Провадження № 22-ц/790/1007/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2018 року Апеляційний суд Харківської області в складі:

Головуючого - судді Бровченко І.О.,

суддів колегії : Хорошевського О.М., Кружиліної О.А.,

при секретарі - Афоніні К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 01 грудня 2017 року у справі № 639/3366/17 (суддя Гаврилюк С.М.) за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, який в подальшому уточнила, до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини.

Позивач в обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 12 лютого 1999 року між сторонами укладено шлюб, який рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 07 червня 2016 року розірвано.

Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають разом з позивачем.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 01 березня 2016 року та рішенням Апеляційного суду Харківської області від 12 квітня 2016 року з відповідача на користь позивача на утримання дітей стягнуто аліменти у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходу, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Позивач вказує, що старша донька ОСОБА_5, хворіє на псоріаз голови, у зв'язку з чим позивач постійно несе додаткові витрати на лікування вказаної хвороби у доньки , а саме: купує мазі, лосьйони, таблетки, спеціальні шампуні, які назначає лікар.

Так, протягом 2016-2017 років, позивач самостійно понесла витрати на лікування доньки у зв'язку із вказаним захворюванням у розмірі 8525,00 грн.

Крім того, донька ОСОБА_5 має захворювання очей - міопія середнього ступеню обох очей ПВХРД, на лікування якого позивач понесла витрати в розмірі 2419,56 грн.

ОСОБА_4 зазначає, що відповідачу відомо, що їх доньці лікарі поставили вищевказані діагнози, однак, не зважаючи на це, позивач сама несе додаткові витрати у зв'язку із вказаними хворобами доньки. Відповідач не виявляє бажання брати участь в додаткових витратах на доньку.

Більш того, як вказує позивач, батьку дитини відомо, що їх донька ОСОБА_5 має здібності до вивчення зарубіжних мов, відвідує відповідні курси та розвиває ці здібності. Так, донька навчалася та продовжує навчатися на курсах німецької мови в іспано-англійському центрі «ElSol», вартість навчання яких складає 13500,00 грн.

Також, протягом часу розгляду даної справи в суді, позивачка понесла додаткові витрати на лікування хвороби доньки на суму 847,70 грн.

Отже, позивач самостійно витратила грошові кошти на додаткові витрати на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5, пов'язані з її хворобою та здібностями доньки в загальному розмірі 38792,26 грн.

За підрахунками позивача в середньому вона витрачає щомісячно грошові кошти на додаткові витрати на утримання дитини, пов'язані з хворобою та здібностями доньки у розмірі 2285,00 грн.

Тому, враховуючи вищевикладене, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача на утримання їх доньки ОСОБА_5 одноразово понесені додаткові витрати у сумі 19396,13 грн., а також стягувати щомісяця витрати на утримання дитини, пов'язані з хворобою та здібностями доньки в розмірі 1142,50 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 01 грудня 2017 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 одноразово додаткові витрати на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 у розмірі 12 444 грн. 26 коп.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 додаткові витрати на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 в твердій грошовій сумі у розмірі 800 грн. щомісячно, починаючи з 01 червня 2017 року та до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції скасувати та відмовити у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи відповідно до статті 367 ЦПК України, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, за таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 12 лютого 1999 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Миргородського міськвиконкому Полтавської області, який розірвано рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 07 червня 2016 року, що набрало законної сили 22 червня 2016 року (а.с. 9).

Від шлюбу сторони мають двох дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с. 7, 8).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 01 березня 2016 року, яке набрало законної сили 12 квітня 2016 року, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18.11.2015 року і до досягнення ними повноліття (а.с. 10-11).

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 12.04.2016 рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 01.03.2016 змінено в частині мотивів і обґрунтування, та доповнено другий абзац резолютивної частини рішення після слів «усіх видів заробітку» словом «доходу». В іншій частині рішення залишено без змін (а.с.12-13).

Як вбачається з медичних консультативних висновків, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, хворіє на псоріаз голови, у зв'язку з чим позивач несе додаткові витрати на лікування псоріазу, а саме: купує мазі, лосьйони, таблетки, спеціальні шампуні, які були призначені лікарем (а.с. 15-20).

Товарними чеками та квитанціями підтверджується, що протягом 2016-2017 років позивач понесла витрати на лікування доньки у зв'язку із вказаним захворюванням у розмірі 8968,96 грн. (17-20, 49-51).

ОСОБА_4 у своїй заяві зазначала, що на лікування псоріазу голови доньки вона понесла витрати у розмірі 8525,00 грн, а також додатково за період розгляду справи у суді ще 847,70 грн., що в загальній сумі становить 9372,70 грн., проте суд не погодився з даною сумою, оскільки з деяких квитанцій, що дані позивачем в обгрунтування позову, взагалі не вбачається в якому розмірі були понесені витрати.

Крім того, ОСОБА_5 має захворювання очей міопія середнього ступеню обох очей ПВХРД (а.с. 22), на лікування якого позивач понесла витрати у розмірі 2 189,56 грн. (а.с. 21-28, 31).

Згідно замовлення № від 27.12.2016, понесені витрати у сумі 230 грн. на аналіз крові ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с. 32).

