Постанова

Іменем України

30 січня 2018 року

м. Київ

справа № 2-3280/1

провадження № 61-1356 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Мартєва С. Ю., Пророка В. В., Фаловської І. М. (судді-доповідача), Штелик С. П.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_2,

суб'єкт оскарження - старший державний виконавець відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у місті Києві Жорноклей Олег Андрійович,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу апеляційного суду міста Києва від 27 вересня 2016 року у складі судді Немировської О. В.,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У липні 2016 року ОСОБА_2звернулася до суду зі скаргою на дії старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у місті Києві (далі - ВДВС Подільського РУЮ у місті Києві) Жорноклей О. А.

Скарга мотивована тим, що постановою старшого виконавця ВДВС Подільського РУЮ у місті Києві від 10 червня 2016 року відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа № 2-3280/11 від 28 грудня

2011 року, виданого Подільським районним судом міста Києва, про стягнення боргу з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5

Посилаючись на те, що оскаржувана постанова пред'явлена до виконання з пропуском строків, а саме 8 червня 2016 року, ОСОБА_2 просила суд скасувати постанову ВП № 51378459

від 10 червня 2016 року.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 27 липня 2016 року (у складі судді Ларіонової Н. М.) скаргу повернуто ОСОБА_2 на підставі пункту 3 частини третьої статті 121 ЦПК України (у редакції, чинній на момент звернення зі скаргою).

Ухвала суду першої інстанції мотивовано тим, що скарга подана ОСОБА_6, який діє в інтересах ОСОБА_2 Однак, надана на підтвердження повноважень ОСОБА_6 як представника

ОСОБА_2 довіреність не відповідає вимогам закону.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду першої інстанції,

ОСОБА_2 оскаржила її в апеляційному порядку.

Ухвалою апеляційного суду міста Києва від 27 вересня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу судді Подільського районного суду міста Києва від 27 липня 2016 року визнано неподаною та повернуто скаржнику на підставі частини другої статті 297 ЦПК (у редакції, чинній на момент звернення зі скаргою).

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що ухвалою апеляційного суду міста Києва від 5 вересня 2016 року апеляційну скаргу залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків, а саме: сплати судового збору.

26 вересня 2016 року ОСОБА_2 подала заяву, в якій зазначала, що її звільнено від сплати судового збору на підставі статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

У касаційній скарзі, поданій у листопаді 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу апеляційного суду та передати справу до апеляційного суду для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що справляння судового збору за подання скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби не передбачено Законом України «Про судовий збір», а тому ОСОБА_2 звільнена від сплати судового збору як скаржник у виконавчому провадженні.

Відзив на касаційну скаргу не подано.

15 січня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

За змістом частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною третьою статті 406 ЦПК України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

Відповідно до статей 1, 2 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на момент звернення з апеляційною скаргою) судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат. Платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи-підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Статтями 3, 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на момент звернення з апеляційною скаргою) визначено об'єкти справляння судового збору, його розміри та перелік позовних заяв чи інших заяв, передбачених процесуальним законодавством, за подання яких судовий збір не справляється.

Враховуючи, що провадження з виконання судових рішень є завершальною і невід'ємною частиною (стадією) судового провадження по конкретній справі, в якій провадження за скаргою не відкривається, а за подання позовної заяви сплачено відповідний судовий збір, ні розділом VII ЦПК України (у редакції, чинній на момент звернення з апеляційною скаргою), ні Законом України «Про судовий збір» (частина перша статті 3) не передбачено необхідність сплати судового збору за подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то за подання скарги судовий збір не сплачується.

Перелік позовних заяв (заяв, скарг, дій), за подання яких до суду або за вчинення яких судом встановлено ставки судового збору, за своїм змістом є вичерпним. Отже, справляння судового збору з інших позовних заяв (заяв, скарг), що подаються до суду, не зазначених у частині другій статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на момент звернення з апеляційною скаргою), не передбачено, зокрема й за подання скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства.

Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно із пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Конституційний Суд України у Рішенні від 11 грудня 2007 року

№ 11-рп/2007 зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

Конституційні гарантії захисту прав і свобод людини і громадянина в апеляційній інстанції конкретизовано в главі 1 розділу V ЦПК України (у редакції, чинній на момент звернення з апеляційною скаргою), де врегульовано порядок і підстави для апеляційного оскарження рішень і ухвал суду в цивільному судочинстві.

Аналіз вказаних правових норм дає підстави зробити висновок, що ОСОБА_2 звільнена від сплати судового збору не лише на стадії подання скарги на дії державної виконавчої служби, а й у разі подання нею апеляційної скарги на прийняте за результатами розгляду скарги рішення.

Доводи, наведені у касаційній скарзі, підлягають перевірці, оскільки судові процедури повинні бути справедливими (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), так як особа безпідставно не може бути позбавлена конституційного права на апеляційне оскарження рішення суду (статті 13 ЦПК України, в редакції, чинній на момент звернення з апеляційною скаргою).

Апеляційний суд зазначене не врахував та, повернувши без належних правових підстав апеляційну скаргу, порушив право скаржника на судовий захист.

Відповідно до частини шостої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду міста Києва від 27 вересня 2016 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий СуддіВ. С. Висоцька С. Ю. Мартєв В. В. Пророк І. М. Фаловська С. П. Штелик