Справа № 341/2878/13-ц
Провадження № 22-ц/779/276/2018
Головуючий у 1 інстанції Юсип І. М.
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2018 року м. Івано-Франківськ

Апеляційний суд Івано-Франківської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі

судді-доповідача Пнівчук О.В.

суддів Бойчука І.В., Томин О.О.

секретаря Бойчука Л.М.

з участю відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» на рішення Галицького районного суду від 12 грудня 2017 року у складі судді Юсип І.М. по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

в с т а н о в и в:

06 листопада 2013 року ПАТ «Альфа-Банк» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про звернення стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позивач просив у рахунок погашення заборгованості за договором про іпотечний кредит від 06 травня 2008 року, яка станом на 01.09.2013 року становить 40140,32 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки - трикімнатну квартиру загальною площею 63,2 кв.м. що знаходиться по АДРЕСА_1 шляхом проведення прилюдних торгів відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки проведеної суб»єктом оціночної діяльності - незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

20 квітня 2015 року ОСОБА_2 звернулася із зустрічним позовом до ПАТ «Альфа-Банк» про захист прав споживачів, визнання недійсним кредитного договору № 488 від 06.05.2008 року та про визнання недійсним договору відступлення прав вимоги від 17.12.2012 року, який за заявою ОСОБА_2 залишено без розгляду.

Рішенням Галицького районного суду від 11.06.2015 року, залишеним без зміни ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 07.10.2015 року у задоволенні позову ПАТ «Альфа-Банк» відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.032016 року скасовано рішення Галицького районного суду та ухвалу апеляційного суду - скасовано, а справу направлено в суд першої інстанції.

Рішенням Галицького районного суду від 12 грудня 2017 року у задоволенні позову ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки - відмовлено.

В апеляційній скарзі на дане рішення ПАТ «Альфа-Банк»» зазначив, що суд першої інстанції безпідставно відмовив в задоволенні позову, оскільки законодавством не передбачено такої підстави для відмови в його задоволенні, як неспівмірність заборгованості за основним зобов»язанням з вартістю майна, переданого в іпотеку в рахунок забезпечення належного його виконання. Зазначене положення може враховуватись лише в разі, якщо порушенням основного зобов»язання іпотекодержателю не завдано збитків.

Судом першої інстанції не взято до уваги, що відповідач повинна була згідно кредитного договору виконувати основне зобов»язання в повному обсязі. А в дійсності на погашення кредитного договору останній раз сплачувалися кредитні кошти ще у березні 2013 року, в той час як кредитним договором передбачено графік погашення заборгованості щомісячно до 04.05.2018 року, а те незначне випередження графіка погашення кредиту яке мало місце ще до звернення з позовом до суду не спростовує завдання збитків банку наступним непогашенням заборгованості.

Апелянт просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги банку про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні апеляційного суду заперечила вимоги апеляційної скарги, посилаючись на обгрунтованість висновків суду.

Представник апелянта ПАТ «Альфа-Банк» та відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з»явилася, про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_2, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303, ч.ч. 2,3 ст.213 ЦПК України чинних станом на час постановлення рішення, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вищезазначеним вимогам з огляду на наступне.

Встановлено, що 06 травня 2008 року між закритим акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційни й банк» (далі ЗАТ «Промінвестбанк») та ОСОБА_2 укладено договір про іпотечний кредит №488г, відповідно до якого банк надав, а позичальник отримала кредит у розмірі 120000 грн. зі сплатою 20 % річних за користування кредитом та кінцевим терміном повернення кредиту - 04 травня 2018 року.

З метою забезпечення виконання зобов»язань за даним договором 07 травня 2008 року було укладено іпотечний договір, відповідно до якого в іпотеку банку було передано трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві власності. Предмет іпотеки сторони оцінили у 125 000,00 грн.

На підставі договору укладеного 17.12.2012 року між ЗАТ «Промінвестбанк» та ПАТ «Альфа-Банк» про відступлення права вимоги - ПАТ «Альфа-Банк» набув права вимоги за договором про іпотечний кредит від 06.05.2008 року №488г, також одночасно до нового кредитора перейшли усі права первинного кредитора за договорами забезпечення, у тому числі і за іпотечним договором від 07 травня 2008 року.

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилався на те, що ОСОБА_2 свої зобов»язання за кредитним договором належно не виконувала, у зв»язку з чим у неї станом на 01 вересня 2013 року виникла заборгованість у розмірі 40140,32 грн. у рахунок якої просив звернути стягнення на предмет іпотеки.

На підтвердження зазначеного розміру заборгованості долучено розрахунок заборгованості (а.с.49).

Відповідач ОСОБА_2 заперечила правильність проведеного розрахунку посилаючись на те, що вона здійснювала платежі на виконання вимог кредитного договору з випередженням графіку погашення.

Установлено, що у березні 2014 року ПАТ «Альфа-Банк» пред»явив позов до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 06 травня 2008 року, яка станом на час пред»явлення позову становила - 432651,35 грн.

Рішенням Галицького районного суду від 26 листопада 2017 року, залишеним без зміни ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області у задоволенні позову ПАТ «Альфа-Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову ПАТ «Альфа-Банк», суди виходили з того, що станом на 03 березня 2014 року, тобто на час звернення ПАТ «Альфа-Банк» з позовом, ОСОБА_2 випереджала графік погашення кредитних зобов»язань, а тому у позивача відсутні правові підстави вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася.

Проведеною по справі судово-економічною експертизою від 10 березня 2017 року не підтверджено правильність розрахунку ПАТ «Альфа-Банк» щодо наявності у відповідачів станом на 01.02.2014 року заборгованості за тілом кредиту, відсотках, комісії та пені, оскільки графік погашення заборгованості не містить відомостей про суми нарахованих відсотків та комісії, які підлягають сплаті та загальної суми щомісячних платежів з розмежуванням тіла кредиту і відсотків.

У справі що переглядається ПАТ «Альфа-Банк» посилається на те, що заборгованість ОСОБА_2 за договором про іпотечний кредит станом на 01 вересня 2013 року становить - 40140,32 грн. разом з тим на підтвердження розміру заборгованості не представив належних письмових доказів та відповідних розрахунків.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов»язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов»язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов»язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов»язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду.

Таким чином підставою для звернення стягнення заборгованості за основним зобов»яззанням на предмет іпотеки є невиконання або неналежне виконання такого зобов»язання боржником.

Беручи до уваги, що станом на час пред»явлення позову позивачем не наведено доказів неналежного виконання боржником ОСОБА_2 основного зобов»язання, заявлена сума заборгованості за договором про іпотечний кредит не знайшла свого підтвердження, а тому вимоги про звернення стягнення заборгованості за основним зобов»яззанням на предмет іпотеки є необґрунтованими.

Посилання апелянта на те, що незначне випередження відповідачем ОСОБА_2 графіка погашення кредиту не спростовує завдання збитків банку наступним непогашенням заборгованості не заслуговують на увагу, оскільки предметом дослідження є заборгованість за договором про іпотечний кредит станом на 01.09.2013 року, оскільки позов пред»явлено про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, що мала місце саме станом на 01.09.2013 року.

Суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги правильність висновків суду не спростовують, а тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 364, 365, 381-384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» залишити без задоволення, а рішення Галицького районного суду від 12 грудня 2017 року залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 20 березня 2018 року.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді: І.В. Бойчук

О.О. Томин