Також ОСОБА_5 відвідує курси англійської та німецької мови в іспано-англійському центрі «ElSol», всього за навчання яких було внесено позивачем 13 500,00 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції керувався Конвенцією ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 154, 180, 141, 185 Сімейного Кодексу України та дійшов висновку, що слід стягнути понесені додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_5 в розмірі 1/2 частини від загальної суми, яку позивач самостійно понесла на утримання дитини, пов'язане з хворобою та здібностями доньки, що підтверджується дослідженими у судовому засіданні належними доказами в сумі 12 444,26 грн. Також, враховуючи принцип розумності, матеріальне становище обох сторін та досліджені у судовому докази, суд вважав за необхідне для додаткового матеріального забезпечення дитини, пов'язаного з додатковими витратами на її лікування та розвитком здібностей неповнолітньої ОСОБА_5, стягувати з відповідача щомісячно додаткові витрати на утримання доньки в розмірі 800,00 грн.

Проте повністю з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Спірні правовідносини врегульовані ст. ст. 150, 185 СК України.

Частинами 2 і 3 ст. 150 СК України встановлено обов'язок батьків піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

В силу дії ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв'язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров'я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно (ч. ч. 2, 3 ст. 185 СК України).

Аналізуючи положення статті 185 СК України слід дійти висновку, що додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність потреби у таких витратах має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат.

У пунктах 18, 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 зазначено, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні окремо.

Пред'являючи позов, ОСОБА_4 посилалась на те, що донька ОСОБА_5 має здібності до вивчення іноземних мов, відвідує курси та розвиває ці здібності, навчається на курсах німецької мови в іспано-англійському центрі «ЕlSol».

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до вимог ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування . Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Ч. 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно довідок керівника ОСОБА_7 від 17.05.2017 року за вих. № 17/05-2017-1 та від 17.05.2017 року за вих. № 17/05-2017, ОСОБА_5 відвідувала курси англійської мови з вересня 2015 року по жовтень 2016 року, з листопада 2017 року та на теперішній час відвідує курси німецької у школі іноземних мов (іспано -англійський центр «ЕlSol»). Всього було внесено за навчання 13 500 грн. (а.с. 29-30).

Виходячи зі змісту наведеної довідки вбачається, що дитина відвідує школу іноземних мов, яку їй обрала мати, без узгодження з батьком дитини, оскілки матеріали справи не містять будь-яких доказів, які б свідчили про те, що батьки дитини обопільно обумовили таку установу за їх взаємною згодою і що за своїм матеріальним становищем мають можливість нести такі витрати.

Колегія суддів вважає, що, позивачка, посилаючись на те, що заняття на курсах німецької мови в іспано-англійському центрі «ЕlSol» викликані особливими обставинами, зокрема, розвитком здібностей дитини, не надала суду належних та достатніх доказів, які б у своїй сукупності дали змогу суду дійти висновку про наявність зазначених позивачкою обставин справи, а саме, на підтвердження наявності у дитини особливих здібностей до вивчення іноземних мов, а тому ці витрати не підлягають відшкодуванню на підставі ст. 185 СК України.

Що стосується стягнення з відповідача щомісячно 800,00 грн. додаткових витрат, то колегія суддів вважає, що такі стягнуто без належних на те підстав, з огляду на наступне.

ОСОБА_4 просила суд стягувати з відповідача додаткові витрати на утримання дитини, пов'язані з хворобою та особливими здібностями в розмірі 1142, 50 грн. щомісячно, зазначила, що за її підрахунками, в середньому витрачає на утримання дитини, пов'язані з хворобою та особливими здібностями кошти у розмірі 2285, 00 грн.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат.

Суд першої інстанції у своєму рішенні вказав на те, що такого розрахунку суду не надано, разом із цим, дійшов висновку про стягнення щомісячно з відповідача витрати на утримання доньки в розмірі 800, 00 грн.

Розрахунок розміру або обґрунтування необхідності майбутніх витрат та доказів на підтвердження правомірності позовних вимог у цій частині позивачем суду надано не було, матеріли справи також не містять належних та достатніх доказів на підтвердження наявності хронічного захворювання у дитини, яке потребує постійного лікування у майбутньому, однак, суд першої інстанції цього не врахував та вважав необхідним стягнути додаткові витрати щомісячно у розмірі 800, 00 грн. до досягнення дитиною повноліття.

Приймаючи до уваги викладене, оцінив всі обставин справи та надані докази як окремо, так і в сукупності, відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України, апеляційний суд доходить висновку про необхідність рішення суду змінити; зменшити розмір одноразових додаткових витрат на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, які підлягають стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 з 12444 грн. 26 коп. до 5994 грн. 26 коп.; у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі у розмірі 800 грн. щомісячно, починаючи з 01 червня 2017 року та до досягнення дитиною повноліття - відмовити; в іншій частині рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 376, 381-384, 389 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 01 грудня 2017 року змінити.

Зменшити розмір одноразових додаткових витрат на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, які підлягають стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 з 12444 грн. 26 коп. до 5994 грн. 26 коп.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі у розмірі 800 грн. щомісячно, починаючи з 01 червня 2017 року та до досягнення дитиною повноліття - відмовити.

В іншій частині рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 01 грудня 2017 року залишити без змін.

Повне судове рішення буде складено 05 лютого 2018 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий -

Судді :

Повне судове рішення складено 06 лютого 2018 року.