБА_4 Повідомила, що листом №623/01-03 від 25.04.2017 до Департаменту соціальних питань та охорони здоровя на погодження було надіслано повідомлення про внесення змін до штатного розпису закладу, на що було отримано дозвіл лист № 2362/01-01-10 від 25.04.2017 року. Крім того, зазначає, що відповідно до ст. 49-2 КЗпП ОСОБА_1 було повідомлено про скорочення посади заступника головного лікаря з організаційно-методичної роботи та про її звільнення не пізніше ніж за два місяці. Дане рішення було узгоджено з профспілковим комітетом, члени якого проголосували одноголосно. Позивачці пропонувалася вакантна посада від якої вона відмовилася. Їй були виплачені всі розрахунки, вихідна допомога, компенсація. Штатний розпис на підставі, якого було звільнено позивачку затверджений 06.03.2017 на рік.

Представник третьої особи, профспілкого комітету суду пояснила, що на зборах профспілкового комітету адміністрація закладу повідомила, що вакантних посад немає. Під час діалогу позивачці пропонувалися посада сімейного лікаря та ще декілька посад. Профспілковий комітет одноголосно проголосував за її звільнення, оскільки на запропоновані посади позивачка не погодилася. Не заперечувала факт того, вона запрошувала юриста Бондаренко Д.О. для надання правової допомоги профспілковому комітету при вирішенні питання щодо звільнення працівників.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_4, суду пояснила, що займає посаду заступника головного лікаря з медичного обслуговування населення міста у КЗ «ЮМЛ». На виконання доручення міського голови, було видано наказ «Про оптимізацію штатного розпису КЗ «ЮМЛ» та скорочення посад. Посада ОСОБА_1 була неефективної на протязі усього періоду її існування. 05.07.2017 року на засіданні профспілкового комітету було оголошено протокол від 18.04.2017 року та повідомлено про скорочення штату. Пояснила, що протокольно в усній формі позивачці було запропоновано посади сімейного лікаря, лікаря педіатра та лікаря методиста інформаційно-аналітичного відділу. Письмово позивачці була запропонована лише одна посада від якої ОСОБА_1 відмовилася, оскільки її не влаштовував посадовий оклад. Зазначила, що в квітні 2017 року було надіслане звернення до Департаменту соціальних питань та охорони здоровя для погодження внесення змін до штатного розпису закладу, на що департамент їм надав дозвіл. Новий штатний розпис було складено 09.10.2017 року оскільки, внесення змін до штатного розпису не передбачає видачу нового. Перелік вакансій пропонувався ОСОБА_1 в присутності юриста Бондаренко Д.О. у усній формі. Вважає звільнення правомірним.

У судовому засіданні допитувалися члени профспілкового комітету ОСОБА_5,

ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, які суду пояснили, що приймали участь у засіданні профспілкового комітету за ініціативою адміністрації при вирішенні питання про звільнення позивачки. Будь-яких документів на підтвердження того, що готуються зміни до штатного розпису чи про наявність вільних посад ніким не досліджувалося, все сприймалося на віру тим хто проводив дане засідання. Їм доповіли, що у звязку з оптимізацією буде скорочено штат. Також доповіли, що позивачці пропонувалось декілька посад. ОСОБА_1 відмовилася від запропонованих посад у звязку з чим вони проголосували. Також свідки підтвердили факт того, що представник позивачки ОСОБА_12А , який приймає участь у судовому засіданні на стороні позивачки, також приймав участь на засіданні профспілкового комітету, по запрошення голови профспілкового комітету, як фахівець у галузі права та надавав їм розяснення з приводу питань, які ними обговорювались. Правова позиція фахівця у галузі права ОСОБА_13, який приймає участь у судовому засіданні на стороні позивачки, суттєво відрізняється від його правової позиції, яку він доповідав на засіданні профспілкового комітету. Юриста КЗ "ЮМЛ" на засіданні

профспілкового комітету не було.

Суд тривалий час розглядав справу із-за неналежної поведінки сторін, яка була спрямована на затягування розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи т ажурналами судових засідань. Суд завершив розгляд справи без участі представника відповідача, який належним чином був повідомлений про час та дату розгляду справи.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 відповідно до наказу № 71-о від 09.03.1998 року прийнято на посаду заступника начальника організаційно-методичної роботи, що підтверджується копією трудової книжки. (а.с.5-6).

