Справа № 750/8899/17 Провадження № 22-ц/795/174/2018 Головуючий у I інстанції - Логвіна Т. В. Доповідач - Губар В. С.
Категорія - цивільна
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2018 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого судді - Губар В.С.,

суддів - Бобрової І.О., Шитченко Н.В.

із секретарями судового засідання - Шкарупа Ю.В., Шапко В.М.

Позивач - ОСОБА_2,

Представник позивача - ОСОБА_3,

Відповідач - Чернігівська міська рада,

Третя особа - Друга Чернігівська державна нотаріальна контора,

Третя особа - Головне територіальне управління юстиції у Чернігівській області

розглянувши апеляційну скаргу Чернігівської міської ради на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 29 листопада 2017 року, суддя Логвіна Т.В.; час, місце ухвалення і дата складання повного тексту: 04 грудня 2017 року, м. Чернігів,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Чернігівської міської ради та просила встановити факт проживання її з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, однією сім'єю без реєстрації шлюбу понад п'ять років, з 01.01.2004 року по день смерті ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

В обгрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_2 посилалась на те, що зі ОСОБА_5 вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах, починаючи з 1990 року і по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 В іншому зареєстрованому шлюбі з іншими особами ніхто з них не перебував, в період сімейних відносин вони вели спільне господарство та мали спільний сімейний бюджет, мали взаємні права та обов'язки, допомагали та підтримували один одного.

Як зазначає позивач, вона доглядала та піклувалась про ОСОБА_5, особливо під час його хвороби, а після його смерті - самостійно організувала поховання та поминальні обіди.

ОСОБА_2 наголошує, що вони зі ОСОБА_5 постійно проживали у АДРЕСА_1 який останній отримав у спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_6 і на ОСОБА_5 були відкриті особові рахунки по сплаті комунальних платежів. Після його смерті позивач продовжує проживати в данному будинку і сплачує кошти за спожиті житлово-комунальні послуги.

Наголошує, що після смерті ОСОБА_5, 09 грудня 2016 року відкрилась спадщина на майно, яке йому належало за життя, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 20.05.1999 року за № 22642, № 22643. Позивач у передбачені ст.1270 Цивільного кодексу України строки подала заяву про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_5, на підставі якої відкрито спадкову справу за № 60640599 у Другій Чернігівській державній нотаріальній конторі, але у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено, у зв'язку з чим вимушена звернутись до суду з даним позовом.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 29 листопада 2017 позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Встановлено факт проживання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, однією сім'єю без реєстрації шлюбу понад п'ять років, з 01.01.2004 року по день смерті ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

В апеляційній скарзі Чернігівська міська рада просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, посилаючись неповноту встановлення судом першої інстанції обставин, які мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_3 просить залишити рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 29 листопада 2017 року без змін, а апеляційну скаргу Чернігівської міської ради - без задоволення.

Ухвалою колегії суддів Апеляційного суду Чернігівської області від 23 січня 2018 року згідно ч.1 ст.368 ЦПК України розгляд справи призначений до розгляду в порядку спрощеного провадження, без повідомлення учасників справи.

Проте, зважаючи на обставини справи, ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 30 січня 2018 року відповідно до положень п. 2 ч. 4 ст. 274, ч. 3 ст. 369 ЦПК України розгляд справи відкладений з повідомленням учасників справи про наступний її розгляд.

Представники Другої Чернігівської державної нотаріальної контори, Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце повідомлені належним чином, надавши заяви про розгляд справи без їх участі.

Оскільки, відповідно до положень ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка сторони, належним чином повідомленої про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає апеляційному розгляду справи, апеляційний суд ухвалив розглядати справу у відсутність нез»явившихся учасників справи.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Згідно із ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Перевіряючи аргументи скарги апеляційним судом встановлено наступне.

09 грудня 2016 року помер ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 7).

Після смерті ОСОБА_5, відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку, розташованого у м. Чернігові по вул. О. Белевич, 40.

Право власності ОСОБА_5 на зазначений будинок підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом (а.с. 9).

