Справа № 214/7394/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

02 березня 2018 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Прасолова В.М.

при секретарі - Усік М.О.

за участю позивача - ОСОБА_1

за участю представника позивача - ОСОБА_2

за участю представника третьої особи - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради про покладення зобов'язання, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача Саксаганської районної у місті ради (далі за текстом «виконком») в якому первісно просив: зобов'язати виконком надати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в інтересах його малолітнього сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в користування звільнену кімнату розміром 12,7 квадратних метрів за адресою: АДРЕСА_1.

Змінивши позовні вимоги просить: зобов'язати виконком змінити договір №16 найму житлового приміщення, що належить до комунальної власності міста Кривого Рогу від 29 червня 2017 року, укладеного між Саксаганською районною у місті ради та ним, ОСОБА_1 шляхом збільшення житлової площі житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1, а саме на 12,7 кв.м. в інтересах його малолітнього сина ОСОБА_5, тобто на площу звільненої кімнати розміром 12,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1, що залишилася після померлої його, позивача, бабусі ОСОБА_8

3 жовтня 2017 року ним, позивачем, була отримана відповідь від виконкому, згідно якої виконком не мав можливості розглянути питання по видачу йому ордера чи (або) змінити договір № 16 найму житлового приміщення, що належить до комунальної власності міста Кривого Рогу від 29 червня 2017 року, шляхом збільшення житлової площі на розмір ізольованої кімнати за адресою: АДРЕСА_1, а саме, житлову площу 12,7 квадратних метрів.

Відповідачем було вказано у відповіді наступне: «Жиле приміщення надається громадянам у межах норми жилої площі. При цьому, загальний розмір жилої площі не повинен перевищувати 13,65 кв. метрів на одну людину, крім випадків, коли наймач або член його сім'ї має право на додаткову жилу площу. Жиле приміщення може бути надано з перевищенням норми житлової площі, якщо воно складається з однієї кімнати (однокімнатна квартира) або призначається для осіб різної статі». 6 жовтня 2017 року, його, позивача, дружина ОСОБА_9 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_9) була зареєстрована та проживає з ним за наступною адресою, а саме: - АДРЕСА_1.

Статтею 34 ЖК України передбачено, що потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни: забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається в порядку, встановлюваному Радою Міністрів Української РСР і Українською республіканською радою професійних спілок.

Норма жилої площі в Україні встановлюється в розмірі 16,35 кв.м. на одну особу (ст.47 ЖК України).

Виходячи із загальної площі житлової спірної двокімнатної квартири 39,1 кв.м. норма жилої площі на одну особу його, позивача, сім'ї, має становити 13,03 квадратних метрів, за умови видачі ним ордера на ізольовану кімнату житловою площею 12,7 квадратних метрів за адресою: АДРЕСА_1.

Як передбачено ст.47 Конституції України, кожний має право на житло; держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Стаття 9 ЖК України передбачає, що громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду.

Його, позивача, сім'я складається з 3 трьох чоловік, а саме: його самого, дружини та рідного сина, безспірно потребує поліпшення житлових умов, тобто бути забезпеченим жилою площею не нижче за рівень, що визначається статтею 47 ЖК Українській РСР.

Жиле приміщення надається громадянам у межах норми жилої площі, але не менше розміру, який визначається Кабінетом Міністрів України і Федерацією професійних спілок України. При цьому враховується жила площа у жилому будинку (квартирі), що перебуває у приватній власності громадян, якщо ними не використані житлові чеки (частина 1 - ша статті 48 ЖК Українській РСР).

При передачі громадянам житла, яке перебуває у їх приватній власності, органу, який здійснює поліпшення житлових умов, вони мають право на одержання житла у межах встановленої норми жилої площі (частина 2 - га статті 48 ЖК Українській РСР).

Жиле приміщення може бути надано з перевищенням норми жилої площі, якщо воно складається з однієї кімнати (однокімнатна квартира) або призначається для осіб різної статі (частина друга статті 50 ЖК Української РСР) (частина 4 - та статті 48 ЖК Українській РСР).