Рішенням Южноукраїнської міської ради Миколаївської області від 01 грудня 2016 року № 428 було затверджено статут комунального закладу «Южноукраїнська міська лікарня», згідно положень якого заклад створений Южноукраїнською міською радою внаслідок реорганізації шляхом перетворення юридичної особи державного закладу «Спеціалізована медико-санітарна частина № 2 Міністерства охорони здоров'я України» в юридичну особу - комунальний заклад «Южноукраїнська міська лікарня», уповноваженим органом управління якого є управління соціального захисту населення, охорони здоров'я та праці Южноукраїнської міської ради.(а.с.25-31)

Згідно з протоколом засідання комісії від 18.04.2017 року за участі ОСОБА_1 доповідалося про те, що посада заступника головного лікаря з ОМР не передбачена штатними нормативами пропонується посада завідувача відділення інформаційно-аналатичного відділу медичної статистики. Зазначено, що ОСОБА_1 згодна на перевід на запропоновану посаду. (а.с.33-35)

Відповідно до наказу №46/01-01 від 25.04.2017 «Про оптимізацію штатного розпису КЗ «ЮМЛ» та скорочення посад» в.о. т.в.о головного лікаря ОСОБА_4 було наказано провести вивільнення працівників у звязку зі скороченням посад та довести до відома профспілковий комітет, щодо зміни штатного розпису.(а.с.7).

Згідно з додатком №1 до наказу №46/01-01 від 25.04.2017 до посад, які підлягали вивільненню належать посада заступника головного лікаря організаційно-методичної роботи (а.с.8)

Відповідно до листа №623/01-03 від 25.04.2017 на адресу Департаменту соціальних питань та охорони здоровя на погодження було надіслано повідомлення про внесення змін до штатного розпису закладу(а.с.39), на що було отримано дозвіл лист № 2362/01-01-10 від 25.04.2017 року(а.с.38)

Наказом №64-О від 12.05.2017 року «Про попередження працівника про наступне звільнення за скороченням штату» було попереджено ОСОБА_1 про наступне звільнення за скороченням штату не пізніже ніж за два місяці. Запропоновано ОСОБА_1 вакантну посаду лікаря-методиста 0,5 ставки інформаційно-аналатичного відділу медичної статистики.(а.с.44)

Наказом №153-О від 03.08.2017 року було припинено трудовий договір з ОСОБА_1 у звязку з скороченням штату працівників на підставі п.1 ст. 40 КЗпП. Відмова переведення на іншу посаду. (а.с.9)

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до частини п'ятої статті 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 51 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Положеннями частини другої статті 40 КЗпП України визначено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до статті 492 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Таким чином, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обовязок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 492 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Такий самий висновок зробив Верховний Суд України у справі за № 6-40цс15, Постанова ВСУ від 01.04.2015 року, згідно якого за частинами першою та третьою статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення, у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці, власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Факт наявності вакантних посад в КЗ «ЮМЛ» встановлено судом та підтверджується наявними в матеріалах справи довідкою КЗ «ЮМЛ» №2757/01-03 від 20.11.2017( а.с.154-156) та штатним розписом на 2017 рік від 06.03.2017 року, який діяв на момент звільнення позивача. (а.с.110-127).

За рішенням виборного органу первинної профспілкової організації, який дав згоду на звільнення позивачки без обґрунтування, проте обгрунтування правомірності такого рішення профспілки лежить поза межами компетенції власника та суду.

Перевіряючи обґрунтованість вимог ОСОБА_1 щодо незаконного її звільнення, суд дійшов переконання, що відповідачем порушено ст.ст. 51, 40, 49-2 КЗпП не запропонував працівникові всі наявні вакантні посади, які вона могла б обіймати відповідно до своєї кваліфікації, не врахував відповідну освіту. Суду не надано доказів, що позивачу були запропоновані всі вакантні посади (інша робота), які зявилися в КЗ «ЮМЛ» з дня попередження про вивільнення і які існували на день його звільнення.

