н/п 2/490/9/2018 Справа № 490/75/18
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 листопада 2018 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого судді Гуденко О.А.
при секретарі Кваші С.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
02 січня 2018 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором від 23 березня 2012 року на загальну суму 102 110 грн. 90 коп., яка складається з : заборгованність за кредитом в сумі 4 756 грн. 38 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 92 804 грн. 52 коп.; заборгованість за пенею та комісією в сумі 4 550 грн. 00 коп.
В обґрунтування позову позивач вказував, що 23 березня 2018 року між ПАТ «КБ «Приватбанк» та відповідачем був укладений договір кредиту шляхом підписання заяви-анкети та приєднання до Умов та ОСОБА_2 надання банківських послуг ПАТ «КБ «Приватбанк» (далі ОСОБА_2) з оформленням кредитної картки. Відповідно до укладеного договору позивач надав йому кредит в сумі 6000,00 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 процентів на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.
Однак позичальник не виконав умови кредитного договору в частині вчасного повернення кредиту та відсотків за користування ним, в звязку з чим за ним виникла зазначена заборгованість, яку позивач просив стягнути в повному розмірі.
Ухвалою суду від 22 січня 2018 року відкрито провадження та розгляд справи проведено в порядку спрощеного позовного провадження.
Ухвалою суду про забезпечення доказів від 11 липня 2018 року витребувано відомості щодо отримання картки відповідачем, Умови та ОСОБА_2, які діяли на час укладання договору про надання банківських послуг.
06 серпня 2018 року на адресу суду надійшли документи, витребувані ухвалою суду від 11 липня 2018 року.
Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином (зворотнє повідомлення міститься в матеріалах справи), про причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву у відповідності до вимог ст.278-279 ЦПК України суду не надав.
Суд, на підставі ст.280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, ухвалив розглядати справу в заочному порядку.
Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.
Як вбачається із матеріалів справи, 23 березня 2012 року між сторонами укладений договір б/н, відповідно до якого відповідач ОСОБА_1 (далі-Позичальник) отримав кредит у розмірі 6000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг (далі Умови та ОСОБА_2) складає між ним та позивачем ОСОБА_3, що підтверджується підписом у заяві.
Згідно з укладеним таким чином договором відповідач отримав кредитну карту на час оформлення якої за користування кредитом він повинен був сплачувати відсотки за базовою ставкою 2,5% на місяць (30% на рік) на залишок заборгованості.
Згідно до положень статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.
Згідно змісту статті 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
З наданого Банком розрахунку заборгованості відповідач, в порушення взятих на себе зобовязань, перераховував платежі на погашення кредитної заборгованості несвоєчасно, у зв'язку з чим станом на 30 вересня 2017 року виникла заборгованість на загальну суму 102 110 грн. 90 коп., яка складається з: заборгованність за кредитом в сумі 4 756 грн. 38 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 92 804 грн. 52 коп.; заборгованість за комісією та пенею в сумі 4 550 грн. 00 коп.
З наданого позивачем розрахунку також вбачається, що починаючи з дати операції від 01 вересня 2014 року сума нарахованих процентів складає 2,9% на місяць (34,8% на рік), а з 01 квітня 2015 року 3,6% на місяць (43,2% на рік), що не відповідає процентній ставці, зазначеній в Тарифах ПАТ КБ «Приватбанк», які діяли при укладанні договору.
З розрахунку заборгованості слідує, що свій кредитний ліміт відповідач не збільшував.
Розділом 2.1.1.12. Умов та ОСОБА_2 передбачено порядок нарахування та оплати процентів та порядок погашення боргових зобовязань. Зокрема, відповідно до пункту 2.1.1.12.6. за користування кредитом ОСОБА_2 нараховує процент в розмірі, встановленому Тарифами ПАТ КБ «Приватбанк», із розрахунку 360 календарних днів у році, якщо інше не передбачено пунктом 2.1.1.12.13.
Відповідно до пункту 1.1.3.2.3. Умов та ОСОБА_2 має право змінювати тарифи, а також інші умови обслуговування рахунків. При цьому ОСОБА_2, за винятком зміни розміру наданого Кредиту (кредитного ліміту), зобовязаний не менш як за 7 днів до введення змін повідомити клієнта, зокрема у виписці по Картрахунку. Якщо протягом 7 днів банк не отримає повідомлення від клієнта про незгоду, нові умови вважаються прийнятими.
