Справа №488/1000/17 14.03.2018
Провадження №22-ц/784/142/18
Справа № 488/1000/17 Головуючий суду першої інстанції ОСОБА_1
Провадження № 22ц/784/142/18 Суддя-доповідач апеляційного суду ОСОБА_2
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2018 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів: Колосовського С.Ю., Ямкової О.О.,

із секретарем судового засідання - Горенко Ю.В.,

за участю: позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Інгульського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області на рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 25 вересня 2017 року, ухвалене під головуванням судді Лазаревої Г.М. в залі судового засідання в м. Миколаєві за позовом ОСОБА_3 до Інгульського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області (надалі Управління ПФУ) про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої протиправними діями Пенсійного Фонду,

В С Т А Н О В И В:

15 березня 2017 року ОСОБА_3 звернулася до місцевого суду з позовом до Управління ПФУ про відшкодування майнової шкоди, завданої протиправними діями Пенсійного Фонду, в розмірі 29 884 грн. 50 коп.

Позивачка зазначала, що згідно її заяви, Управління ПФУ призначило їй пенсію в розмірі 80 відсотків від її місячної заробітної плати. Відповідно до ч.1 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 5 листопада 1991 року, яка діяла на момент призначення їй пенсії, прокурори та слідчі зі стажем роботи не менше 20 років в тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів та слідчих не менше 10 років мають право на пенсійне забезпечення від суми місячної заробітної плати 80%. За кожний повний рік роботи більше 10 років пенсія збільшується на 2%, але не більше 90% від суми місячного заробітку. Оскільки вона мала стаж роботи на прокурорських посадах 27 повних років, тому пенсія мала бути призначена в розмірі 90 %, а щомісячна недорахована пенсія 543 грн. 50 коп. У 2012 році, вона звернулася до Управління ПФУ з вимогою про перерахунок їй, як працівнику прокуратури, пенсії, оскільки середня заробітна плата склала 5 435 грн. 03 коп. З 1 липня 2012 року Управлінням ПФУ їй була призначена пенсія в розмірі 4 407 грн. 10 коп. Наступне право на перерахунок пенсії у неї виникало 5 жовтня 2016 року. Проте, Управління ПФУ в цьому перерахунку їй відмовило, у звязку з чим вона звернулася до суду з адміністративним позовом. Під час складання позову, вона дізналася, що перерахунок пенсії у 2012 року був призначений виходячи з 80% від суми місячного заробітку. Вважає, що дії відповідача є неправомірними, оскільки Управління ПФУ не має право змінювати відсотковий розмір призначеної пенсії, так як всі нормативно-правові акти, що були видані після призначення пенсії стосуються осіб, звільнених у звязку з виходом на пенсію після їх прийняття, а тому вважає, що неправомірними діями відповідача їй завдана матеріальна шкода у вигляді недоплаченої пенсії за період з 1 липня 2012 року по 16 травня 2016 року та моральна шкода, яка полягає у погіршенні стану її здоровя, що було викликано її фізичними та моральними стражданнями з приводу недоплаченої пенсії.

Посилаючись на ці обставини та положення ст. ст. 1166, 1167, 1173 ЦК України та ч. 2 ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням неодноразових уточнень позовних вимог, ОСОБА_3 остаточно просила суд визнати за нею право на отримання пенсії у розмірі 90% з індексацією з 1 липня 2012 року та стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду в сумі 27 237 грн. 51 коп. та 50 000 грн. компенсації моральної шкоди.

Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 25 вересня 2017 року в частині позовних вимог про оскарження правомірності дій відповідача щодо непроведення індексації, протиправного та неправильного перерахунку пенсії після 16 травня 2016 року, провадження закрито.

Рішенням цього ж суду від 25 вересня 2017 року, з урахуванням ухвали цього суду від того ж числа, позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з Інгульського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області на користь ОСОБА_3 24 733 грн. 26 коп. в рахунок відшкодування завданої шкоди. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено. Також стягнуто з Інгульського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області на користь держави 640 гривень судового збору.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, Управління ПФУ подало апеляційну скаргу, в якій просило рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Свою незгоду відповідач мотивував тим, що суд безпідставно застосував до спірних правовідносин положення ст. 1173 ЦК України та ч. 2 ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення», дав невірну правову оцінку постанові Одеського адміністративного суду від 11 квітня 2017 року та помилково стягнув з відповідача судовий збір.

