Єдиний унікальний номер 242/482/17 Номер провадження 22-ц/775/103/2018
Головуючий в I інстанції Владимирська І.М. Єдиний унікальний номер 242/482/17
суддя доповідач Новосьолова Г.Г. Номер провадження 22-ц/775/103/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2018 року м.Бахмут

провадження 242/482/17 справа 22-ц/775/103/2018

Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Новосьолової Г.Г.,

суддів: Мірути О.А., Новосядлої В.М.,

за участю секретаря Ротар Я.Б.

учасники справи:

позивач публічне акціонерне товариство комерційний банк

«Приватбанк»

відповідач ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 10 листопада 2017 року (у складі судді Владимирської І.М. рішення ухвалено у м.Селидове), за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

ВСТАНОВИВ:

07 лютого 2017 року позивач публічне акціонерне товариство «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 03 березня 2011 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 через систему інтернет-клієнт-банкінг приєдналася до «Умов та правил надання банківських послуг», тарифів банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті банку, які разом із заявою складають договір банківського обслуговування № б/н від 03 березня 2011 року та взяла на себе зобов'язання виконувати умови договору. Відповідно до договору відповідачки було встановлено кредитний ліміт на поточний рахунок НОМЕР_1 в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв'язку банку і клієнта, що визначено та врегульовано «Умовами та правилами надання банківських послуг». Свої зобов'язання за договором позивач виконав в повному обсязі, надавши відповідачці кредит у сумі 13 300 гривень.

23 жовтня 2014 року відповідачкою була припинена господарська діяльність, про що був внесений відповідний запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

У зв'язку з невиконанням відповідачкою умов кредитного договору станом на 11 січня 2017 року утворилася заборгованість у сумі 32 055,75 гривні, яка складається з: 6 500 гривень - заборгованість за кредитом, 9 448,86 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом, 12 595,39 гривень - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 3 511,50 гривень - заборгованість по комісії за користування кредитом.

Ураховуючи викладене, ПАТ КБ «Приватбанк» просив суд стягнути заборгованість за кредитним договором з ОСОБА_1, а також вирішити питання щодо судових витрат.

10 листопада 2017 року рішенням Селидівського міського суду Донецької області у задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк», суд першої інстанції виходив з норм Цивільного кодексу України, положень Закону України «Про електронний цифровий підпис» та зазначив, що на доведення своєї позиції щодо укладення із відповідачем кредитного договору у формі підписання заяви або приєднання до Умов та правил в електронному вигляді, позивач до матеріалів справи не надав належних доказів: відсутня заява про відкриття поточного рахунку та картки зі зразками підписів і відбитка печатки від 03 березня 2011 року із підписом відповідача, відсутні докази укладення між сторонами спору угоди щодо надання відповідачу доступу до системи клієнт-банк/інтернет клієнт-банк. Отже, відсутні докази отримання відповідачем кредиту на договірній основі. Між тим, правовою підставою позову банку є саме надання відповідачу кредиту на умовах договору, укладеного відповідно до «Умов та правил надання банківських послуг», тоді як позивачем не доведено суду підстави для користування відповідачем кредитними коштами банку. Наданий позивачем, на підтвердження часткового погашення кредиту відповідачем, розрахунок заборгованості за вказаним кредитом, суд також не може прийняти до уваги як доказ наявності кредитних правовідносин, оскільки довідка про розрахунок заборгованості за кредитним договором не може свідчити про ті обставини, що кредит згідно вказаного договору сплачував саме відповідач, а не інша особа, тому у задоволенні позовних вимог про стягнення тіла кредиту та відсотків не підлягають задоволенню. Крім того, оскільки судом встановлено, що у відповідача відсутній перед позивачем основний борг по кредиту та відсоткам, не підлягають судом задоволенню позовні вимоги позивача про стягнення штрафних санкції пені, як такої, що ґрунтується на вимозі про наявність основної заборгованості та прострочення її оплати.