Роботодавець був зобов'язаний запропонувати позивачці всі вакантні посади, які відповідали її освіті, кваліфікації, досвіду, які існували на підприємстві, незалежно від того у якому структурному підрозділі позивачка працювала.

Таким чином, суд приходить до переконання, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Таким чином, поновлення позивача на роботі є підставою для стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, з 03.08.2017 року по день ухвалення судом рішення 06.02.2018 року. При цьому розмір середнього заробітку необхідно проводити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100 з наступними змінами. Згідно пунктів 2, 5, 8 цього Порядку середня заробітна плата обчислюється виходячи із його заробітної плати за два останніх відпрацьованих місяця, які передували звільненню, а нарахування середньої заробітної плати проводиться виходячи з розміру середньоденної заробітної плати.

Відповідно до наданої довідки №126 ( а.с.14 ) нарахована ОСОБА_1 заробітна плата за два місяці, які передували її звільненню, становила 33601,93 грн., а саме: за червень 2017 року в розмірі 18445 грн. 34 коп., за липень 2017 року в розмірі 15156 грн. 59 коп.

Розрахунок середньоденної заробітної плати наступний:(за червень 18445 грн. 34 коп.) + (за липень 2017 року в розмірі 15156 грн. 59 коп.) = 33601,93 грн.: 41 робочий день (у червні та липні 2017 року) = 819,56 грн. (середньоденна заробітна плата позивача).

Відповідно до Постанови КМУ № 100 від 08.02.1995 року «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати», приймаючи до уваги, що позивач був звільнений з 04.08.2017 року, середній заробіток, який підлягає сплаті в зв'язку з вимушеним прогулом складає: 819,56 грн. (середньоденна заробітна плата) х 134 робочих днів (кількість робочих днів з дня звільнення по день винесення рішення) = 109821,04 грн.

Таким чином, з відповідача на користь позивач підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 109821,04 грн.

Згідно зі ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Суд вважає, що звільненням позивача без законної підстави, останньому заподіяно моральну шкоду. Наявність вини відповідачів у порушенні трудових прав позивача, судом встановлена. Що ж до розміру морального відшкодування, то з урахуванням ступеня вини відповідачів, обставин заподіяння моральної шкоди, тривалості страждань та негативних наслідків, які настали для позивача в зв'язку з порушенням його трудових прав, суд вважає, що 3000 грн., є достатнім розміром для відшкодування заподіяної позивачу моральної шкоди.

На підставі вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у загальному розмірі 3212,61 грн., оскільки позивач при звернення до суду з даним позовом був звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 1, 2, 5, 10, 11, 76-81, 89, 241,258, 263-265, 354, 430 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Наказ №153-О від 02.08.2017 «Про припинення трудового договору (контракту) з ОСОБА_1 у звязку з скороченням штату працівників на підставі п.1 ст. 40 КЗпП визнати незаконним та скасувати.

Поновити ОСОБА_1 на роботі в Комунального закладу "Южноукраїнська міська лікарня" на посаді заступника головного лікаря з організаційно-методичної роботи Комунального закладу "Южноукраїнська міська лікарня".

Стягнути з Комунального закладу "Южноукраїнська міська лікарня" (55001, м.Южноукраїнськ Миколаївської області вул. Миру, 3, ) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2 краю Росія, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1) середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 109821 (сто девять тисяч вісімсот двадцять одну) гривню 04 копійки.

Стягнути з Комунального закладу "Южноукраїнська міська лікарня" (55001, м.Южноукраїнськ Миколаївської області вул. Миру, 3, ) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2 краю Росія, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1) моральну шкоду у розмірі 3000 (три тисячі) гривень.

Стягнути з Комунального закладу "Южноукраїнська міська лікарня" (55001, м.Южноукраїнськ Миколаївської області, ОСОБА_5, 3, ) на користь держави судовий збір в загальному розмірі 3212 ( три тисячі двісті дванадцять) гривень 61 коп.

Рішення суду в частині поновлення на роботі підлягає негайному виконанню.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення заробітної плати в межах суми платежу за один місяць.

Повний текст рішення складено 12.02.2018 року.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України

Суддя Южноукраїнського

міського суду ОСОБА_14