Позивач у відгуку на апеляційну скаргу не погодилася з доводами скарги, розцінивши її як навмисне затягування нарахування та виплати їй пенсії.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Цивільного процесуального Кодексу України в редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року, що набув чинності 15 грудня 2017 року, провадження в цивільних справа здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За ст. 213 ЦПК України (в редакції чинній на час ухвалення рішення) рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Рішення визнається законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільно-процесуального законодавства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повного і всебічного зясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Аналогічні положення містяться в ст. 263 ЦПК України.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки дії відповідача постановою Одеського адміністративного апеляційного суду від 11 квітня 2017 року по перерахунку пенсії ОСОБА_3 визнані протиправними, то на підставі ст. 1173 ЦК України (в редакції чинній на час ухвалення рішення) на її користь з відповідача підлягає відшкодуванню майнова шкода у вигляді недонарахованої пенсії.

Між тим, з такими висновками суду погодитися не можна, оскільки районний суд дійшов до них внаслідок неправильного застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦПК України вважається неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Як встановлено судом ОСОБА_3 перебуває на обліку у відповідача та їй призначено пенсію відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру».

Відповідно до довідки прокуратури Миколаївської від 30 жовтня 1995 року № 06/529-95 загальний стаж роботи ОСОБА_3 складає 27 років 01 місяць 28 днів (3 роки 2 місяці 10 днів праця в органах прокуратури Іркутської області; 22 роки 00 місяців 18 днів праця в органах прокуратури Миколаївської області; 1 рік 11 місяців 00 днів навчання в Іркутському університеті) (а.с. 10).

З 1 липня 2012 року, після перерахунку пенсії на підставі довідки прокуратури Миколаївської області про заробітну плату від 31 серпня 2012 року № 18-258, пенсія позивачу з 1 липня 2012 року була розрахована з 80% від суми заробітної плати (а.с. 9).

7 жовтня 2016 року позивач звернулась до відповідача із заявою про перерахунок раніше призначеної пенсії та надала довідку № 18/241 вих.-16 від 5 жовтня 2016 року, видану прокуратурою Миколаївської області. При цьому ОСОБА_3 просила відповідача в межах строку позовної давності за останні три роки провести перерахунок раніше виплаченої пенсії з розміру 90%.

За результатом розгляду заяви листом Управління Пенсійного фонду України в Корабельному районі м. Миколаєва від 21 жовтня 2016 року № 103-Д 01 позивачу повідомлено про відмову в задоволенні вказаної заяви про перерахунок пенсії (а.с. 8).

17 грудня 2016 року позивачка звернулася з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Корабельному районі м. Миколаєва про визнання протиправними дії відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії та просила зобовязати відповідача здійснити перерахунок пенсії позивачу, починаючи з 7 жовтня 2016 року із розрахунку 90% від нарахованої заробітної плати обчислення пенсії, та виплатити заборгованість, що виникає на день такого перерахунку, з урахуванням раніше проведених виплат. Постановою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 1 лютого 2016 року позов задоволено частково.

Між тим, постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2017 року постанова районного суду скасована та прийнята нова постанова. Визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Корабельному районі м. Миколаєва по перерахунку пенсії ОСОБА_3 в розмірі 80% відповідно до вимог ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 5 листопада 1991 року № 1789-ХП зі змінами та доповненнями.

Зобовязано Управління Пенсійного фонду України в Корабельному районі м. Миколаєві провести перерахунок пенсії ОСОБА_4 з 17 травня 2016 року відповідно до вимог ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 5 листопада 1991 року № 1789-ХП зі змінами та доповненнями в редакції від 13 грудня 2005 року, в розмірі 90% від заробітної плати за посадою старшого прокурора в суму 5435 грн. 03 коп., визначеної у довідці Прокуратури Миколаївської області № 18-258 від 31 серпня 2012 року. Зі збереженням базового місяця для розрахунку індексації пенсії.

