Справа № 182/6999/17
Провадження № 2/0182/823/2018
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

13.03.2018 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого-судді Кобеляцької-Шаховал І.О.

секретар Скоробогатова А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданнні в залі суду в м.Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача матеріальних збитків, завданих внаслідок ДТП.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 25.12.2016 року, о 10-00 год., ОСОБА_3, керуючи автомобілем ВАЗ 2101, д.з.ф 2780 ДП, який належить йому, та водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем ЗАЗ «Таврія», д.з. АЕ 5473 НТ, на перехресті доріг вул.Електрометалургів та вул.Жигулівська в м.Нікополі Дніпропетровської області допустили зіткнення між собою. В наслідок ДТП пасажир автомобіля ВАЗ 2101 ОСОБА_4 була доставлена до лікарні № 1 м.Нікополя, де їй в цей же день був встановлений діагноз ЗЧМТ, СГМ. Водій автомобіля ЗАЗ 1102 ОСОБА_2 також отримав тілесні ушкодження. За даним фактом було відкрито кримінальне провадження № 0005152 від 26.12.2016 року, за ч.1 ст.286 КК України. 30.03.2017 року вказане кримінальне провадження було закрите у звязку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та на гр.ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення. Відповідно до постанови Нікопольського міськрайонного суду від 24.05.2017 року, провадження по справі закрито у звязку з закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності. Внаслідок винних дій відповідача, що спричинили ДТП, його транспортний засіб було пошкоджено, чим завдано матеріальні збитки. У ст.1192 Цивільного кодексу України зазначено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. 15.06.2017 року експертом автотоварознавцем ОСОБА_5 було проведено огляд автомобіля ВАЗ 2101, д.з.ф 2780 ДП, у його присутності та відвідача по справі. Відповідно до висновку експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ № 4764 від 22.06.2017 року, вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля ВАЗ 2101, склала 15 161, 60 гривень. Також, у ч.2 ст.1187 Цивільного кодексу України зазначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно зі ст.68 Конституції України, кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.1 ст.1188 Цивільного кодексу України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ст.55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно ст.124 Конституції України, правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються. Відповідно до ч.1 ст.16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст.7 ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», обовязкове проведення оцінки майна при визначенні збитків або розміру відшкодування. Як свідчить висновок експерта автотоварознавця № 4764 від 22.06.2017 року, вартість матеріального збитку пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля позивача складає 15 161, 60 гривень. Статтею 22 ЦК України передбачено, що збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно приписам ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Фактична вартість матеріального збитку пошкодженого автомобіля ВАЗ 2101, д.з.ф 2780 ДП, склала 15 161, 60 гривень. Варто звернути увагу суду на те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості предявити майнові вимоги до страхової компанії, з якою укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності. Такий правовий висновок викладений у Постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 року (справа № 6-2808цс15) і в силу ст. 214, 360-7 ЦПК України, є обовязковим для судів загальної юрисдикції при виборі та застосуванні правової норми до спірних правовідносин. Враховуючи наведені правові приписи ВСУ, він використовує своє право на звернення до суду із теперішнім позовом незалежно від наявності у відповідача діючого полісу страхування цивільно-правової відповідальності, та часткового відшкодування спричиненої шкоди страховою компанією АТ «СК «ТАС» в розмірі 5 215, 89 грн. та відшкодування шкоди відповідачем 2 114,86 грн. Відповідно до п.п.4, 5 Постанови Пленуму ВСУ № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадяни, що здійснюють експлуатації джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела (шофер, машиніст, оператор тощо). Викладене повністю узгоджується із ч.1 ст.1172 ЦК України, якою визначено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обовязків. Відповідно до ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність (тобто відповідач), у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже в силу наведених приписів матеріального права саме на відповідача покладений обовязок компенсувати позивачу залишок спричиненою шкоди. З огляду на те, що заподіяний відповідачем збиток був частково відшкодований страховиком в розмірі 5 215, 89 грн. та відповідачем в розмірі 2 114, 86 грн., залишок матеріального збитку в розмірі 7 830, 85 гривень, з вирахуванням страхового відшкодування, повинен сплатити відповідач.

В судове засідання сторони не прибули, надали заяви про розгляд справи у свою відсутність, позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач проти задоволення позову не заперечував, позовні вимоги визнав.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру.

Згідно зі ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч.1 ст.1188 Цивільного кодексу України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Згідно зі ст.1192 Цивільного кодексу України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до п.п.4, 5 Постанови Пленуму ВСУ № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадяни, що здійснюють експлуатації джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела (шофер, машиніст, оператор тощо).

Як встановлено в судовому засіданні, 25.12.2016 року, о 10-00 год., ОСОБА_3, керуючи автомобілем ВАЗ 2101, д.з.ф 2780 ДП, який належить позивачу, та водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем ЗАЗ «Таврія», д.з. АЕ 5473 НТ, на перехресті доріг вул.Електрометалургів та вул.Жигулівська в м.Нікополі Дніпропетровської області допустили зіткнення між собою. В наслідок ДТП пасажир автомобіля ВАЗ 2101 ОСОБА_4 була доставлена до лікарні № 1 м.Нікополя, де їй в цей же день був встановлений діагноз ЗЧМТ, СГМ. Водій автомобіля ЗАЗ 1102 ОСОБА_2 також отримав тілесні ушкодження. За даним фактом було відкрито кримінальне провадження № 0005152 від 26.12.2016 року, за ч.1 ст.286 КК України. 30.03.2017 року вказане кримінальне провадження було закрите у звязку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України (а.с.26-27) та на гр.ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення. Відповідно до постанови Нікопольського міськрайонного суду від 24.05.2017 року, провадження по справі закрито у звязку з закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності (а.с.28). Внаслідок винних дій відповідача, що спричинили ДТП, транспортний засіб позивача було пошкоджено, чим завдано йому матеріальні збитки. Відповідно до висновку експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ № 4764 від 22.06.2017 року, вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля ВАЗ 2101, склала 15 161, 60 гривень (а.с.6-25). Страховою компанією АТ «СК «ТАС» позивачу частково було відшкодовано спричинену шкоду в розмірі 5 215, 89 грн. (а.с.29-31). Крім того, частково було відшкодовано шкоду й відповідачем в розмірі 2 114,86 грн. З огляду на це, суд вважає, що залишок матеріального збитку в розмірі 7 830, 85 гривень, повинен сплатити відповідач.

Тому суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.2-5, 9-10, 12, 28, 131, 223, 258-259, 263-265, 280 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 7 830,85 грн. та судовий збір в розмірі 640 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів після отримання через Нікопольський міськрайонний суд.

Суддя: ОСОБА_6