Не погодившись з рішення суду першої інстанції, позивач ПАТ КБ «Приватбанк» подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідно до ч.1 ст.630 ЦК України, відповідач уклав кредитний договір, а саме договір приєднання з позивачем, він був ознайомлений та згодний з умовами надання банківських послуг та був згодний з тим, що його заява разом з Умовами надання банківських послуг та Правилами складає між ним та банком кредитний договір. Клієнт передав дистанційне розпорядження, яке було прийнято банком до виконання шляхом: доступу в систему (клієнт ввів правильні логін та пароль), клієнт пройшов верифікацію; ввів всі параметри, які запитувала система, отже клієнт підтвердив дистанційне розпорядження правильним введенням динамічного пароля/накладенням електронного цифрового підпису/цифрового підпису, що відповідає ст.ст.3, 4 Закону України «Про електронний цифровий підпис». Відповідачкою також було підписано заяву про відкриття поточного рахунку, в якій зазначено що підписавши цю заяву, вона згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, у тому числі з Умовами та Правилами обслуговування по розрахунковим карткам, розташованим на сайті банку, Тарифами банку, які разом з цією заявою і карточками зі зразками підписів і відбитків печатки складають договір банківського обслуговування. Також окремо підписана заява на встановлення кредитного ліміту від 03 березня 2011 року. Відповідачці на поточний рахунок відповідно до договору про банківське обслуговування банком було надано кредитний ліміт, відповідно до положень п.3.18.6.1 Умов та Правил обслуговування кредитного ліміту на поточному рахунку, зміну розміру кредитного ліміту банк залишає за собою право в односторонньому порядку, за власним рішенням банку та без попереднього повідомлення клієнта. В зв'язку з невиконанням укладеного Договору банківського обслуговування, станом на 11 січня 2017 року відповідач має заборгованість у розмірі 32 055,75 гривень.

Відповідачкою ОСОБА_1 до апеляційного суду надісланий відзив на апеляційну скаргу, яка мотивована тим, що оскільки з відсутністю в апеляційної скарзі посилання на конкретні порушення судом вимог матеріального та процесуального права, її необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

У судове засідання апеляційної інстанції сторони не з'явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення ОСОБА_1 та телефонограма за №177 від 02 лютого 2018 року про повідомлення про час та місце слухання справи позивача ПАТ КБ «Приватбанк», яка знаходиться в матеріалах справи та зареєстрована у журналі телефонограм (а.с.176-177).

Відповідно до частини 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ст.ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Якщо одна із сторін визнала пред'явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Такі висновки суду першої інстанції є правильними та обґрунтованими.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на підтвердження укладення між сторонами змішаного договору (ст. 628 ЦК України), який містить елементи як кредитного договору, так і договору банківського рахунку позивачем у позовній заяві зазначено та надано роздруківку електронної заяви фізичної особи підприємця ОСОБА_1 від 03 березня 2011 року, відповідно до якої: "Банк за наявності вільних грошових коштів здійснює обслуговування кредитного ліміту на рахунку № НОМЕР_1, про розмір ліміту Банк повідомляє клієнта на свій вибір або у письмовій формі або через встановлені засоби електронного зв'язку банку та клієнта. Порядок встановлення, зміни ліміту, погашення заборгованості та розмір відсоткової ставки за користування кредитним лімітом регламентується Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами Банку, що розміщені у мережі Інтернет на сайті www.privatbank.ua і разом з цією заявою складають Договір банківського обслуговування. Підписавши цю заяву, Клієнт приєднується і погоджується із умовами, викладеними в Умовах і Правилах надання банківських послуг, Тарифах ПриватБанку, що розміщені на офіційному сайті ПриватБанку www.privatbank.ua" (а.с.11).

23 жовтня 2014 року відповідачкою була припинена господарська діяльність, про що був внесений відповідний запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

Тому, з огляду на положення ст. ст. 51, 52, 598-609 ЦК України, ст. ст. 47-49 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» однією із особливостей підстав припинення зобов'язань для фізичної особи-підприємця є те, що у разі припинення суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб'єктів підприємницької діяльності) її зобов'язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Фізична особа-підприємець відповідає за своїми зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції (частина 1 ст. 640 ЦК України).

