Справа № 296/870/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" лютого 2018 р. м.Житомир

Суддя Корольовського районного суду м. Житомира Драч Ю.І. розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління держгеокадастру у Житомирській області, третя особа Коростишівська районна державна адміністрація Житомирської області про відновлення строку та зобовязання укладення додаткової угоди про поновлення договору оренди земельної ділянки, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до Головного управління держгеокадастру у Житомирській області в якому просить суд: визнати незаконною відмову у поновленні договору оренди земельної ділянки. Зобовязати відповідача укласти додаткову угоду про поновлення договору оренди земельної ділянки площею 18,5634 га, кадастровий номер: :09:000:0165, що розташована за межами населеного пункту с. Царівка, Коростишівського району, Житомирської області для ведення фермерського господарства (землі сільськогосподарського призначення), здійснити державну реєстрацію права оренди земельної ділянки; стягнути з відповідача на користь позивача коштів сплачених за надання правової допомоги в розмірі 10000,00 грн. та судовий збір в сумі 704,80 грн.

При вирішенні питання про відкриття провадження по справі, суддею встановлено наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, предявляються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо повязані між собою позовні вимоги предявлені одночасно щодо декількох обєктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням обєкта, вартість якого є найвищою.

З доданих до позовної заяви матеріалів вбачається, що спір стосується права на подальше користування земельною ділянкою, розташованою за межами населеного пункту с. Царівка, Коростишівського району, Житомирської області.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01.03.2013 року Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ суди мають виходити з того, що згідно зі статтями 13 і 14 Конституції України, статтями 177, 181, 324 і главою 30 ЦК земля та земельні ділянки є об'єктами цивільних прав, а держава і територіальні громади через свої органи беруть участь у земельних відносинах із метою реалізації цивільних та інших прав у приватноправових відносинах, тобто прав власників земельних ділянок.

Пунктом 7 вказаної постанови передбачено, що земельні відносини, суб'єктами яких є фізичні чи юридичні особи, органи місцевого самоврядування, органи державної влади, а об'єктами - землі у межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї), регулюються земельним і цивільним законодавством на принципах забезпечення юридичної рівності прав їх учасників, забезпечення гарантій прав на землю (стаття 1 ЦК, статті 2, 5 Земельного кодексу України; далі - ЗК). Захист судом прав на землю у цих відносинах здійснюється способами, визначеними статтями 16, 21, 393 ЦК, статтею 152 ЗК, у тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування. Відповідно до цього спори, що виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них суб'єкта владних повноважень, згідно зі статтею 15 ЦПК (в редакції закону, яка діяла до 15.12.2017 року) розглядаються в порядку цивільного судочинства. Це стосується, наприклад, позовів про визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування щодо видання дозволу на виготовлення (розроблення) проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, вирішення інших питань, що відповідно до закону необхідні для набуття і реалізації права на землю, про надання чи передачу земельної ділянки у власність або користування чи невирішення цих питань, припинення права власності чи користування землею (статті 116, 118, 123, 128, 131, 144, 146, 147, 149, 151 ЗК та інші), крім спорів, передбачених частиною першою статті 16 Закону України від 17 листопада 2009 року № 1559-VI "Про відчуження земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності", про цивільну відповідальність за порушення земельного законодавства (статті 210, 211 ЗК), про повернення самовільно зайнятих земельних ділянок (стаття 212 ЗК).

В пункті 42 Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013р. №3 "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" визначено, що виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Таким чином, даний позов не є територіальною підсудністю Корольовського районного суду м. Житомира, оскільки виходячи з правил виключної підсудності спір підлягає вирішенню за місцем знаходження нерухомого майна.

Згідно п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Таким чином, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління держгеокадастру у Житомирській області, третя особа Коростишівська районна державна адміністрація Житомирської області про відновлення строку та зобовязання укладення додаткової угоди про поновлення договору оренди земельної ділянки слід передати для розгляду до Коростишівського районного суду Житомирської області.

Керуючись ст.ст. 27, 28, 31 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління держгеокадастру у Житомирській області, третя особа Коростишівська районна державна адміністрація Житомирської області про відновлення строку та зобовязання укладення додаткової угоди про поновлення договору оренди земельної ділянки передати на розгляд до Коростишівського районного суду Житомирської області.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Житомирської області шляхом подання апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя Ю. І. Драч