Зазначає, що посилання відповідача на Рішення виконкому Криворізької міської ради від «24» грудня 1990 року № 307 «Про затвердження рівня забезпеченості громадян жилою площею для визнання їх потребуючими поліпшення житлових умов», щодо встановлення рівня забезпеченості жилою площею для громадян, які потребують поліпшення житлових умов - 8,4 квадратних метрів на одну особу і середній рівень забезпеченості жилою площею при виділенні житлового приміщення - 9 квадратних метрів на кожного члена сім'ї, є невідповідністю законам вищої юридичної сили, а саме: ст.. 47 Конституції України та ст. 47 ЖК України.

Із вище переліченими вимогами він, позивач, звернувся повторно до відповідача тобто, 9 жовтня 2017 року, однак, всупереч обґрунтованим вимогам згідно Закону, 21 листопада 2017 року отримав письмову відповідь, згідно якої йому було відмолено у наданні ізольованої кімнати.

Приміщення, в яких він проживає являється без зручностей, складається з двох кімнат, а саме, одна кімната житловою площею 17,00 квадратних метрів, друга кімната розміром 9,40 квадратних метрів для обладнання їм кухні та коридору, загальна площа квартири становить 39,1 квадратних метрів, їм необхідна додаткова житлова площа для організації кухні та коридору, тобто ізольована кімната житловою площею 12,7 квадратних метрів за тією самою адресою і в тій же самій квартирі.

Квартира АДРЕСА_1 являється комунальною квартирою (комунальна власність), в ній мається ще одна кімната, площею 12.7 квадратних метрів

До 2013 року у вказаній кімнаті мешкала його, позивача, бабуся, громадянка ОСОБА_8.

В грудні 2013 року бабуся переїхала до міста Дружби Ямпільського району Сумської області, тобто на інше місце проживання, де ІНФОРМАЦІЯ_3 померла.

19 квітня 2016 року громадянка ОСОБА_8 була знята з реєстрації місця проживання.

Внаслідок надання ним інформації про те, що дана кімната вільна, він, позивач, отримав довідку від відділу реєстрації місця проживання громадян №361 від 19 квітня 2016 року.

Вважає відповідь виконкому від 9 жовтня 2017 року протиправною та такою, що не відповідає вимогам закону з наступних підстав: згідно статті 54 ЖК України, ізольоване жиле приміщення, що звільнилося в квартирі, в якій проживає два або більше наймачі, на прохання наймача, що проживає в цій квартирі і потребує поліпшення житлових умов (стаття 34) надається йому. При цьому загальний розмір жилої площі не повинен перевищувати норми, встановленої статтею 47 ЖК України.

Правила, передбачені частинами першої і другої цієї статті, застосовуються незалежно від приналежності житлового будинку.

У разі відмови в наданні жилого приміщення, що звільнилося, у випадках, передбачених цією статтею, спір може бути вирішено в судовому порядку.

У зв'язку з тим, що відповідач відмовляє їм у поліпшенні житлових умов із порушенням Закону, вимушений звернутися до суду та захищати свої інтереси, своє право на поліпшення житлових умов. В спірній квартирі займають дві кімнати, одна являється жилим приміщенням, інша служить їм під кухню, де розміщений пристрій для опалення - газова піч. Таким чином, в одній кімнаті площею 17,00 квадратних метрів вимушені проживати сім'єю. Наполягає, що в будь - якому випадку конституційне право мати відповідне житло, не повинно порушуватися, дитина не повинна рости в тісноті, без власного куточка, в одному приміщенні з дорослими.

У судовому засіданні позивач позов підтримав повністю та підтвердив його зміст.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав повністю та підтвердив його зміст. Також пояснив, що після смерті ОСОБА_8 спір про порядок користування спірною квартирою між померлою та батьком позивача перестав існувати.