За приписами ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 634 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв'язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Пунктом 3.2.1.1.1.16. "Умов та правил надання банківських послуг" передбачено, що при укладанні договорів та угод, або вчиненні інших дій, що свідчать про приєднання клієнта до "Умов та правил надання банківських послуг" (або у формі "Заяви про відкриття поточного рахунку та картки зі зразками підписів і відбитка печатки" або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовою або електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі), банк і клієнт допускають використання підписів клієнта у вигляді електронно-цифрового підпису та/або підтвердження через пароль, спрямований банком через верифікований номер телефону, який належить уповноваженій особі клієнта з правом "першого" підпису. Підписання договорів та угод таким чином прирівнюється до укладання договорів та угод у письмовій формі.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 глави 71 ЦК України і не випливає із суті кредитного договору (ст. 1054 ЦК України).

За договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком (ч. 1 ст. 1066 ЦК України). Клієнт зобов'язаний сплатити плату за виконання банком операцій за рахунком клієнта, якщо це встановлено договором (ч. 4 ст. 1068 ЦК України). Якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов'язки сторін, пов'язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 ЦК України), якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 1069 ЦК України).

Відповідно до пункту 3.2.1.1 Умов та правил надання банківських послуг (далі - Умови) кредитний ліміт встановлюється на поточний рахунок клієнта та надається на фінансування поточної діяльності. Про розмір ліміту банк повідомляє клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку (система клієнт-банк, інтернет клієнт-банк, смс-повідомлення тощо.) Банк здійснює обслуговування ліміту клієнта, що полягає у проведенні його платежів понад залишок коштів на поточному рахунку клієнта, при наявності вільних грошових ресурсів, за рахунок кредитних коштів в межах ліміту, шляхом дебетування поточного рахунку.

Відповідно до п.3.2.1.1.8. «Умов та правил надання банківських послуг», розміщених в мережі Інтернет на сайті www/privatbank.ua, проведення платежів клієнта у порядку обслуговування кредитного ліміту, проводиться банком протягом одного року з моменту підписання угоди про приєднання клієнта до «Умов та правил надання банківських послуг» (або у формі «Заяви про відкриття поточного рахунку та картки зі зразками підписів і відбитка печатки» або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовою або електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі).

Наведені положення Умов та правил надання банківських послуг визначають можливість та порядок встановлення кредитного ліміту саме на поточний рахунок особи, яка є клієнтом ПАТ КБ "Приватбанк". При цьому відкриттю поточного рахунку передує укладення відповідного договору шляхом його підписання або у формі заяви-приєднання до Умов.

Відповідно до ст.ст. 5, 6 «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов'язкові реквізити документа.

Одним із обов'язкових реквізитів електронного документа є електронний підпис, який використовується для ідентифікації автора та (або) підписувача електронного документа іншими суб'єктами електронного документообігу.

За визначеннями, які містяться у ст. 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис», електронний підпис - це дані в електронній формі, які додаються до інших електронних даних або логічно з ними пов'язані та призначені для ідентифікації підписувача цих даних.

Електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Особистий ключ - параметр криптографічного алгоритму формування електронного цифрового підпису, доступний тільки підписувачу.

Відкритий ключ - параметр криптографічного алгоритму перевірки електронного цифрового підпису, доступний суб'єктам відносин у сфері використання електронного цифрового підпису.

Підписувач - особа, яка на законних підставах володіє особистим ключем та від свого імені або за дорученням особи, яку вона представляє, накладає електронний цифровий підпис під час створення електронного документа.

Блокування сертифіката ключа - тимчасове зупинення чинності сертифіката ключа;

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про електронний цифровий підпис" електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа.

