Справа № 191/2991/18
Провадження № 2/191/875/18
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
19 жовтня 2018 року м. Синельникове
Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Гречко Ю.В.
за участю секретаря Борисової О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Синельникове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Синельниківського міськрайонного управління юстиції Головного територіального управління юстиції Дніпропетровської області про зняття арешту з квартири,-
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про зняття арешту з квратири, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 25 квітня 2009 року між ним та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1. Вказаний договір був посвідчений приватним нотаріусом Синельниківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстрований в реєстрі за №508. На підставі договору КП «Синельниківське МБТІ» було видано технічний паспорт на квартиру. Тобто, на теперішній час позивач є власником вказаної квартири.
В липні 2018 року позивач вирішив продати належну йому квартиру, але дізнався про те, що 25.05.2009 року на квартиру накладено арешт на підставі постанови відділу ДВС Синельниківського міськрайонного управління юстиції .
Позивач вважає, що оскільки виконавче провадження стосувалося попереднього власника квартири ОСОБА_2, то до нього вказана заборона не має жодного відношення. Просить зняти арешт від 26.05.2009 року, накладений відділом державної виконавчої служби Синельниківського міськрайонного управління юстиції на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився. Від представника позивача ОСОБА_4 надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності. Позовні вимоги підтримують та просять задовольнити.
Відповідач - відділ державної виконавчої служби Синельниківського міськрайонного управління юстиції в судове засідання не з`явилися по невідомій суду причині, відзиву не надали.
Суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, встановив наступне.
Згідно з договором купівлі-продажу від 25.04.2009 року ОСОБА_1 придбав у ОСОБА_2 квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1. Договір посвідчений приватним нотаріусом Синельниківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстрований в реєстрі за №508.
Право власності на квартиру зареєстровано КП «Синельниківське МБТІ» 05 травня 2009 року за реєстром №584/99.
Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно
та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру
заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 24.07.2018 на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_3, накладено арешт 26.05.2009 за №8746218 на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження б/н від 26.05.2009 відділу державної виконавчої служби Синельниківського міськрайонного управління юстиції. Власника квартири зазначено ОСОБА_2.
Як вбачається з матеріалів справи, арешт на вказану квартиру був накладений ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.05.2009 у справі №2-925/09 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про стягнення суми завдатку та відшкодування моральної шкоди.
Рішенням Синельниківського міськрайонного суду від 07.07.2009 у справі №2-925/09 в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 було відмовлено повністю.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 08.09.2009 рішення Синельниківського міськрайонного суду від 07.07.2009 скасовано в частині відмови ОСОБА_5 в стягненні суми завдатку та судових витрат та ухвалено нове рішення. Яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 79952 грн. авансової суми та 829,50 грн. судових витрат.

Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.09.2010 було відмовлено ОСОБА_2 у наданні розстрочки при виконанні рішення суду у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про стягнення суми завдатку та відшкодування моральної шкоди. Як вбачається з ухвали суду, судом було встановлено, що відповідачем ОСОБА_2 було здійснено продаж квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3, ОСОБА_1

Згідно зі ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Згідно з ч.1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України у пункті 4 Постанови «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» № 6 від 27 серпня 1976 року за правилами, установленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володінні ним.

Статтею 41 Конституції України та ст..1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17 липня 1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також передбачено нормами ст. ст.316,317,319,321 ЦК України.

У відповідності до ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

У відповідності до ч.1 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» державна реєстрація прав є обовязковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав.

У відповідності до п.3 ч. 1 ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» обовязковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме інші речові права відповідно до закону.

Частиною 1 ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.1,2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Судом встановлено, що арешт на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_3, власником якої була ОСОБА_2, був накладений після її відчуження ОСОБА_1 Право власності на вказану квартиру за ОСОБА_1 зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та ніким не оспорюється, виконавче провадження відносно ОСОБА_1 відсутнє , а тому суд вважає, що позовні вимоги про зняття арешту з квартири є обґрунтованими, повністю встановлені в судовому засіданні та підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 81, 259, 263-265, 141, 280-281 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити.

Зняти арешт, накладений 26.05.2009 відділом державної виконавчої служби Синельниківського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_3.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яка може бути поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: ОСОБА_6