Справа № 646/24/18
провадження 2/639/1675/18
Жовтневий районний суд м.Харкова
у складі: головуючого - судді Єрмоленко В.Б.
за участю секретаря-Тущенко Т.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Публічного Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором , -
Позивач - Публічне Акціонерне товариство комерційний банк ( ПАТ КБ) «ПриватБанк» ( далі Банк) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № НАХRRX13520258 від 04.08.2007 р., у зв'язку з невиконанням з її сторони умов кредитного договору.
Представник позивача в судовому засіданні не з'явився, надав суду заяву про можливість розгляду справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку згідно зі ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не сповістила, відзиву на позов не подала. При одночасному існуванні умов, передбачених ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення.
Ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 05.02.2018 р. відкрито провадження у справі ( а.с. 23).
Постановою Апеляційного суду Харківської області від 04.07.2018 р. апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволена частково. Ухвала Червонозаводського районного суду м.Харкова від 05.02.2018 р. скасована, справа направлена для розгляду за встановленою підсудністю до Жовтневого районного суду м.Харкова ( а.с.57-28).
Суд, перевіривши матеріали справи, приходить до наступного.
04.08.2007 р. ОСОБА_1 заповнила та підписала заяву про приєднання до «Умов та правил надання банківських послуг в ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступаником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк». З тексту заяви вбачається, що відповідач виявив бажання отримати платіжну кредитну картку «Універсальна» і своїм підписом погодилася з тим, що дана заява, разом з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг.
При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України (договір приєднання), згідно з якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно умов Договору ОСОБА_1отримала строковий кредит у сумі 5112 грн. на строк 18 місяців з 04.08.2007 р. по 03.02.2009 р. включно, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 852 грн.
Погашення заборгованості за договором здійснюється щомісяця в період сплати, за який приймається період з 15 по 20 число кожного місяця. Щомісячний платіж визначено у сумі 434,83 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно з Умовами.
Пунктом 5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) передбачено, що термін позовної давності до вимог про стягнення кредиту, процентів за користування ним, винагороди, неустойки-пені, штрафів за договором установлені сторонами тривалістю в п'ять років.
Умови, які визначають позовну давність тривалістю п'ять років, не містять підпису відповідача, а у заяві ОСОБА_1 № НАХRRX13520258 від 04.08.2007 р. не зафіксована домовленість сторін про збільшення позовної давності. Відтак, сторони за взаємною згодою не збільшували позовну давність до п'яти років, а тому суд відхиляє доводи позивача про збільшення терміну позовної давності.
Звертаючись до суду з позовом 04.01.2018 р. ПАТ КБ «Банк» зазначив, що заборгованість по кредиту ОСОБА_1 становить 2854,90 грн., яку через сплив позовної давності позивач не просить стягнути з відповідача, проте вважає за можливе стягнути відсотки на прострочену заборгованість за період з 06.12.2012 р. по 06.12.2017 р. Відповідач останній платіж внесла 25.12.2008 р.
Умови надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт), пунктом 5.5 яких установлено позовну давність тривалістю в п'ять років, не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо такі Умови не містять підпису позичальника, не встановлено наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів позичальник, підписуючи заяву позичальника, а також те, що Умови містили збільшений строк позовної давності в момент підписання заяви позичальника, або в подальшому такі Умови, зокрема щодо збільшення строку позовної давності, не змінювались.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити проценти.
Тобто, зобов'язання з надання кредиту, його повернення та сплати процентів є основним, а зобов'язання зі сплати штрафу та пені є додатковим до основного.
За вимогами частини другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.
Частиною першою статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
За умовами договору сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, який наданий на 18 місяців до 3 лютого 2009 року включно.
Отже, у межах строку кредитування до 3 лютого 2009 року відповідач мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами до 20 числа кожного місяця. Починаючи з 4 лютого 2009 року, відповідач мав обов'язок незалежно від пред'явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування.
Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
У постанові від 28.03.2018 р. Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.
З огляду на те, що зі спливом строку кредитування припинилося право позивача нараховувати проценти за кредитом то після 3 лютого 2009 р. позивач не міг такі проценти нараховувати.
Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України).
Тобто, позовна давність може бути застосована лише щодо вимог про захист прав або інтересів. Оскільки після спливу строку кредитування у позивача було відсутнє право нараховувати проценти за кредитом, то до вимоги позивача про стягнення таких процентів за період з 06.12.2012 р. по 06.12.2017 р., як того вимагає позивач, позовна давність не може бути застосована. А тому така позовна вимога є необґрунтованою.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 19, 81, 133, 141, 264, 265 , 274, 280-282 ЦПК України, суд, -
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони: Позивач- Публічне Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (, м. Київ, вул. Грушевського,1-д).

ОСОБА_3( ІПН НОМЕР_1, прож.АДРЕСА_1.

Повний текст рішення виготовлено 09.11.2018 р.

СУДДЯ -