Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 322/1040/17 Головуючий у 1-й інстанції: Шиш А.Б..
Провадження № 22-ц/778/571/18 Суддя-доповідач ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого Полякова О.З.

Суддів Крилової О.В.

ОСОБА_2

При секретарі Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Новомиколаївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області на рішення Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 18 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 в особі законного представника ОСОБА_4 до Новомиколаївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про зняття арешту з нерухомого майна,-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2017 року ОСОБА_3 в особі законного представника ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Новомиколаївського районного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про зняття арешту з нерухомого майна.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року відкрилася спадщина після смерті ОСОБА_5, який проживав АДРЕСА_1.

29 грудня 2016 року ОСОБА_4, діючи від імені свого неповнолітнього сина ОСОБА_3, як законний представник, звернулася до державного нотаріуса Шостої Запорізької державної нотаріальної контори Дмитрієвої Н.П. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого ОСОБА_5, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом було відмовлено, у зв'язку з накладеним арештом на майно постановою державного виконавця Новомиколаївського районного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 22.06.2016 року.

В позові зазначено, що арешт на майно ОСОБА_5 було накладено незаконно з наступних підстав, оскільки ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, арешт було накладено лише 22.06.2016 року, тобто після смерті боржника.

Крім того, накладаючи арешт на все майно, державний виконавець не визначив перелік наявного майна ОСОБА_5, вартість якого значно перевищує суму боргу, що призвело до порушення ним вимог закону.

Окрім цього, земельна ділянка на яку накладено арешт, належить до земель сільськогосподарського призначення, яка не може бути реалізована або передана стягувачу в силу дії мораторію.

Враховуючи вищенаведене позивач просив суд зняти арешт та заборону на відчуження майна, накладені на підставі постанови державного виконавця Новомиколаївського районного ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області від 16.06.2016 року; стягнути з відповідача судовий збір.

Рішенням Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 18 жовтня 2017 року позов задоволено.

Знято арешт із земельної ділянки, площею 7,83 га., яка розташована на території Софіївської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області, право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_5, який накладений постановою державного виконавця Новомиколаївського районного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 16.06.2016 року.

Стягнуто з Новомиколаївського районного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області на користь ОСОБА_4 судовий збір в сумі 640 грн.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду, Новомиколаївський районний ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду, ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Вислухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і

обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставин справи в межах доводів

апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до

висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 помер, що підтверджується актовим записом про смерть від 28 березня 2016 року №9 (а.с. 80-зворот).

Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка сільськогосподарського призначення, площею 7,83 га., кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована на території Софіївської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області, цільове призначення якої - для ведення особистого селянського господарства, яка належала ОСОБА_5 на праві приватної власності, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку від 30 листопада 2016 року (а.с. 85).

29 грудня 2016 року ОСОБА_4, діючи від імені свого неповнолітнього сина ОСОБА_3, як законний представник, звернулася до державного нотаріуса Шостої Запорізької державної нотаріальної контори Дмитрієвої Н.П. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого ОСОБА_5, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом було відмовлено, у зв'язку з накладеним арештом на майно постановою державного виконавця Новомиколаївського районного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 16.06.2016 року (а.с. 86-87).

Під час розгляду справи, судом було встановлено, що на виконанні у Новомиколаївському районному ВДВС Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області перебуває три виконавчі провадження: з примусового виконання постанови судді Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 15 квітня 2016 року про стягнення з ОСОБА_5 на користь держави штрафу в розмірі 6800 гривень; з примусового виконання постанови судді Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 15 квітня 2016 року про стягнення з ОСОБА_5 на користь держави судового збору в розмірі 275 гривень 60 копійок та з примусового виконання постанови старшого інспектора ДПП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області від 16 березня 2016 року про стягнення з ОСОБА_7 на користь держави штрафу в розмірі 1020 гривень.

Виконавчі провадження відкриті, 02 червня 2016 року, 02 червня 2016 року та 13 травня 2016 року, тобто вже після смерті ОСОБА_5 (а.с.34,51, 69).

В рамках виконання зазначених виконавчих проваджень 16.06.2016 року постановою державного виконавця Новомиколаївського районного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області було накладено арешт на майно ОСОБА_5 (а.с.25).

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції закону, яка діяла на час вчинення дій державним виконавцем) боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

Відповідно до статті 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи - це здатність мати цивільні права та обов'язки. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Отже, цивільні права і обов'язки ОСОБА_5 припинилися ІНФОРМАЦІЯ_1 року, тому він не міг бути стороною виконавчого провадження.

Статтею 608 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою.

Згідно вимог п. 3 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню,у разі смерті особи, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача або боржника, якщо виконання обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва.

В даному випадку, йде мова про адміністративну відповідальність і адміністративне покарання у вигляді фінансових санкцій - штрафу, тому це зобов'язання є нерозривно пов'язаним з особою, яка вчинила адміністративне правопорушення, тобто ОСОБА_5, а тому не допускає правонаступництва.

Окрім цього, як витікає з ст. 25 ЦК України та кореспондується із положеннями ч. 5 ст. 1268 ЦК України, яка передбачає, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, починаючи з ІНФОРМАЦІЯ_1 року земельна ділянка на яку було накладено арешт постановою державного виконавця від 16.06.2016 року належала вже спадкоємцю ОСОБА_3, а не боржнику ОСОБА_5

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що постанова державного виконавця про накладення арешту від 16.06.2016 року, є неправомірною, оскільки на час вчинення виконавчих дій цивільні права і обов'язки ОСОБА_5 припинилися в зв'язку з його смертю.

З огляду на зазначене вбачається, що суд з дотриманням вимог ст. ст. 263,264 ЦПК України належно оцінив надані сторонами докази та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст.374,375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Новомиколаївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області - відхилити.

Рішення Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 18 жовтня 2017 рокуу цій справі - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 08.02.2018 року

Головуючий:

Судді: