РІШЕННЯ

іменем України

"06" листопада 2018 р. 145/1390/18

2/145/822/2018

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Ратушняка І. О.

за участі секретаря Тихої О.Н.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до виконавчого комітету Гніванської міської ради Тиврівського району Вінницької області про визнання права власності,

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до суду із позовною заявою, в якій вказує, що 02.09.2003 року між ним та Гніванською міською радою Тиврівського району Вінницької області, було укладено договір оренди земельної ділянки №48. Предметом договору є земельна ділянка несільськогосподарського призначення площею 0,02 га, яка розташована в м. Гнівань, по вул.Вінницьке шосе, 23, строком на 5 років (п.1.1 Договору оренди) та призначалась під розміщення малої архітектурної форми - торгівельного кіоску.

На підставі рішення Гніванської міської ради №62 від 17.02.2016 р. було укладено додаткову угоду №б/н від 17.02.2016 р. до Договору оренди земельної ділянки від 02.09.2004 р., якою строк оренди Земельної ділянки встановили на термін п'ять років з дати підписання Додаткової угоди, тобто до 17.02.2021 р. Всі інші умови Договору залишились незмінними.

ОСОБА_2, враховуючи потреби населення побудував на відведеній йому земельній ділянці приміщення кафе загальною площею 167, 1 кв. м., яке складається з приміщення №1: коридору 1 площею 5,8 кв.м; залу 2 площею 51,3 кв.м; підсобного приміщення 3 площею 1,7 кв.м; кухні 4 площею 24,5 кв.м; коридору 5 площею 3,2 кв.м; котельні 6 площею 2,5 кв.м; санвузла 7 площею 4,1 кв.м; залу 8 площею 62,4 кв.м; туалету 9 площею 3,5 кв.м; коридору 10 площею 3,1 кв.м, загальна площа по приміщенню №1 - 162,1 кв.м; підсобне приміщення №2, позначене на плані цифрою 1 площею 5,0 кв.м; всього по літ. «А» площа 167,1 кв. м.; та позначені на плані господарські споруди за №1 -огорожа; №2 - ворота; №3 - огорожа; №4 -колодязь; сходи.

Будівництво кафе відбувалось самовільно, без відповідних документів, які дають право виконувати будівельні роботи та належно затвердженого проекту, на земельній ділянці, яка на час завершення будівництва ОСОБА_2 не належить, а знаходиться в його користуванні.

Побудоване приміщення кафе відповідає вимогам державних будівельних норм, основні будівельні конструкції самочинного збудованого кафе відповідають вимогам міцності, надійності та іншим вимогам у сфері пожежної безпеки.

З часу будівництва кафе він без порушення прав інших осіб, продовжує відкрито, безперервно володіти ним, але юридично права власності на нього не набув в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів для державної реєстрації. При усному зверненні до Департамента ДАБІ у Вінницькій області йому відмовлено у прийнятті та затвердженні декларації про готовність до експлуатації самочинно збудованого об'єкта, у зв'язку із недотриманням вимог Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 р. № 461.

ОСОБА_2 неодноразово звертався до Гніванської міської ради щодо виділення йому займаної земельної ділянки у власність, але отримував відмову в зв'язку з тим, що містобудівна документація, а саме Генеральний план міста Гнівань, перебуває в стадії проектування, проводиться експертиза.

Також, з метою узаконення самочинного будівництва, позивач звертався до Управління містобудування, землевпорядкування та комунального майна, але йому було відмовлено у проведенні такого узаконення та рекомендовано звернутись до суду.

Просить визнати за ним право власності на самочинно збудоване приміщення кафе та господарські будівлі та споруди, що розташовані за адресою: Вінницька область, Тиврівський район, м. Гнівань, вул. Вінницьке шосе, буд. 23, а саме: на будівлю літ. «А», що складається з приміщення №1: коридору 1 площею 5,8 кв.м; залу 2 площею 51,3 кв.м; підсобного приміщення 3 площею 1,7 кв.м; кухні 4 площею 24,5 кв.м; коридору 5 площею 3,2 кв.м; котельні 6 площею 2,5 кв.м; санвузла 7 площею 4,1 кв.м; залу 8 площею 62,4 кв.м; туалету 9 площею 3,5 кв.м; коридору 10 площею 3,1 кв.м, загальна площа по приміщенню №1 - 162,1 кв.м; підсобне приміщення №2, позначеного на плані цифрою 1 площею 5,0 кв.м; всього по літ. «А» площа 167,1 кв. м.; та позначені на плані господарські споруди за №1 - огорожа; №2 -ворота; №3 - огорожа; №4 колодязь; сходи.

Представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, просить їх задоволити з підстав, наведених в позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Від Гніванської міської ради надійшла заява, в якій просить справу розглянути у відсутності її представника, позов визнає.

Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному Законом.

Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 4 постанови від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Під наданням земельної ділянки слід розуміти рішення компетентного органу влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність або надання у користування, або передачу права користування земельною ділянкою на підставі цивільно-правових договорів із фізичною чи юридичною особою.

Відповідно до ч.3 ст.376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за. особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Відповідно до ч.5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

У п.п. 9, 10 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» роз'яснено, що при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що відповідно до статті 26 Закону України «Про основи містобудування» спори з питань містобудування вирішуються радами, інспекціями державного будівельного архітектурного контролю у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства.