Як встановлено апеляційним судом, за життя ОСОБА_5 заповіту не складав, із заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_5 до нотаріальної контори звернулась ОСОБА_2, яка проживала з ОСОБА_7 однією сім»єю без реєстрації шлюбу та була відкрита спадкова справа. Проте у видачі свідоцтва позивачеві було відмовлено та роз'яснено необхідність встановити факт проживання однією сімєю зі ОСОБА_5 без шлюбу у судовому порядку.

Зазначені обставини в апеляційному суді ніким не спростовані.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_2, посилаючись на положення ст. 3 СК України та 1216, 1258 ЦК України. стверджувала, що зі ОСОБА_5 вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах, починаючи з 1990 року і по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3, в іншому зареєстрованому шлюбі з іншими особами за час спільного життя ніхто з них не перебував, в період сімейних відносин вели спільне господарство та спільний бюджет, мали взаємні права та обов'язки, намагались були відповідальними, допомагали та підтримували один одного. Встановлення факту спільного проживання їй необхідно для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 як спадкоємець четвертої черги за законом.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції, посилаючись на ст. 3 СК України та ст. 1264 ЦК України, виходив з того, що позивач та ОСОБА_5 проживали за адресою: АДРЕСА_1 однією сім»єю без реєстрації шлюбу. Зазначений будинок ОСОБА_5 отримав у спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_6 і, на нього були відкриті особові рахунки по сплаті комунальних платежів, а після його смерті позивач ОСОБА_2 продовжує проживати в данному будинку і сплачує кошти за спожиті житлово-комунальні послуги.

Перевіряючи аргументи скарги, апеляційним судом встановлено, що висновки суду по суті спору ґрунтуються на матеріалах справи, проте при вирішенні справи судом допущено порушення норм процесуального права, оскільки суд помилково та передчасно дійшов висновку про задоволення вимог ОСОБА_2, не врахувавши при цьому наявність інших спадкоємців, крім позивача, які мають право на спадкування після смерті ОСОБА_5

На час ухвалення оскаржуваного судового рішення діяв ЦПК України 2004 року. Проте, розглядаючи справу, суд першої інстанції вимоги ст.ст. 10, 33 ЦПК України не виконав належним чином та не встановив коло спадкоємців та не залучив їх до участі у справі в якості сторони.

Згідно із статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК).

У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (ст. 1264 ЦК).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом про встановлення факту проживання однією сім'єю зі ОСОБА_5, який помер 09 грудня 2016 року, без шлюбу з 01.01.2004 року. Встановлення цього юридичного факту має на меті оформлення права на спадщину. При цьому позивач зазначила, що спадкоємці попередніх черг відсутні.

Проте, в ході розгляду справи апеляційним судом, представником Чернігівської міської ради наданий лист Чернігівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 20.02.2018 року, з якого убачається, що відділом зареєстровано актовий запис про народження № 1637 від 02.10.1964 року ОСОБА_8, батьком якої є ОСОБА_5, а матір'ю - ОСОБА_9.

Апеляційний суд враховує наявність в матеріалах справи копії свідоцтва про розірвання шлюбу ОСОБА_5 та ОСОБА_9 (а.с. 133).

Відтак, апеляційний суд не може визнати достовірно доведеним і безсумнівним той факт, що ОСОБА_2 є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_5

Зазначені обставини, які мають значення при вирішенні цієї справи, не були з»ясовані і не досліджувались судом першої інстанції, що призвело до помилкового вирішення справи.

Сукупність досліджених обставин справи та наявних у справі доказів приводить апеляційний суд до переконання, що рішення суду першої інстанції, яким встановлено факт проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_5, однією сім»єю чоловіка та жінки без шлюбу з метою подальшого оформлення прав на спадкове майно після смерті ОСОБА_5, безпосередньо стосується законних прав та обов'язків дочки ОСОБА_5 - ОСОБА_8, яка не була залучені до участі у справі та яка входить до кола спадкоємців.

Зважаючи, що апеляційний суд не має процесуальних повноважень щодо заміни первісного відповідача належним відповідачем, або залучення до участі в справі іншої особи як співвідповідача, апеляційна скарга Чернігівської міської ради підлягає задоволенню, а рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 29 листопада 2017 року - скасуванню з ухваленням постанови про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Чернігівської міської ради задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 29 листопада 2017 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Чернігівської міської ради про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:Судді:

Повний текст постанови виготовлено 20 березня 2018 року.