У п.п. 3.2.1.1.8., 3.2.1.1.1.16.Умов та правил надання банківських послуг банк передбачив укладення договору кредиту з моменту підписання угоди про приєднання клієнта до «Умов та правил надання банківських послуг» або у формі «Заяви про відкриття поточного рахунку та картки зі зразками підписів і відбитка печатки» або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовою або електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі.

Частинами 1-3 ст. 4 Закону України "Про електронний цифровий підпис" передбачено, що електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб'єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі.

Згідно із ст. 6 Закону України "Про електронний цифровий підпис" сертифікат ключа містить такі обов'язкові дані: найменування та реквізити центру сертифікації ключів (центрального засвідчувального органу, засвідчувального центру); зазначення, що сертифікат виданий в Україні; унікальний реєстраційний номер сертифіката ключа; основні дані (реквізити) підписувача - власника особистого ключа; дату і час початку та закінчення строку чинності сертифіката; відкритий ключ; найменування криптографічного алгоритму, що використовується власником особистого ключа; інформацію про обмеження використання підпису. Посилений сертифікат ключа, крім обов'язкових даних, які містяться в сертифікаті ключа, повинен мати ознаку посиленого сертифіката ключа. Інші дані можуть вноситися у посилений сертифікат ключа на вимогу його власника.

Судом першої інстанції встановлено, що на підтвердження укладення кредитного договору між сторонами спору позивач надав роздруківку електронної заяви від 03березня 2011 року, яка не містить підпису позичальника. На заяві вказано, що її підписано електронно-цифровим підписом у системі інтеренет-клієнт-банкінгу у Приват 24. При цьому, доказів укладення договору та видачі відповідачу електронно-цифрового підпису у системі інтеренет-клієнт-банкінгу у Приват 24 позивач до матеріалів справи не надав.

Згідно положень ст.60 ЦПК України (в редакції яка діяла на час ухваленні рішення): кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу (в редакції яка діяла на час ухвалення рішення); докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 1 статті 57 ЦПК України (в редакції яка діяла на час ухваленні рішення) передбачено, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини,які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ч.ч.1 ,2 статті 58 ЦПК України (в редакції яка діяла на час ухвалення рішення) належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно ч.2 ст.59 ЦПК України (в редакції яка діяла на час ухвалення рішення), обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Отже, як у суді першої інстанції, так і апеляційної інстанції позивачем не надано будь-яких доказів того, що:

- фізична особа підприємець ОСОБА_1 укладала з АЦСК ПАТ КБ «Приватбанк» договір про надання послуг електронного цифрового підпису (далі ЕЦП) та має в розпорядженні електронно-цифровий підпис;

- саме нею підписано електронним цифровим підписом заяву від 03 березня 2011 року про приєднання до умов, викладених в Умовах і Правилах надання банківських послуг, Тарифах ПриватБанку, оскільки позивачем не надано; ані відомості про сертифікацію ключа ЕЦП відповідачки, ані відомості про особистий ключ підписувача, який має відповідати відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті,

- не надана інформація щодо терміну дії сертифіката,

- доказів про те, чи подавався відповідачкою до Центру або до відокремленого пункту реєстрації (ВПР) комплект документів, необхідний для отримання сертифікатів відкритих ключів ЕЦП, та створені електронні заявки на формування сертифікатів відкритих ключів ЕЦП для кожного з підписувачів (передбачено Умовами та правилами),

- чи скасовувався сертифікат (дострокове припинення чинності сертифіката ключа) у зв'язку з: припиненням діяльності суб'єкта господарювання - заявника, або закінчення строку чинності сертифіката ключа, чи блокувався сертифікат ключа з підстав визначених в Умовах та Правилах.

При цьому, відповідачка ОСОБА_1 заперечує факт підписання даної заяви.

Отже, позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що саме фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 підписано електронним цифровим підписом заяву від 03 березня 2011 року про приєднання до Умов, Тарифів ПАТ КБ «Приватбанк».

