Справа № 472/1242/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" лютого 2018 р. смт Веселинове

Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Тустановського А.О.,

за участю секретаря Тарєлкіной Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Веселинове Миколаївської області матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 селищної ради Веселинівського району Миколаївської області, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання права власності у порядку спадкування та визначення частки в майні спільної сумісної власності,

В С Т А Н О В И В:

16 листопада 2017 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 селищної ради Веселинівського району Миколаївської області, третіх осіб: ОСОБА_3, ОСОБА_3, про визнання права власності у порядку спадкування та визначення часток в майні спільної сумісної власності.

Позовну заяву мотивував тим, що 06 січня 2017 року в смт Веселинове померла його дружина ОСОБА_6. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої, крім іншого майна, увійшло право власності на частку в квартирі АДРЕСА_1.

Він та діти спадкодавця: ОСОБА_4 та ОСОБА_3, відповідно до ст. 1261 ЦК України отримали право на спадкування за законом у першу чергу.

За взаємною згодою спадкоємців, він прийняв спадщину, про що подав відповідну заяву державному нотаріусу ОСОБА_2 державної нотаріальної контори. В свою чергу ОСОБА_3 та ОСОБА_3 від спадщини відмовилися, про що подали відповідні заяви тому ж нотаріусу.

Після витоку шестимісячного строку з часу відкриття спадщини він звернувся до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину за законом.

Вивчивши надані документи, нотаріус відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину, про що 21 липня 2917 року винесла постанову про відмову у вчинення нотаріальної дії. Відмову нотаріус вмотивувала неможливістю прийняття для вчинення нотаріальної дії правовстановлюючого документу, що містить незастережні виправлення та підчистки.

Крім того, в позовній заяві ОСОБА_5 зазначив, що він разом з дружиною ОСОБА_6 та їхніми дітьми ОСОБА_3 та ОСОБА_3 у порядку приватизації державного житлового фонду набули у спільну сумісну власність квартиру № 1 в житловому будинку № 19, розташованому в смт Веселинове Миколаївській області по вулиці Київській, що посвідчено свідоцтвом про право власності на житло від 30 листопада 1993 року, зареєстрованим в ОСОБА_2 філіалі Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації у реєстровій книзі за № 1672.

При виписці свідоцтва про право власності на житло, посадовими особами органу приватизації було допущено помилки в написані його прізвища та прізвищ їхніх синів, а саме: замість правильного: «Алєксєєнко» було зазначено прізвища: «Алєксєєв». Виявивши припущені помилки, посадові особи органу приватизації виправили їх шляхом дописування літер «нку» поверх літери «в» в прізвищі: «Алєксєєв».

Зазначена квартира належала співвласникам без визначення розміру часток кожного із співвласників, а тому вважає, що частка кожного із співвласників станом на 6 січня 2017 року день смерті ОСОБА_6 - становила ? частку квартири.

Оскільки нотаріально оформити своє право на спадщину після смерті ОСОБА_6 він не зміг, то звернувся з вказаним позовом до суду, в якому просив визначити, що частки всіх співвласників в квартирі № 1 будинку № 19, розташованого смт Веселинове Веселинівського району Миколаївської області по вулиці Київській, становили по ? частці кожному та визнати за ним право власності на ? частку у квартирі № 1 будинку № 19, розташованого смт Веселинове Веселинівського району Миколаївської області по вулиці Київській, з урахуванням 1/4 частки успадкованої ним після смерті дружини ОСОБА_6

В подальшому ОСОБА_1 змінив свої позовні вимоги та просив визначити, що частка ОСОБА_6, яка померла 06 січня 2017 року, в праві спільної сумісної власності на квартиру № 1 будинку № 19, розташованого в смт Веселинове Веселинівського району Миколаївської області по вулиці Київській, становила - ? та визнати за ним право власності на ? частку у вказаній квартирі, що успадкована ним після смерті дружини ОСОБА_6

Крім того, на підтвердження викладених в позовній заяві обставин позивач просив витребувати докази, а саме: спадкову справу, заведену після смерті ОСОБА_6 та інвентаризаційну справу на квартиру № 1 в будинку № 19, розташованого по вул. Київська в смт. Веселинове Миколаївської області.

Ухвалою суду від 29 листопада 2017 року клопотання позивача було задоволено та з ОСОБА_2 державної нотаріальної контори витребувано копію спадкової справи № 53/2017, заведену за фактом смерті ОСОБА_6, а з ОСОБА_2 філії ММБТІ інвентаризаційну справу № 1508 на квартиру № 1 в будинку № 19, розташовану по вул. Київська в смт. Веселинове Миколаївської області.

Позивач ОСОБА_1 та його представник, адвокат ОСОБА_7, в судове засідання не зявились, надали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, позов підтримують повністю.

