н/п 2/490/1191/2018 Справа № 490/1505/18
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2018 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

Головуючого судді Гуденко О.А.,

При секретарі Кваша С. О.,

за участі позивача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника відповідача ПАТ "ДелтаБанк" про закриття провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса ОСОБА_2, публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" про скасування запису незаконно внесеного до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В:

28 лютого 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про скасування запису незаконно внесеного до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. В позові ОСОБА_1 просив скасувати неправдиві відомості та записи , які незаконно внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом ОСОБА_2 - про державну реєстрацію іпотеки, номер запису (спеціальний розділ) 5604085 ; про державну реєстрацію обтяжень , номер запису (спеціальний розділ) 5604087; а також стягнути в солідарному порядку з приватного нотарісусу Київського міського нотаріального округу м.Києва ОСОБА_2 , ПАТ "Дельтабанк" на його користь матеріальну шкоду в сумі 13 637 грн 44 коп і моральну шкоду в розмірі 492 198 грн, а всього 505 835 грн 44 коп; встановити, що ПАТ "ДельтаБанк" не є правонаступником АТ "Кредитпромбанк".

В обгрунтування позову посилається на те, що приватним нотаріусом ОСОБА_2 неправомірно використані його конфендіцйні дані та внесено в порушення порядку вчинення нотаріальних дій незаконний та сфальшований запис до Державних реєстрів. Так, без перевірки повноважень юридичної особи та її права володіння іпотечним майном, приватним нотаріусом в злочинному зговорі з працівниками ПАТ "Дельтабанк" внесено запис про те, що іпотекодержателем будинку, власником якого є його син ОСОБА_3 є ПАТ "Дельтабанк", хоча з цим Банком договорів ніяких не укладалося. Оскільки він є поручителем за тим кредитним договором, в рахунок забезпечення якого передано в іпотеку житловий будинок по вул.Димова , 34 в м.Миколаєві, син повідомив йому, що тепер він буде нести відповіальність та сплачувати цей борг. Син був впевнений, що всі питання по боргу за вказаний житловий будинок повинен був вирішувати батько і їх вже вирішено. Проте через внесення нових записів до реєстру та нових обтяжень син зрозумів, що може втратити свій будинок та звинуватив його в тому, що він ініціюівав купівлю цього будинку, отже є відповідальним за наслідки невиконання кредитного договору. Тому такі дії відповідачів прямо порушують його права. Внаслідок цих незаконних дій через побоювання понесення значних матеріальних витрат та негативного відношення до незаконного використання своїх конфендиційних даних, він вимушений був проходити тривале лікування та зазнав значних моральних страждань, які підлягають стягненню в солідарному порядку з відповідачів.

Зазначив, що укладення договора-купівлі продажу прав вимоги між ПАТ "Кредитпромбанк" та ПАТ "ДельтаБанк" укладено саме в період триваючого виконавчого провадження по рішенню суду про стягненню з нього та ОСОБА_3 суми боргу за вищевказаним кредитним договором на користь ПАТ "Кредитпромбанк". Отже передача прав вимоги під час виконання рішення суду на користь попереднього кредитора - новому кредитору суперечить вимогам цивільного законодавства, отже цей договір є незаконним. За такого, оскільки ПАТ "Дельтабанк" не є стороною зобов'язання, то внесення відомостей про нього як іпотекодержателя є незаконним. Крім того, договір купівлі-прав вимоги стосується іншого кредитного договору, який укладався між ним та ПАТ "Кредитпромбанк" № 28.3/11-КМК-01-07 від 16.02.2007 року під заставу побутової техніки і цей договір ніякого відношення до іпотечного кредитування немає, отже оскаржувані дії відповідачів є незаконним ні х юридичної, ні з етичної точки зору.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив про їх задоволення. Заначив, що впевнений в тому , що ОСОБА_2 діяв в даній ситуації не як суб'єкт, що виконує державні функції державного реєстратора речових прав, а а саме як приватна особа, тому цей спір є виключно цивільно-правовим. Зазначає, що він оспорює саму угоду передачі прав вимоги до нового кредитора, так і взагалі факт невиконання зобовіязань за іпотечним та кредитними договорами . а не виключно реєстраційні дії.

Відповідач ОСОБА_2П, в судове засідання не зявився, відзив на позов не надава, неодноразово повідомлявся судом за зареєстрованими адресами.

Представник ПАТ "ДельтаБанк" в судове засідання не зявився, надав суду відзив на позов, в яккому просив в позові відмовити за безпідставністю та недоведеністю позовних вимог, а також через неналежного позивача, оскільки останній не є стороною ні кредитного договру, ні договру іпотеки від 08.01.2008 року. Також заявив клопотання про закриття провадження з підстав, визначених в п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України , оскільки вимоги заяви стосуються скасування записів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом ОСОБА_4, який при внесенні цих записів діяв як спеціальний субєкт , на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповдно до ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" і такі дії нотаріуса мають публічно правовий характер. Отже цей спір належить до юрисддикції адміністративних судів.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору

Про це йдеться у рішенні Верховного Суду, ухваленому у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду 4 вересня 2018 року у справі №К/9901/47078/18 за позовом до державного реєстратора про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити певні дії.

У рішенні зазначається, що визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є наявність публічно-правового спору. При цьому участь суб'єкта владних повноважень є обов'язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб'єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин. У свою чергу, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він, головним чином, обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу конкретного суб'єкта, що підлягає захисту у спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо позивач намагається захистити своє порушене субєктивне право шляхом оскарження управлінських дій суб'єктів владних повноважень.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постановах ОСОБА_5 Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 805/4506/16-а та від 27 червня 2018 року у справі № 815/6945/16.

Суд зауважує, що позивач зазначає про існування між учасниками справи спору щодо умов виконання рішення суду, повернення заборгованості за кредитним договром та можливості відсутплення прав вимоги до нового кредитора. Отже, фактично у справі оскаржуються реєстраційні дії, яким передує невирішений цивільний спір, у межах якого можуть бути розвязані й питання, повязані з реєстрацією змін іпотекодержателя та кредитора у невиконаному зобовязанні , а тому цей спір не повязаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача та третіх осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, що виключає його розгляд у порядку адміністративного судочинства (постанова Верховного Суду України від 24 січня 2017 року у справі № 815/6165/14, а також постанова ОСОБА_5 Палати ВС від 14 березня 2018 року у справі № 396/2550/17).

Беручи до уваги наведене, суд дійшов висновку, що зазначена категорія спору не належить до юрисдикції адміністративних судів.

За такого, керуючись п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача ПАТ "Дельтабанк" про закриття провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала окремому апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя Гуденко О.А.