Позовні вимоги про зобовязання відповідача провести перерахунок призначеної пенсії відповідно до вимог ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 5 листопада 1991 року № 1789-ХП зі змінами та доповненнями в редакції від 13 грудня 2005 року із розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати за період з 1 липня 2012 року по 16 травня 2016 року залишено без розгляду.

При цьому апеляційний адміністративний суд зробив висновок, що при перерахунку пенсії позивачу 1 липня 2012 року, відповідачем протиправно змінено відсоток від суми заробітної плати з 90% на 80%.

Проте, відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів встановлюється шестимісячний строк. Позивачем не наведено жодних обставин та не надано доказів для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду із вимогами про зобовязання відповідача провести перерахунок призначеної їй пенсії із розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати за період з 1 липня 2012 року поза межами шестимісячного строку звернення до суду (а.с. 82-84).

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України (в редакції чинній на час розгляду справи) обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській справі або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

На підставі реорганізації шляхом злиття декількох районних управлінь, зокрема й Управління Пенсійного фонду України в Корабельному районі м. Миколаєва, було утворено Інгульське обєднане управління Пенсійного Фонду України м. Миколаєва Миколаївської області, яке є правонаступником усіх прав та обовязків Управління Пенсійного фонду України в Корабельному районі м. Миколаєва.

31 травня 2017 року відомості щодо юридичної особи Інгульського обєднаного управління Пенсійного Фонду України м. Миколаєва Миколаївської області внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (а.с. 38).

Аналогічній процесуальні норми зазначені у ч. 4 ст. 82 ЦПК України.

Право на пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист. Згідно зі ст. 46 Конституції України це право гарантується загальнообовязковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Зміст та обсяг права громадян на пенсійне забезпечення полягає у їх матеріальному забезпеченні шляхом надання трудових і соціальних пенсій, тобто щомісячних пенсійних виплат відповідного розміру.

У рішеннях Конституційного Суду України зазначалося, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права є неприпустимим.

Отже, як встановлено обставинами справи, саме Пенсійний Фонд, його органи та посадові особи несуть відповідальність за шкоду, заподіяну особам, внаслідок неповної виплати пенсії.

Стаття 1173 ЦК України передбачає спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень визначених ст. 1173 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець відокремлює органи державної влади, органи влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування. Сукупність цих умов і є підставою для покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Якщо шкода відшкодовується державою, то поряд із відповідним державним органом, як відповідача слід зазначити державу України в особі відповідного органу казначейства. Суд першої інстанції не мав підстав задовольняти позов на підставі ст. 1173 ЦК України, за якою Пенсійний фонд та його органи відповідальності нести не можуть.

З огляду на встановлені обставини та наведені правові норми, на думку колегії суддів, районний суд помилково застосував до спірних правовідносин положення ст. 1173 ЦК України.

Крім того, положення ст. 87 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-ХП «Про пенсійне забезпечення» не підлягають застосуванню до заявлених позовних вимог ОСОБА_3, адже приписи цієї норми регулюють виплату пенсії за минулий час уже нарахованих пенсій, однак не виплачених з вини ПФУ.

Також порядок та відшкодування судового збору регламентувалося ст. 88 ЦПК України в редакції, яка була чинна на час ухвалення рішення, зокрема якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної або відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина друга цієї статті).

Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору.

Встановивши, що відповідно до посвідчення та довідки до акту МСЕК позивачка є інвалідом II групи та звільнена від сплати судового збору, районний суд безпідставно стягнув судовий збір з відповідача, який відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 5 Закону «Про судовий збір» № 3674-У1 від 8 серпня 2011 року, в редакції від 8 серпня 2017 року, що була чинною на час ухвалення рішення, відноситься до осіб, які звільнені від його сплати.