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно наданого позивачем, на підтвердження часткового погашення кредиту відповідачкою, розрахунку заборгованості за вказаним кредитом, про те що суд не може прийняти до уваги як доказ наявності кредитних правовідносин, оскільки довідка про розрахунок заборгованості за кредитним договором не може свідчити про ті обставини, що кредит згідно вказаного договору сплачувала саме відповідачка, а не інша особа.

Такі висновки суду є правильними з підстав не доведеності позивачем підписання заяви від 03 березня 2011 року про приєднання до Умов, Тарифів ПАТ КБ «Приватбанк» електронним цифровим підписом відповідачкою ОСОБА_1

Виходячи з встановлених обставин, наданих сторонами доказів та вимог закону, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку про те, що Публічним акціонерним товариством Комерційним банком "ПриватБанк" не доведено факту укладення між сторонами договору банківського обслуговування, який є підставою позову від 03 березня 2011 року, що в свою чергу свідчить про те, що сторонами не було погоджено розмір та умови надання і повернення грошових коштів, а також сплати процентів, у тому числі черговість погашення заборгованості, та відповідальність за несвоєчасне виконання зобов'язань. Водночас, правовою підставою позову є саме надання відповідачці кредиту на умовах договору, укладеного відповідно до "Умов та правил надання банківських послуг", в той час як позивачем не доведено підставність користування відповідачкою кредитними коштами банку.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволені позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» в частині стягнення заборгованості за кредитним договором за тілом кредиту та відсоткам з вищенаведених підстав, правильно відмовив у задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені та комісії, оскільки вказані вимоги є похідними від позовних вимог про стягнення основної суми заборгованості за кредитом.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитом, заборгованості по процентам за користування кредитом, пені та заборгованості по комісії за користування кредитом, рішення суду відповідає вимогам матеріального та процесуального права і підстав для скасування не вбачається.

Довід апеляційної скарги про те, що клієнт передав дистанційне розпорядження, яке було прийнято банком до виконання шляхом: доступу в систему (клієнт ввів правильні логін та пароль), клієнт пройшов верифікацію; ввів всі параметри, які запитувала система, отже клієнт підтвердив дистанційне розпорядження правильним введенням динамічного пароля/накладенням електронного цифрового підпису/цифрового підпису, що відповідає ст.ст.3, 4 Закону України «Про електронний цифровий підпис є неспроможним.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис», електронний підпис - це дані в електронній формі, які додаються до інших електронних даних або логічно з ними пов'язані та призначені для ідентифікації підписувача цих даних.

Електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Разом із тим, логін - це слово, унікальне ім'я (набір букв і (або) цифр), а пароль - секретне слово або послідовність символів, що призначене для підтвердження особи або її прав, і захищає інформацію від несанкціонованого доступу. Логін та пароль є реєстраційними даними, використовуються для авторизації (ідентифікації) користувача та надають йому можливість доступу (дозволу на з'єднання з комп'ютерною системою) та використання певного сервісу, програми або інтернет-ресурсу.

Тобто, поняття «логін та пароль», «особистий ключ» та «електронний цифровий підпис» не є тотожними, проте позивачем не надано доказів отримання та підписання відповідачкою ОСОБА_1 електронним цифровим підписом заяви від 03 березня 2011 року про приєднання до Умов, Тарифів ПАТ КБ «Приватбанк».

Не є переконливими доводи апеляційної скарги стосовно надання, зміни кредитного ліміту позивачем відповідно до Умов та Правил обслуговування кредитного ліміту, з огляду на те, що суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про не доведеність факту укладення між Публічним акціонерним товариством Комерційним банком "ПриватБанк" та ОСОБА_1 договору банківського обслуговування, який є підставою позову від 03 березня 2011 року, оскільки питання стосовно надання, зміни кредитного ліміту вирішується у випадку вирішення питання про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин, що не віднесено до повноважень суду апеляційної інстанції.

Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.374, 375, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення.

Рішення Селидівського міського суду Донецької області від 10 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у порядку і строки, визначеної статтею 390 ЦПК України.

Головуючий Г.Г.Новосьолова

Судді В.М.Новосядла

О.А.Мірута