Згідно ч.1, ч.2 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, способом захисту може бути визнання права.

Відповідно до ч.1 ст.1 Протоколу №1 ратифікованої Україною 11.09.1997 р. Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право мирно володіти своїм майном.

Відповідно до п. 9 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень» документом, що підтверджує виникнення, перехід та припинення права власності на нерухоме майно, є рішення суду щодо права власності на нерухоме майно.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що 02 вересня 2003 року році між позивачем ОСОБА_2 та Гніванською міською радою Тиврівського району Вінницької області, було укладено договір оренди земельної ділянки №48 (а.с.14), предметом якого є земельна ділянка несільськогосподарського призначення площею 0,02 га, яка розташована за адресою м. Гнівань, по вул. Вінницьке шосе, 23, строком на 5 років (п.1.1 Договору оренди) та призначалась під розміщення малої архітектурної форми - торгівельного кіоску.

Рішенням Гніванської міської ради №62 від 17.02.2016 р. (а.с.16) було укладено додаткову угоду №б/н від 17.02.2016 р. (а.с.17) до Договору оренди земельної ділянки від 02.09.2003 р., якою строк оренди Земельної ділянки встановлено на термін п'ять років з дати підписання Додаткової угоди, тобто до 17.02.2021 р. Всі інші умови Договору залишились незмінними.

Позивач ОСОБА_2, враховуючи потреби населення м. Гнівань та зростаючий попит на послуги закладів громадського харчування та відпочинку, самовільно, без відповідних документів, які дають право виконувати будівельні роботи та належно затвердженого проекту, на земельній ділянці, яка на час завершення будівництва ОСОБА_2 не належить, а знаходиться в його користуванні, побудував приміщення кафе загальною площею 167, 1 кв. м., яке складається з приміщення №1: коридору 1 площею 5,8 кв.м; залу 2 площею 51,3 кв.м; підсобного приміщення 3 площею 1,7 кв.м; кухні 4 площею 24,5 кв.м; коридору 5 площею 3,2 кв.м; котельні 6 площею 2,5 кв.м; санвузла 7 площею 4,1 кв.м; залу 8 площею 62,4 кв.м; туалету 9 площею 3,5 кв.м; коридору 10 площею 3,1 кв.м, загальна площа по приміщенню №1 - 162,1 кв.м; підсобне приміщення №2, позначене на плані цифрою 1 площею 5,0 кв.м; всього по літ. «А» площа 167,1 кв. м.; та позначені на плані господарські споруди за №1 -огорожа; №2 - ворота; №3 - огорожа; №4 -колодязь; сходи.

Побудоване приміщення кафе відповідає вимогам державних будівельних норм, основні будівельні конструкції самочинного збудованого кафе відповідають вимогам міцності, надійності та іншим вимогам у сфері пожежної безпеки. Можливість безпечної експлуатації будівлі кафе стверджується Технічним звітом обстеження будівельних конструкцій будівлі кафе літ. «А» на вул. Вінницьке шосе буд. 23 в м. Гнівань Вінницької області, виготовлене ФОП ОСОБА_3 за №129 за травень 2018 р. (а.с.21-43) та листом Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Вінницькій області за №04-3747/13 від 31.05.2018 р. (а.с.20).

З часу будівництва кафе ОСОБА_2 без порушення прав інших осіб, продовжує відкрито, безперервно володіти самочинно збудованими приміщенням кафе та господарськими будівлями та спорудами, які відповідають нормам безпечної експлуатації будівель, а тому суд визнає за ним право власності на дане нерухоме майно.

Керуючись ч.2 ст.41 Конституції України, ст.ст.16, 376 ЦК України, ст.ст. 4, 7, 10, 12, 13, 18, 76, 81, 206, 263-265, 268, 273 ЦПК України, Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)»

ухвалив:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_2 (паспорт серії АА 310279, виданий Гніванським МВМ УМВС України у Вінницькій області 18.12.1996 року, РНОКПП НОМЕР_1), зареєстрованим за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на самочинно збудоване приміщення кафе та господарські будівлі та споруди, що розташовані за адресою: Вінницька область, Тиврівський район, м. Гнівань, вул. Вінницьке шосе, буд. 23, а саме на будівлю літ. «А», що складається з приміщення №1: коридору 1 площею 5,8 кв.м; залу 2 площею 51,3 кв.м; підсобного приміщення 3 площею 1,7 кв.м; кухні 4 площею 24,5 кв.м; коридору 5 площею 3,2 кв.м; котельні 6 площею 2,5 кв.м; санвузла 7 площею 4,1 кв.м; залу 8 площею 62,4 кв.м; туалету 9 площею 3,5 кв.м; коридору 10 площею 3,1 кв.м, загальна площа по приміщенню №1 - 162,1 кв.м; підсобне приміщення №2, позначеного на плані цифрою 1 площею 5,0 кв.м; всього по літ. «А» площа 167,1 кв. м.; та позначені на плані господарські споруди за №1 - огорожа; №2 -ворота; №3 - огорожа; №4 - колодязь; сходи.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський районний суд Вінницької області протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення, тобто з 09 листопада 2018 р.

Суддя І.О.Ратушняк