Представник третьої особи у судовому засіданні 5 лютого 2018 року пояснила, що не заперечує проти позову, вважає, що дитина повинна бути забезпечена житлом належним чином. 2 березня 2018 року представник третьої особи подав заяву про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач, будучи належно повідомлений про судові засідання 5 лютого 2018 року та 2 березня 2018 року, не з'явився в судове засідання без повідомлення причин. Тому відповідно до положень ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача, справа розглянута в заочному порядку. Разом з тим представник відповідача подавав до суду заяви, в яких просив вирішити справу на розсуд суду.

Під час розгляду справи заявлялися такі клопотання: представником позивача та третьої особи 5 лютого 2018 року про оголошення перерви, які задоволені; представником позивача 5 лютого 2018 року про огляд доказів та долучення доказів, які задоволені; представником позивача 2 березня 2018 року про поновлення процесуального строку, яке задоволено.

У судовому засіданні також безпосередньо досліджені наступні докази: відповідь від 18 вересня 2017 року (а.с.4), паспорт ОСОБА_1 (а.с.5-6), свідоцтво про шлюб (а.с.7), паспорт ОСОБА_9 (а.с.8), свідоцтво про народження (а.с.9), рішення виконкому від 21 червня 2017 року (а.с.11), договір найму (а.с.12), довідка (а.с.13), свідоцтво про смерть ОСОБА_8 (а.с.14), свідоцтво про смерть ОСОБА_11 (а.с.15), звернення від 9 жовтня 2017 року (а.с.16), відповідь виконкому від 9 жовтня 2017 року (а.с.17, 39-40), рішення суду від 8 травня 1997 року (а.с.38, 56), довідка (а.с.41), позовна заява (а.с.55).

Суд, керуючись вимогами ст. 77 ЦПК України, згідно якої предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, оцінюючи з точки зору належності досліджені у судовому засіданні докази, приходить до наступних висновків.

Суд вважає належними доказами: відповідь від 18 вересня 2017 року (а.с.4), ), рішення виконкому від 21 червня 2017 року (а.с.11), договір найму (а.с.12), ), рішення виконкому від 21 червня 2017 року (а.с.11), договір найму (а.с.12), так як вони стосуються заявленої вимоги, а саме, щодо звернення позивача до відповідача з приводу користування кімнатою розміром 12,7 квадратних метрів в квартирі АДРЕСА_1, укладення договору найму.

Суд вважає належними доказами наступні: паспорт ОСОБА_1 (а.с.5-6), свідоцтво про шлюб (а.с.7), паспорт ОСОБА_9 (а.с.8), свідоцтво про народження (а.с.9), довідка (а.с.13), свідоцтво про смерть ОСОБА_8 (а.с.14), свідоцтво про смерть ОСОБА_11 (а.с.15), рішення суду від 8 травня 1997 року (а.с.38, 56), довідка (а.с.41), позовна заява (а.с.55), так як ці докази стосуються заявлених вимог, а саме складу сім'ї позивача та осіб, які мали право користування спірною квартирою.

Суд, відповідно до ст. 78 ЦПК України, вважає досліджені у судовому засіданні зазначені письмові докази допустимими, так як ці докази одержані без порушення порядку, встановленого законом.

Оцінюючи докази з точки зору їх достовірності, суд приходить до висновку, що досліджені у судовому засіданні письмові докази є достовірними.

Керуючись вимогами ст. 80 ЦПК України, суд вважає, що сукупність визнаних судом допустимими, належними та достовірними доказами є достатньою для встановлення наступних фактів та обставин.

Позивач є сином ОСОБА_11, що встановлено рішенням суду (а.с.38, 56).

Наймачем спірної квартири, яка складається з: кімнати площею 17,00 кв.м., кімнати площею 12,7 кв.м., кімнати площею 9,40 кв.м. кухні, ванної, туалету та коридору, загальна площа якої становить 39,1 кв.м. був ОСОБА_11, що встановлено рішення суду (а.с.38, 56).

