Справа № 654/3781/17
Провадження №2/654/80/2018
У Х В А Л А

22 січня 2018 року м. Гола Пристань

Суддя Голопристанського районного суду Херсонської області Ширінська О.Х., розглянувши у порядку цивільного судочинства позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення пені по аліментам, -

УСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_2, який у подальшому змінила та у якому просила стягнути з відповідач на її користь заборгованість по аліментам у сумі 22638,85 грн. та пеню по аліментам в сумі 6894,30 грн.

В ході розгляду справи від позивача надійшло на адресу суду клопотання про забезпечення позову, у якому зазначає, що відповідач продає належне йому майно та майно набуте спільно з позивачем з метою уникнути накладення арешту на таке майно.

У звязку з наведеним позивач вбачає ризики подальшого продажу відповідачем належного йому майна і як наслідок неможливість виконання рішення суду в разі задоволення позову про стягнення заборгованості по аліментам. Просить накласти арешт на все майно, яке перебуває у власності відповідача.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Як визначено у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року N 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

У відповідності до п 3 вказаної Постанови, позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець (п. 4 Постанови).

При вирішенні питання про забезпечення позову, з метою гарантування виконання рішення у разі задоволення позовних вимог, суд враховує співмірність ціни позову і вартості (орієнтовної вартості) майна, щодо якого ініціюється питання про накладення арешту. Ціна позову ОСОБА_1 становить 29533,15 грн. Втім, позивач у клопотанні про забезпечення позову просить накласти арешт на все майно, яке належить відповідачу. Дане не дає можливість суду оцінити обсяг майна, наявного у відповідача і його вартість, а тому накладення арешту на все майно відповідача може бути надмірним заходом забезпечення та порушувати його права.

Крім того, позивач мотивує свою заяву наявністю ризику відчуження відповідачем належного йому майна з метою ухилення від сплати аліментів та забезпечення вимог позивача за рахунок такого майна. На підтвердження своїх доводів щодо існування вказаного ризику, ОСОБА_1 посилається на те, що відповідач добровільно відмовляється сплачувати аліменти та нещодавно продав належний йому автомобіль, а тому може продати й інше своє майно. Дані обставини, на думку позивача, можуть унеможливити виконання рішення суду, в разі задоволення позовних вимог.

Однак, ОСОБА_1 не надала жодних доказів на підтвердження вказаних нею фактів: наявності у відповідача автомобіля, продажу ним автомобіля, інших доказів, які б дали можливість суду дійти висновку, що незастосування арешту до майна ОСОБА_2 унеможливить або ускладнить виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

У своїй сукупності викладені обставини не дають можливості для застосування арешту відносно майна відповідача, а тому клопотання позивача про забезпечення позову слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 149-150, 260 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Ухвалу може бути оскаржено до Апеляційного суду Херсонської області через Голопристанський районний суд протягом пятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: О.Х. Ширінська