Згідно з пунктом 2.1.1.5.4. Умов та ОСОБА_2 при незгоді зі змінами правил та тарифів банку Клієнт має право звернутися до банку для розірвання договору та погасити заборгованість.
Разом з тим, відповідно до положень статті 1056-1 ЦК України , в редакції що діяла на час спірних правовідносин, у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобовязаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобовязаний письмово повідомити позичальника про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.
Саме такий правовий висновок міститься в Постанові Верховного Суду України №6-1374цс17 від 11 жовтня 2017 року.
Отже, оскільки пункт 1.1.3.2.3 Умов та ОСОБА_2 суперечить приписам частини 3 статті 1056-1 ЦК України , він не може бути застосований до даних правовідносин.
На підставі викладеного та з урахуванням того, що відповідач не збільшував розмір свого кредиту, тому проценти за користування кредитом повинні були нараховуватися Банком за період з 01 листопада 2013 року по 30 вересня 2017 року, виходячи з 30,00 % річних.
Тому суд не може прийняти як належні докази, надані Банком розрахунки заборгованості за користування кредитом в частині розрахунку боргу по процентам.
Розрахунок проведено за формулою: Зт х 30% : 360 х Дн ( де: Зт заборгованість за тілом, 30% процентна ставка за рік, 360 календарні дні згідно п. 2.1.1.12.6 Умов та ОСОБА_2, Дн кількість днів).
За період з 01 листопада 2013 року по 30 вересня 2017 року:
4756,38 грн. Х 1429 днів х 30% : 360 днів = 5 664,06 грн.
Крім цього, позивачем заявлено вимогу щодо стягнення з відповідача пені та комісії, які зазначені однією сумою в позові та розрахунку позивача.
Пеня та комісія мають різну правову природу, так як пеня це неустойка, яка передається кредитору у разі порушення боржником зобовязання та обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, а комісія - це грошова винагорода Банку за надання банківських послуг.
Згідно до п.2.1.1.5.5 Умов та ОСОБА_2 позичальник зобовязався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.
ОСОБА_1 по карті «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», що діяли на час укладання кредитного договору, за користування кредитом повинен сплачувати: відсотки за базовою ставкою 2,5 % в місяць (тобто, 30% на рік) на залишок заборгованості; розмір щомісячного платежу, що включає і плату за користування кредитними коштами 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості, а з 01.04.2014 року - 5% від заборгованості, але не менше 100 грн. та не більше залишку заборгованості ; передбачені пеня за несвоєчасне погашення заборгованості, яка складається з пені (1), що дорівнює 0,24% за кожен день прострочення кредиту + 50,00грн. щоразу коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100,00 грн., та пені (2), що дорівнює 0,24% за кожен день прострочення кредиту + 100,00грн. щоразу коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100,00 грн. другий місяць поспіль і більше; а також штраф 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій.
Тобто, умовами кредитного договору не передбачена сплата комісії банку. Крім того, з виписки з картрахунку відповідача не вбачається нарахування комісії. Тому в цій частині позову слід відмовити.
В свою чергу з наданої позивачем виписки по картрахунку відповідача вбачається нарахування пені за період з 30 квітня 2016 року по 30 вересня 2017 року у розмірі 1800,00 грн., що відповідає умовам кредитного договору.
На підставі викладеного, у відповідності зі ст. ст. 509, 525, 526, 527, 554, 611, 612, 615, 625, 1049, 1050, 1054, 1056-1 ЦК України, суд дійшов висновку, що позивачем доведена кредитна заборгованість відповідача станом на 30 вересня 2017 року в загальній сумі 12 220,44 грн., яка складається з наступного:
- заборгованість за кредитом в сумі 4756,38 грн.;
- заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 5664,06 грн.;
- заборгованність за пенею в сумі 1800,00 грн.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений при подачі позову, пропорційно до задоволених позовних вимог, що становить 191,52 грн. (11,97% від суми сплаченого судового збору).
Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 12 220,44 грн. (дванадцять тисяч двісті двадцять гривень 44 копійки), яка складається з наступного:
- заборгованість за кредитом в сумі 4756,38 грн.;
- заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 5664,06 грн.;
- заборгованність за пенею в сумі 1800,00 грн.
В частині позовних вимог про стягнення комісії відмовити за необгрунтованістю.
Стягнути з ОСОБА_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» судовий збір в сумі 191,52 (сто девяносто одну) грн. 52 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Апеляційного суду Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Повний текст рішення суду складено 05 листопада 2018 року.
СУДДЯ О. А. ГУДЕНКО