Цією квартирою користувалися станом на 8 травня 1997 року ОСОБА_11, ОСОБА_8

8 травня 1997 року виділені у користування ОСОБА_8 кімната площею 12,7 кв.м., ОСОБА_11 - кімнати площею 17,0 кв.м. та 9,4 кв.м., кухня, ванна, туалет та коридор, залишені в загальному користуванні, що встановлено рішенням суду (а.с.38, 56).

Позивач користується спірною квартирою з 18 вересня 2010 року, що встановлено паспортом (а.с.5-6).

9 листопада 2012 року ОСОБА_8 знялася з реєстраційного обліку у вказаній квартирі та виїхала до Ямпільського району Хмельницікої області на постійне проживання, що встановлено довідкою (а.с.13).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8 померла в м. Дружба Ямпільського району Сумської області, що встановлено свідоцтвом (а.с.14).

Позивач та ОСОБА_9 уклали шлюб 7 лютого 2014 року, від шлюбу в них народився ІНФОРМАЦІЯ_2 син ОСОБА_5.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_11 помер, що встановлено свідоцтвом (а.с.15).

12 червня 2017 року відповідачем було прийнято рішення змінити договір найму квартири АДРЕСА_1. Цим рішення було визначено наймачем квартири позивача, замість померлого головного квартиронаймача ОСОБА_11 В рішенні також зазначено, що склад сім'ї ОСОБА_1 є два чоловіка. Також в рішенні зазначено, що рішенням суду від 8 травня 1997 року за ОСОБА_11 визнано право користування кімнатами площею 17,0 кв.м. та 9,4 кв.м. Вказані обставини встановлені рішенням (а.с.11).

29 червня 2017 року між позивачем та відповідачем був укладений договір найму, згідно до якого відповідач надав позивачу в найм житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1, яке складається, як це зазначено в договорі з двох кімнат площею 17, 0 кв.м. та 9,4 кв.м

1 вересня 2017 року позивач звернувся до виконкому з приводу виділення йому кімнати площею 12,7 кв.м., на що йому було відмовлено з посиланням на те, що рівень забезпеченості сім'ї позивача жилою площею становить 13,2 кв.м. на одну особу, що встановлено відповіддю (а.с.4).

Дружина позивача зареєстрована в спірній квартирі з 6 жовтня 2017 року, що встановлено паспортом (а.с.8).

9 жовтня 2017 року позивач звернувся до виконкому з приводу виділення йому кімнати площею 12,7 кв.м, на що йому було відмовлено з посилання на те, що у приватній власності його дружини мається 12,8 кв.м. іншої трикімнатної квартири, а тому, в разі виділення кімнати площею 12,7 кв.м., рівень забезпеченості сім'ї позивача жилою площею буде становити 17,3 кв.м., що значно перевищує рівень забезпеченості житловою площею громадян, встановлений законодавством.

У приватній власності його дружини мається 12,8 кв.м. іншої трикімнатної квартири.

До взаємин між сторонами належить застосувати норми Конституції України, ЦК України та ЖК України.

Як передбачено ст.47 Конституції України, кожний має право на житло; держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Стаття 9 ЖК України передбачає, що громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду.

Як передбачено ст.61 ЖК України, користування жилим приміщенням державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму, який укладається між наймодавцем та наймачем.

Як встановлено судом наймачем квартири до своєї смерті був ОСОБА_11, ця квартира складається з кімнати площею 17,00 кв.м., кімнати площею 12,7 кв.м., кімнати площею 9,40 кв.м. кухні, ванної, туалету та коридору, загальна площа якої становить 39,1 кв.м.

Відповідно до ст.64 ЖК України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з ним усіма правами, що випливають з договору найму. Відповідно до положень ст.65 ЖК України, особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного права користування жилим приміщенням.

Як передбачено ст.106 ЖК України, в разі смерті наймача будь-якому членові сім'ї наймача належить право вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача.

Судом встановлено, що позивач є членом сім'ї ОСОБА_11, проживав разом з останнім в спірній квартирі. Також встановлено, що ОСОБА_9 та ОСОБА_5 є членами сім'ї позивача, проживають в спірній квартирі. Тому позивач, його дружина та син набули право користування спірною квартирою.

Судом встановлено, що у зв'язку з виниклим між ОСОБА_11 та ОСОБА_8 спором щодо користування квартирою. судом був визначений порядок користування цією квартирою зазначеними особами.

Судом також встановлено, що 9 листопада 2012 року ОСОБА_8 знялася з реєстраційного обліку у вказані квартирі та виїхала до Ямпільського району Сумської області на постійне проживання, та ІНФОРМАЦІЯ_3 померла в м. Дружба Ямпільського району Сумської області.

Таким чином, після смерті ОСОБА_8 спору щодо порядку користування вказаною квартирою не існувало і в користуванні ОСОБА_11 та позивача знаходилися всі приміщення спірної квартири.

Суд приходить до переконання, що після смерті ОСОБА_11 позивач з членами його сім'ї набув право користуватися всіма приміщеннями спірної квартири.

Виходячи з того, що відповідно до ст.61 ЖК України, користування жилим приміщенням державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму, який укладається між наймодавцем та наймачем, позивач мав право на укладення договору найму на користування всіма приміщеннями вказаної квартири.

Як встановлено у судовому засіданні, договором найму від 29 червня 2017 року було передбачено право користування позивачем лише кімнатами площею 17,0 та 9,4 кв.м. спірної квартири.

На переконання суду, цей договір необґрунтовано обмежував право позивача користуватися кімнатою площею 12,7 м., ванною, кухнею та коридором спірної квартири.

Як встановлено судом, вимога позивача надати йому в користування кімнату площею 12,7 кв.м., відповідачем була відхилена. Суд вважає, що ця відмова суперечить положенням ст.ст. 64, 65, 106 ЖК України та порушує право позивача та членів його сім'ї на користування усіма приміщенням квартири. Підстави для такої відмови суд знаходить необґрунтованими, оскільки положення ст. 106 ЖК України не пов'язують зміну наймача з нормою забезпеченості житловою площею.

Письмові заперечення відповідача (а.с.27-28) ґрунтуються на тому, що в разі виділення позивачу кімнати площею 12,7 кв.м. буде перевищена норма забезпечення житловою площею. Оскільки положення ст. 106 ЖК України не пов'язують зміну наймача з нормою забезпеченості житловою площею суд вважає, що ці заперечення не ґрунтуються на вимогах законодавства.

Як передбачено ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав є зміна правовідношення.

Суд вважає, що для захисту права позивача належить змінити правовідношення між ним та відповідачем щодо користування спірною квартирою шляхом покладення на відповідача зобов'язання змінити договір найму, зазначивши в цьому договорі право позивача отримати в найм також кімнату площею 12, 7 кв.м.

Таким чином, позивач, діючи у відповідності до ст.ст. 15,16 ЦК України обґрунтовано звернувся до суду за захистом своїх прав.

Отже, вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши письмові докази, суд на підставі ст. 12 ЦПК України, згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається та ст. 13 ЦПК України, згідно якої цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню.

Також суд враховує, що задоволення позову буде відповідати такому, передбаченому ст. 2 ЦПК України завданню цивільного судочинства, як справедливе вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушеного права.

Керуючись ст. 47 Конституції України, ст.ст.15, 16 ЦК України, ст.ст. 9, 61, 64, 65, 106 ЖК України, ст.ст. 2, 4, 12, 13, 133, 141, 223, 258-260, 263-265, 280-281 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради - задовольнити повністю.

Зобов'язати виконавчий комітет Саксаганської районної у місті ради змінити договір №16 найму житлового приміщення, що належить до комунальної власності міста Кривого Рогу від 29 червня 2017 року, укладений між Саксаганською районною у місті радою та ОСОБА_1 шляхом збільшення житлової площі на площу звільненої кімнати розміром 12,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1, що залишилася після померлої бабусі позивача - ОСОБА_8

На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне рішення складено 12 березня 2018 року.

Головуючий суддя: В.М. Прасолов