Дата документу 14.03.2018
Справа № 320/714/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2018 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Юрлагіної Т.В.,

при секретарі Бондаренко Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із заявою до відповідачки про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 26.05.2011 року у розмірі 12346,08 гривень та витрат зі сплати судового збору, зазначаючи, що 26.05.2011 року відповідачка отримала кредит у розмірі 4000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У зв'язку з неналежним виконання відповідачкою умов договору виникла заборгованість, яка станом на 26.11.2017 року складає 12346 гривень 08 копійок, з яких: 247,27 грн. - тіло кредиту, 4648,93 грн. - нараховані відсотки за користування кредитом, 6385,78 грн. - нарахована пеня, а також 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 564,10 грн. - штраф (процентна складова).

Представник позивача в судове засідання не з'явився, але від нього надійшла заява з проханням розглядати справу за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає у повному обсязі.

Відповідачка у судове засідання не з'явилася з невідомих причин, про час та місце розгляду справи була повідомлена завчасно належним чином, у відповідності до вимог ч.1 ст. 128 ЦПК України, про що свідчить додане до матеріалів справи поштове повідомлення про вручення поштового відправлення. Про поважні причини своєї неявки відповідачка суд не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи, розгляд справи за її відсутності чи відзиву на позовну заяву від неї не надходило. Тому суд визнає неявку відповідачки з неповажних причин, та, на підставі заяви представника позивача, у відповідності зі ст. 279 ЦПК України, суд вважає за необхідне ухвалити у справі рішення.

Виходячи з наведеного, а також положень ч. 3 ст. 211 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд вважає, за необхідне провадити розгляд справи на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об'єктивному та всебічному з'ясуванні обставин справи, прийшов до висновку, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і виплати проценти.

26.05.2011 року між позивачем та відповідачкою був укладений договір про надання банківських послуг б/н, згідно якого відповідачка отримала 4000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком договір, що підтверджується його особистим підписом у заяві (а.с.12).

Пунктами 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4, 1.1.3.2.3 договору передбачено, що клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою та безумовною згодою клієнта щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.

Відповідно до п. 2.1.1.5.3 до обов'язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснення операції по картрахункам, на підставі п. 1.1.5.2 «Умов та Правил» неотримання або несвоєчасне отримання клієнтом виписок про стан рахунків не звільняє клієнта від виконання його зобов'язань за даним договором.

Крім того, відповідно до п. 2.1.1.5.5 «Умов та правил надання банківських послуг», позичальник зобов'язується погашати заборгованість перед банком за кредитом, сплачувати відсотки за його користування, перевіряти платіжний ліміт, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором.

Власник картрахунку зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникненню офердтрафту, згідно п. 2.1.1.5.7 «Умов та Правил надання банківських послуг», у разі невиконання зобов'язань за договором, у відповідності до п. 2.1.1.5.6 даних Умов, на вимогу банку власник картрахунку повинен виконати зобов'язання з повернення кредиту, оплатити винагороду банку.

Згідно п.2.1.1.12.2 за користування кредитом протягом пільгового періоду клієнт сплачує банку відсотки в розмірі 0,01% від суми операцій за рахунок кредиту. В разі непогашення клієнтом боргових зобов'язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування кредитом клієнт сплачує банку відсотки в розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування.

У випадку виникнення прострочених зобов'язань за кредитом згідно п.2.1.1.12.2.1 Договору клієнт сплачує банку проценти в подвійному розмірі від зазначених в Тарифах, що діють на дату нарахування.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач свої зобов'язання за договором виконав належним чином, а саме надав відповідачці кредит у розмірі, встановленому договором, однак відповідачка взяті на себе зобов'язання належним чином не виконувала.

Згідно розрахунку заборгованості, доданого до матеріалів справи, відповідачка станом на 26.11.2017 року має заборгованість у розмірі 12346 гривень 08 копійок, з яких: 247,27 грн. - тіло кредиту, 4648,93 грн. - нараховані відсотки за користування кредитом, 6385,78 грн. - нарахована пеня, а також 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 564,10 грн. - штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.10-11).

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідачки на його користь пені та штрафів суд виходить з наступного.

У відповідності до п.2.1.1.12.6.1 при непогашенні суми простроченого кредиту на суму від 100 грн. клієнт сплачує банку пеню відповідно до встановлених тарифів, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті. Пеня нараховується в день нарахування відсотків за кредитом.

Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Договору при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більш, ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500,00 гривень + 5% від суми позову.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, та відповідно до ст. 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Така правова позиція висловлена у правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15, який, у відповідності до положень ст. 360-7 ЦПК України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції.

З матеріалів справи вбачається, що підставами стягнення як штрафу, так і пені як різновидів неустойки є порушення позичальником строків повернення кредиту та сплати відсотків за його користування. Отже, по суті таке стягнення є подвійною цивільно-правовою відповідальністю одного й того ж виду за одне й теж порушення договірного зобов'язання.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача в частині стягнення з відповідачки штрафів є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Аналізуючи зібрані по справі докази, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову та вважає можливим стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 11281 гривні 98 копійок, яка складається з: 247,27 грн. - тіло кредиту, 4648,93 грн. - нараховані відсотки за користування кредитом, 6385,78 грн. - нарахована пеня.

Крім того, також суд вважає необхідним згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача суму судових витрат 1762 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 12, 13, 81, 89, 133, 141, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 509, 526, 527, 530 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1, на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (р/р 3111, , МФО 305299) суму заборгованості за договором про надання банківських послуг № б/н від 26.05.2011 року у розмірі 11281 (одинадцять тисяч двісті вісімдесят одна) гривня 98 копійок, яка складається з: 247,27 грн. - тіло кредиту, 4648,93 грн. - нараховані відсотки за користування кредитом, 6385,78 грн. - нарахована пеня, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) гривні 00 коп.

У задоволенні іншої частини позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області протягом 30 днів з дня його складення шляхом подання апеляційної скарги через Мелітопольський міськрайонний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Т.В.Юрлагіна