Провадження №2/193/149/18
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Р І Ш Е Н Н Я

19 березня 2018 року сел.Софіївка

Софіївський районний суд Дніпропетровської області:

в складі головуючого судді Кащук Д.А.,

при секретарі Ратушній В.В.,

розглянувши в судовому засіданні без здійснення фіксування судового засідання технічними засобами на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України в сел.Софіївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3 про визнання угоди укладеного та визнання права власності на житловий будинок,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання угоди укладеною та визнання права власності на нерухоме майно-житловий будинок № 32 по вул. Шевченка с. Девладове Софіївського району Дніпропетровської області.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що на початку вересня місяця 2013 року він по домашній угоді придбав у свого зятя - ОСОБА_2 житловий будинок №32 по вул.Шевченка в с. Девладове Софіївського району Дніпропетровської області. В підтвердження угоди купівлі - продажу житлового будинку позивачем були передані ОСОБА_2 в присутності його доньки, дружини ОСОБА_2, ОСОБА_4 гроші в сумі 45 000 (сорок пять тисяч) гривень, даний факт на думку позивача підтверджується письмовими матеріалами висновку про результати розгляду матеріалів письмової заяви, проведеної Софіївським ВП Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області за зверненням позивача.

Зазначає, що продавець ОСОБА_2 зобов'язався укласти з позивачем договір купівлі - продажу житлового будинку у письмовій формі та нотаріально його посвідчити відповідно діючого законодавства. При укладенні угоди між ними було погоджено всі належні умови купівлі-продажу житлового будинку, зокрема щодо ціни, передачі будинку у власність, оформлення договору купівлі продажу житлового будинку.

Стверджує, що згідно домовленності між нами про сплату вартості житлового будинку позивачем ОСОБА_2 було сплачено 45 000 (сорок пять тисяч) гривень і він передав ключі від будинку та дозволив позивачу разом з дружиною вселитись в житловий будинок № 32 по вул. Шевченка в с.Девладове Софіївського району та зареєструватись. 05 вересня 2013 року позивач зареєстрував своє та дружини місце проживання за вказаною адресою, що підтверджується довідкою Девладівської сільської ради № 64 від 16 січня 2018 року, копією паспорта на ім'я позивача АЕ 83858 з відміткою про час та місце реєстрації проживання.

Звертає увагу суду, що в 2016 році позивач неодноразово звертався до ОСОБА_2 з пропозицією письмово укласти договір купівлі-продажу житлового будинку №32 по вул.Шевченко с.Девладове Софіївського району та нотаріально посвідчити його в нотаріальній конторі відповідно домовленості. Зазначає, що ОСОБА_2 від пропозиції відмовлявся, мотивуючи це тим, що він позивача з дружиною не виганяє з житлового будинку і їм не потрібне нотаріальне оформлення купівлі продажу, а також мотивуючи відсутністю коштів для оплати послуг нотаріальної контори.

Вживаючі заходи досудового врегулювання спору позивач 14 грудня 2017 року направив ОСОБА_2 листа з пропозицією укласти договір купівлі продажу житлового будинку та нотаріально його посвідчити, але ОСОБА_2 пропозицію залишив без відповідного реагування. Стверджує, що відмова відповідача від оформлення договору купівлі-продажу будинку позбавило позивача можливості звернутись до нотаріальної контори без продавця, а також суперечить умовам досягнутої з відповідачем угоди і чинному законодавству. Зазначає, що між позивачем як покупцем і ОСОБА_2 на початку вересня 2013 року було обумовлено всі потрібні для даної угоди умови договору, які позивач повністю виконав, продавець передав позивачу ключі від житлового будинку, в який позивач вселився разом з дружиною, абонентську книжку на електроенергію, природній газ, позивачем сплачено кошти за житловий будинок. Також зазначив, що в кінці грудня 2017 року ОСОБА_2 на неодноразові вимоги віддав позивачу правовстановлюючі документи на будинок та земельну ділянку.

Представник позивача подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивача, при цьому позовні вимоги підтримують в повному обсязі, як обгрунтовані та підтверджені матеріалами справи.

Відповідач в судове засідання не зявився, але подав до суду також письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, при цьому зазначив, що з позовними вимогами позивача погоджується в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав та основних свобод людини, ратифікованої Україною 11 вересня 1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 вказаної Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»).

Згідно із ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_2 є власником житлового будину № 32 по вул. Шевченка с. Девладове Софіївського району Дніпропетровської області, який зареєстрований в обласному комунальному підприємстві «Софіївське бюро технічної інвентаризації. Підставою виникнення права власності у ОСОБА_2 на вказаний житловий будинок є договір купівлі-продажу від 06.07.2005 №956.

Житловий будинок №32 по вул. Шевченка в с. Девладове Софіївського району Дніпропетровської області загальною площею 52.6 кв.м., житловою площею 22.8 кв.м., розташований на приватизований земельній ділянці площею 0.0900 га. Вартість житлового будинку відповідно звіту про оцінку майна від 09 січня 2018 року становить 63 645 гривень.

