Справа № 182/4898/16-ц
Провадження № 2/0182/1055/2018
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

31.01.2018 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Тихомирова І.В.

секретаря - Рахуба О.Г.

позивача - ОСОБА_1

представників відповідачів - ОСОБА_2, ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, приватного нотаріуса Нікопольського міського нотаріального округу Романенка Станіслава Олександровича про припинення дії, яка порушує право, внесення змін до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, суд

ВСТАНОВИВ:

07.09.2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про припинення дії, яка порушує право.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його дружина ОСОБА_1. На випадок смерті вона залишила заповіт, відповідно до якого все своє майно заповіла їхній з позивачем доньці ОСОБА_5 і поклала на неї обов'язок надати позивачу право користування домоволодінням і земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1. Відповідач отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, однак його умови не виконує, погрожує позбавити комунікацій у будинку, здійснює дії щодо продажу спадкового майна і, таким чином, фактично позбавляє позивача житла.

13.03.2017 року ОСОБА_1 позовні вимоги уточнив, посилаючись на те, що йому стало відомо про невнесення приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Романенко С.І., який видавав відповідачу Свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_1, особистого розпорядження спадкодавця щодо надання позивачеві права на користування спадковим будинком. Просив суд внести зміни у свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Романенко С.О., та зазначити, що право користування житловим будинком з надвірними будівлями та спорудами і земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1, надано ОСОБА_4.

У судових засіданнях позивач свої позовні вимоги підтримав, на їх задоволенні наполягав. Пояснив, що спірне домоволодіння перейшло його покійній дружині ОСОБА_1 в порядку спадкування. Після смерті дружини донька забрала ключі від вказаного будинку та правовстановлюючі документи на нього без його згоди, погрожує продати будинок та фактично виселяє відповідача. Востаннє з донькою вони бачилися 21.04.2016 року. Усі комунікації у будинку підключені, позивач за них сплачує.

Представник позивача у судовому засіданні 31.01.2018 року просив справу відкласти у зв'язку з його зайнятістю в іншому процесі, однак позивач заявив клопотання про слухання справи за відсутності представника (а.с.65)

Відповідач ОСОБА_5 у судові засідання не з'являлася. Її представник суду пояснив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла дружина позивача та матір відповідача ОСОБА_1, яка все своє майно вона заповіла ОСОБА_5 У встановлений законом строк сторони зверталися до приватного нотаріуса Нікопольського міського нотаріального округу Романенко С.О., де ОСОБА_5 написала заяву про відмову від спадкування за заповітом після смерті матері і натомість подала заяву про прийняття спадщини після її смерті за законом, а ОСОБА_1 написав заяву про відмову від своєї частки у спадщині на користь ОСОБА_5 Порушень з боку нотаріуса не було, свої заяви сторони писали добровільно. Відповідач отримала Свідоцтво про право на спадщину на домоволодіння та земельну ділянку, зареєструвала свої речові права. Згодом між сторонами ішла мова про продаж будинку та купівлю позивачеві квартири, однак вони не дійшли згоди, на чиє ім'я буде зареєстрована ця квартира. Відповідач вважає, що не зобов'язана взамін будинку, у якому проживає позивач, забезпечувати його правом власності на інше житло. Між сторонами склалися недоброзичливі стосунки, уже півтора року вони не спілкуються взагалі і жодних перешкод у користуванні житлом ОСОБА_5 батькові не чинить.

Представник приватного нотаріуса Нікопольського міського нотаріального округу Романенко С.І. у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на його безпідставність, оскільки нотаріус діяв виключно у рамках чинного законодавства.

Вислухавши сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Як встановлено судом, 06.12.2013 року ОСОБА_1 склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Бережним О.С. та зареєстрований в реєстрі за № 2072, за умовами якого належний їй житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, приватизовану земельну ділянку, які знаходяться в АДРЕСА_1, заповіла ОСОБА_5 При цьому поклала на неї обов'язок надати право користування зазначеним житловим будинком з надвірними будівлями та спорудами і земельною ділянкою ОСОБА_1 (а.с.5).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 померла (а.с.33).

У встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини, 10.07.2014 року, сторони звернулися до приватного нотаріуса Нікопольського міського нотаріального округу Романенко С.О. Позивач подала заяву, в якій відмовляється від прийняття спадщини за заповітом та приймає її за законом (а.с.54). У свою чергу ОСОБА_1 подав заяву, в якій відмовився від належної йому частки спадкового майна на користь їхньої зі спадкодавцем доньки - ОСОБА_5 (а.с.32). У заяві ОСОБА_1 також зазначив, що майнових та інших вимог до ОСОБА_5 не має та що нотаріусом йому роз'яснено, що його відмова від прийняття спадщини за законом є безумовною та беззастережною, але може бути відкликана протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Дана заява позивачем відкликана не була, тому 25.12.2015 року приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Романенко С.О. було видано ОСОБА_5 Свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_1 на житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1, зареєстроване в реєстрі за № 769 (а.с.59) та Свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку за цією ж адресою, зареєстроване в реєстрі за № 770 (а.с.60). Речові права на зазначене майно зареєстровано у встановленому законом порядку (а.с.29-30).

Як пояснили позивач, представник відповідача та допитані у судовому засіданні 27.09.2017 року, кожен окремо, свідки, згодом між сторонами склалися неприязні стосунки, з привожу чого вони, кожен окремо, зверталися до правоохоронних органів (а.с.4,39). Нікопольським внутрішнім підрозділом Головного управління національної поліції їм було рекомендовано звертатися до суду для урегулювання конфлікту, оскільки він виник на базі цивільно-правових відносин.

Відповідно до ч. 1,3 ст. 12 ЦК Україниособа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд . Особа може відмовитися від свого майнового права. Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

На підставі ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

З урахуванням ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Згідно ч. 5, 6 ст. 1273 ЦК України відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття.

На підставі ч. 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 відповідно до Свідоцтв про право на спадщину за законом реєстровий номер 769,770 (а.с.59,60) є власницею спірного житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.29,30,59,60,). Правовстановлюючі документи на майно на даний час не скасовані. ОСОБА_1, свідомо відмовляючись від своєї частки у спадщині після смерті дружини ОСОБА_1, розпорядився своїм речовим правом на власний розсуд, чим висловив своє волевиявлення. Дані обставини визнані позивачем у судових засіданнях та підтверджені матеріалами справи, доказів їх неправдивості не добуто. Дій, які б свідчили про порушення нотаріусом законодавства при посвідченні заяви ОСОБА_1 про відмову від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5, не встановлено, як не встановлено і того, що позивач відкликав дану заяву у встановлений законом строк.

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень учасників справи, свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_1, у яке позивач просить суд внести зміни, не видавалось. Приватним нотаріусом Романенко С.О. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_1 на ім'я ОСОБА_5 (а.с.59,60).

ОСОБА_1 відмовився від будь яких уточнень позовних вимог.

Крім того, ОСОБА_1 зареєстрований та проживає у спірному домоволодінні, усі комунікації до будинку підключені, що підтверджено матеріалами справи, поясненням самого позивача, представника відповідача та свідків. Жодних доказів, які б підтверджували дії ОСОБА_5, якими вона чинить перешкоди у користуванні позивачеві спірним будинком, судом не добуто.

У судовому засіданні 31.01.2018 року ОСОБА_1 зазначив, що мета його звернення до суду - визнання за ним права власності на частку у спірному майні. Дана позиція суперечить позовним вимогам, з якими позивач по факту звернувся до суду (а.с.1-3,13).

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

На підставі ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на зазначене, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що вимоги позивача не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, є такими, що не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, у зв'язку з чим позов не підлягає задоволенню у повному обсязі.

Також, відповідно до ч.3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Як вбачається з матеріалів позову, позивачем при подачі первісного позову було сплачено 640,00 грн. (а.с.1) за вимоги про припинення дії, яка порушує право. Вимоги щодо внесення змін до свідоцтва про право на спадщину за законом, з якими позивач звернувся до суду 13.03.2017 року, судовим збором оплачені не були. За таких обставин, на підставі ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з ОСОБА_1 704,80 грн. судового збору.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 12,13,16,1223,1261,1268,1273,1274 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 141, 263, 265 ЦПК України , суд

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_4 у задоволенні позову в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_4 судовий збір у сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. на користь держави.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно підпункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України, в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року, який набув чинності 15 грудня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя: І. В. Тихомиров