Справа №705/1078/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2018 року м. Умань

Суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області Мазуренко Ю.В. розглянувши позовну заяву ОСОБА_1, що подана представником за довіреністю ОСОБА_2, до Оксанинської сільської ради Уманського району Черкаської області, про встановлення факту родинних стосунків, -

В С Т А Н О В И В:

В березні 2018 року ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 звернувся до Уманського міськрайонного суду Черкаської області з позовною заявою про встановлення факту родинних стосунків. В якості відповідача в позові вказано: Оксанинська сільська рада Уманського району Черкаської області.

В позові ставиться питання: «…1. Прийняти позовну заяву ОСОБА_1 та відкрити провадження у цивільній справі.

2. Ухвалити рішення, яким встановити факт родинних стосунків між ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, а саме факт того, що ОСОБА_3 являється батьком ОСОБА_1»

В обґрунтування вимог позову позивач ОСОБА_1 посилався на те, що позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Оксанина Уманського району Черкаської області. На момент народження позивача його батьки - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу, а тому у свідоцтві про народження ОСОБА_1 матір'ю зазначено ОСОБА_4, а у графі батько - прочерк. ОСОБА_3 при житті визнавав ОСОБА_1 як свого сина. Факт проживання позивача разом з батьками до 1982 року, як і факт визнання його сином зі сторони ОСОБА_3 підтверджується записом в погосподарській книзі Оксанинської сільської ради Уманського району за № 476; в пункті № 12 обліково-послужної карточки до військового квитка серії НОМЕР_1, виданого на імя ОСОБА_3, зроблено запис про склад сімї, де вказано: «…мати - ОСОБА_5, дружина - ОСОБА_4, син - ОСОБА_1…»;; довідкою Оксанинської сільської ради Уманського району за № 143 про склад сімї ОСОБА_1 Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на житловий будинок та земельну ділянку. У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Уманського району Ящука Д.О. із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3, однак йому було усно відмовлено та роз'яснено, що заява може бути прийнята після надання доказів того, що спадкодавець ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_1 Також, в позові зазначено, що «… встановлення факту родинних стосунків між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 необхідно позивачу для прийняття спадщини після смерті батька, тобто в майбутньому виникає спір про право, даний факт має бути встановлений в суді шляхом подання позовної заяви в загальному порядку…».

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з положеннями статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку:

1) наказного провадження;

2) позовного провадження (загального або спрощеного);

3) окремого провадження.

Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Крім того, позовне провадження - це вид провадження у цивільному процесі, у якому розглядається спір про право цивільне, тобто спір, який виникає з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Наявність спору про право цивільне визначає і іншу характерну рису цього провадження - участь у ньому двох сторін - позивача та відповідача.

Згідно ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч.2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи, в тому числі про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Статтею 315 ЦПК України встановлено категорії справ, які підлягають розгляду в порядку окремого провадженні і відносяться до справ про встановлення факту:

1) родинних відносин між фізичними особами;

2) перебування фізичної особи на утриманні;

3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню;

4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення;

5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу;

6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті;

7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження;

8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті;

9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

При цьому, згідно ч.6 ст. 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Виходячи зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів, суд позбавлений можливості встановити відомості з приводу порушеного права, яке підлягає захисту в порядку цивільного судочинства.

Тобто, в позові, що поданий до суду за підписом представника позивача є лише вимога про встановлення факту родинних відносин (інших вимог не заявлено) та є посилання на можливість виникнення спору про право в майбутньому, без посилань на фактичні обставини та докази на підтвердження наявності такого спору (в чому саме полягає даний спір; між ким він може виникнути та з яких підстав).

Одночасно, в позовній заяві відсутні посилання на те, що позивач ОСОБА_1 уже звертався до суду в порядку окремого провадження з відповідною заявою, та судом було винесено процесуальне рішення у зв'язку з наявністю спору про право.

Згідно п.1 ч.1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В даному випадку суддя виходить з принципу аналогії закону (з врахуванням вимог ст.ст. 13, 19, 249, 293 ЦПК України), оскільки позивач звернувся до суду із позовною заявою, а із врахуванням прохальної частини позову, в межах визначених ЦПК України правил, - повинен був подати до суду заяву в порядку окремого провадження, оскільки розгляд питання піднятого в позові та оформлення його у вигляді позовної заяви суперечить визначеним статтею 19 ЦПК України правилам цивільного судочинство).

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 13, 19, 186, 258-260, 352-355 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1, що подана представником за довіреністю ОСОБА_2, до Оксанинської сільської ради Уманського району Черкаської області, про встановлення факту родинних стосунків.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ю.В. Мазуренко