Зі змісту положень п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права є підставою для скасування судового рішення, а тому рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 25 вересня 2017 року в частині стягнення з Інгульського обєднаного управління Пенсійного Фонду України м. Миколаєва Миколаївської області недоплаченої пенсії та розподілу судового збору підлягає скасуванню з прийняттям постанови про задоволення позовних вимог в цій частині.

Як встановлено внаслідок протиправних дій Інгульського обєднаного управління Пенсійного Фонду України м. Миколаєва Миколаївської області ( на час виникнення спірних правовідносин - Управління Пенсійного фонду України в Корабельному районі м. Миколаєві) ОСОБА_3 недоотримала у період з 1 липня 2012 року по 16 травня 2016 року суму щомісячної пенсії, за умови одержання якої позивач мала б можливість використати її на її особисті потреби.

В результаті недоплати пенсії, яка повинна була нараховуватися виходячи з 90% від заробітної плати за посадою старшого прокурора в сумі 5435 грн. 03 коп., визначеної у довідці Прокуратури Миколаївської області № 18-258 від 31 серпня 2012 року відповідно до приписів ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 5 листопада 1991 року № 1789-ХП зі змінами та доповненнями в редакції від 13 грудня 2005 року, була зменшена майнова сфера життя ОСОБА_3, а тому їй завдано майнову шкоду, розмір якої дорівнює розміру недоплати пенсії. За розрахунками позивача різниця щомісячної недоплати складала 543 грн. 50 коп. (4 891.52 грн. 4348.02 грн.) за період з 1 липня 2012 року по 16 травня 2016 року (46 місяців 15 днів ) розмір недоплати складає 25 272 грн. 75 коп. Відповідач щодо розрахунку недоплати пенсії заперечень не надавав.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільного права та інтересу особи може бути відшкодування майнової шкоди.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені нормами ст. 1166 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

При подачі позову в березні 2017 року та у своїх поясненнях позивач посилалася на те, що в жовтні 2016 році при ознайомленні зі своєю пенсійною справою дізналася про те, що відповідачем у 2012 році було неправомірно обраховано основний розмір пенсії з 80% заробітної плати, і вже 7 жовтня 2016 року вона звернулася до Управління Пенсійного фонду України в Корабельному районі м. Миколаєва із заявою про перерахунок пенсії. 21 жовтня 2016 року їй була надана відповідь про відмову у перерахунку пенсії по довідці прокуратури Миколаївської області від 31 серпня 2012 року.

Таким чином, оскільки 21 жовтня 2016 року Управлінням Пенсійного фонду України в Корабельному районі м. Миколаєва позивачу було відмовлено у перерахунку пенсії, а отже порушено її право, то саме з цього часу почався перебіг позовної давності, визначений ст. 257 ЦК України.

З огляду на вищевикладене, апеляційний суд дійшов висновку, що з Інгульського обєднаного управління Пенсійного Фонду України м. Миколаєва Миколаївської області підлягає стягненню майнова шкода, заподіяна позивачу внаслідок неповної виплати пенсії за період з 1 липня 2012 року по 16 травня 2016 року, у розмірі 25 272 грн. 75 коп.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди апеляційним судом не перевірялось, оскільки доводи апеляційної скарги не містять будь-яких доводів щодо незгоди з рішенням суду в цій частині. В своїх поясненнях апеляційному суду представник скаржника зауважив, що згоден з рішенням районного суду в цій частині, а тому судове рішення в цій частині слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Інгульського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області задовольнити частково.

Рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 25 вересня 2017 року в частині стягнення з Інгульського обєднаного управління Пенсійного Фонду України м. Миколаєва Миколаївської області недоплаченої пенсії та розподілу судового збору скасувати та прийняти постанову про часткове задоволення позовних вимог в цій частині.

Стягнути з Інгульського обєднаного управління Пенсійного Фонду України м. Миколаєва Миколаївської області на користь ОСОБА_3 25 272 грн. 75 коп. в рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок неповної виплати пенсії за період з 1 липня 2012 року по 16 травня 2016 року.

В іншій частині зазначене рішення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту в порядку та випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді С.Ю. Колосовський

ОСОБА_5

Повний текст постанови складено 15 березня 2018 року.