Представник відповідача ОСОБА_2 селищної ради Веселинівського району Миколаївської області за дорученням ОСОБА_8 в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов визнає повністю.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 та ОСОБА_3 в судове засідання не зявились, надали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, обставини викладені в позовній заяві підтримали повністю, проти задоволення позовних вимог не заперечували.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Згідно ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд оглянувши матеріали справи, а також матеріали спадкової справи № 53/2017, та інвентаризаційної справи № 1508, в межах заявлених вимог та наданих доказів, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Згідно зі ст. 1258 та 1261 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Частинами 1 ст. 1297 та ст. 1298 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Як вбачається з матеріалів інвентаризаційної справи № 1508, позивач по справі, ОСОБА_1, треті особи: ОСОБА_3 та ОСОБА_4, та померла ОСОБА_6 є співвласниками квартири АДРЕСА_2. Квартира належить останнім на праві спільної сумісної власності. Право спільної сумісної власності зареєстроване 30 листопада 1993 року ОСОБА_2 філією Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації у реєстровій книзі за № 1672. Зазначене підтверджується архівною копією свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого 30 листопада 1993 року, розпорядженням органу приватизації від листопада 1993 року, довідкою ОСОБА_2 філії ММБТІ № 163 від 08 вересня 2017 року.

06 січня 2017 року ОСОБА_6 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-ФП № 254852.

Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшло право власності на частку в квартирі АДРЕСА_3.

Позивач ОСОБА_1 є чоловіком померлої ОСОБА_6, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-ФП № 137557, виданого повторно 27 квітня 2017 року відділом ДРАЦС ОСОБА_2 РУЮ у Миколаївській області.

Згідно копії матеріалів спадкової справи № 53/2017, заведеної після смерті 06 січня 2017 року ОСОБА_6, позивач прийняв спадщину подавши до ОСОБА_2 державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Треті особи по справі, ОСОБА_9 та ОСОБА_9, відмовились від прийняття спадщини подавши до тієї ж нотаріальної контори відповідні заяви.

Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину судом не встановлено.

Згідно постанови державного нотаріуса ОСОБА_2 державної нотаріальної контори Миколаївської області ОСОБА_10 про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21 липня 2017 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири № 1, що розташована в смт. Веселинове по вул. Київська, 19, в звязку з тим, що правовстановлюючий документ на квартиру містить незастережні виправлення.

Судом встановлено, що копія свідоцтва про право власності на житло від 30 листопада 1993 року, що додана позивачем до позовної заяви дійсно містить незастережні виправлення в прізвищах співвласників квартири № 1, що розташована в смт. Веселинове по вул. Київська, 19, а саме прізвище «Алєксєєву» виправлено на «Алєксєєнку».

У звязку з тим, що правовстановлюючий документ на спадкове майно містить незастережні виправлення позивач позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом у нотаріуса, а тому звернувся до суду.

Крім того, в звязку з тим, що ОСОБА_6 була співвласником квартири № 1, що розташована в смт. Веселинове по вул. Київська, 19, у позивача виникла необхідність у виділенні частки майна, належної померлій на праві спільної сумісної власності.

Згідно з ч. 3 ст. 47 Закону України «Про нотаріат» для вчинення нотаріальних дій не приймаються документи, зокрема, які не відповідають вимогам законодавства або містять закреслені слова чи інші незастережні виправлення.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження».

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу та що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно із ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відповідно до ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

У відповідності до положень п. 12 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті 370, частина друга статті 372 ЦК).

Згідно розяснень, наданих Пленумом ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ в п. 3.4 Інформаційного листа № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013року «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування», у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.

Судом встановлено, ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_3 разом з померлою ОСОБА_6 приватизували квартиру АДРЕСА_4, однаково володіли та користувались житлом, між ними не було укладено ніяких угод відносно власності на квартиру, а тому їхні частки, як співвласників, у спільній сумісній власності є рівними і ОСОБА_6, померлій 06 січня 2017 року, як співвласнику, належало право власності на 1/4 частини квартири, а тому позовна заява в цій частині підлягає задоволенню.

У відповідності до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Оцінивши вказані докази у їх сукупності, суд вважає, що позивачем доведено, що померла ОСОБА_11 була співвласником квартири, та враховуючи те, що позивач прийняв спадщину після смерті дружини ОСОБА_6 у встановленому законом порядку та неможливість оформлення позивачем своїх спадкових прав у нотаріуса через незастережні виправлення в правовстановлюючому документі,суд вбачає підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом на ? частину квартири.

На підставі вищевказаного, керуючись ст.ст. 76, 263-265, 273 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності у порядку спадкування та визначення частки в майні спільної сумісної власності - задовольнити повністю.

Визначити, що частка ОСОБА_6, яка померла 06 січня 2017 року в смт. Веселинове Миколаївської області, в праві спільної сумісної власності на квартиру № 1 будинку № 19, розташованого по вулиці Київській в смт Веселинове Веселинівського району Миколаївської області, становила 1/4.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, право власності на 1/4 частку у квартирі № 1 будинку № 19, розташованого смт Веселинове Веселинівського району Миколаївської області по вулиці Київській, успадковану ним після смерті ОСОБА_6, яка померла 6 січня 2017 року в смт Веселинове Веселинівського району Миколаївської області

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Веселинівського районного суду Миколаївської області ОСОБА_12