Позивач на підставі угоди з відповідачем придбав у свого зятя - ОСОБА_2 житловий будинок №32 по вул.Шевченка в с. Девладове Софіївського району Дніпропетровської області та передав ОСОБА_2 в присутності його доньки, дружини ОСОБА_2, ОСОБА_4 гроші в сумі 45 000 (сорок пять тисяч) гривень.

Відповідач прийнявши зазначені кошти зобов'язався укласти з позивачем договір купівлі - продажу житлового будинку у письмовій формі та нотаріально його посвідчити відповідно діючого законодавства. Судом враховується, що при укладенні угоди між позивачем та відповідачем було погоджено всі належні умови купівлі-продажу житлового будинку, зокрема щодо ціни, передачі будинку у власність, оформлення договору купівлі продажу житлового будинку. Відповідач передав ключі від будинку позивачу та дозволив позивачу разом з дружиною вселитись в житловий будинок № 32 по вул. Шевченка в с.Девладове Софіївського району та зареєструватись у ньому, що підтверджується довідкою Девладівської сільської ради № 64 від 16 січня 2018 року, копією паспорта на ім'я позивача АЕ 83858 з відміткою про час та місце реєстрації проживання (а.с.16, 21).

Після укладення угоди та погодження всіх належних умов купівлі-продажу житлового будинку позивач неодноразово звертався до відповідача з пропозицією письмово укласти договір купівлі-продажу житлового будинку №32 по вул.Шевченко сДевладове Софіївського району та нотаріально посвідчити його в нотаріальній конторі відповідно домовленості, на що відповідач від пропозиції відмовлявся, мотивуючи це тим, що він позивача з дружиною не виганяє з житлового будинку і їм не потрібне нотаріальне оформлення купівлі продажу, а також мотивуючи відсутністю коштів для оплати послуг нотаріальної контори.

Проведеною перевіркою за заявою гр.ОСОБА_1 про те, що у 2013 році заявник віддав своїй доньці гроші в сумі 45 000 грн., щоб вона переоформила будинок на заявника, але будинок до теперішнього часу залишається не переоформленим (ЖЄО №2335 від 23.09.2017 року) Софіївським ВП Жовтоводського ВП ГУНП у Дніпропетровській області встановлено, що у 2013 році заявник віддав своїй доньці гр. ОСОБА_5 гроші в сумі 45 000 грн. за переоформлення будинку, в якому він мешкає. Даний будинок по документам належить зятю заявника гр. ОСОБА_2. Заявника бентежить, що він з дружиною гр. ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 проживають в чужому будинку, хоча вони тут прописані. Донька до теперішнього часу не переоформила будинок, тому гр. ОСОБА_1 звернувся до поліції. Як пояснила донька заявника гр. ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, будинок, в якому проживають її батьки, залишився у спадщину її чоловіку гр., ОСОБА_2 від його батьків. Коли родина ОСОБА_2 хотіла продати цей будинок, її батьки захотіли його придбати та у 2013 році сплатили доньці кошти за будинок в сумі 45 000грн.. Коли розмова зайшла про переоформлення будинку, на той час батьки відмовились від переоформлення та повідомили, що будуть просто проживати в даному будинку, так як вони в ньому прописані. На даний час постійно виникають сварки з батьками, так як останні бояться, що родина доньки їх виселить, але її родина ніяких претензій до батьків не має, а переоформлення в даний час дуже дороге(а.с.6).

Згідно ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 220 Цивільного кодексу України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулось повне або часткове виконання договору, азе одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Зважаючи на ті обставини, що при укладенні зазначеної угоди між позивачем та відповідачем було погоджено всі належні умови купівлі-продажу житлового будинку, зокрема щодо ціни, передачі будинку у власність, оформлення договору купівлі продажу житлового будинку, відповідачем згідно поданої заяви позовні вимоги визнаються в повному обсязі, суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині визнання угоди купівлі-продажу - житлового будинку № 32 по вул. Шевченка с. Девладове Софіївського району Дніпропетровської, вартістю 63 645 гривень гривень між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 укладеною обгрунтовані, підтверджені матеріалами справи, а тому підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивача в частині визнання права власності на вищевказаний будинок, судом враховується, що у відповідності зі ст. 41 Конституції України кожний має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності здобувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

У відповідності до ст. 321 ЦК України: «Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні».

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує право власності.

З огляду на вищевикладене, зважаючи на те, що факт укладання угоди купівлі-продажу житлового будинку між позивачем та відповідачем знайшли своє підтвердження під час дослідження матеріалів справи, суд вважає, що у вказаній частині вимоги позивача є обґрунтованими, підтвердженими поданими доказами та підлягають задоволенню.

Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 4,9, 83, 229, 235, ч.2 ст. 247, 258, 259, 265ЦПК України, ст.ст. 15, 204, 220, 321, 392 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3 про визнання угоди укладеного та визнання права власності на житловий будинок задовольнити в повному обсязі.

Визнати угоду купівлі-продажу - житлового будинку № 32 по вул. Шевченка с. Девладове Софіївського району Дніпропетровської, вартістю 63 645 гривень гривень між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 укладеною.

Визнати за позивачем - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 право власності на житловий будинок згідно експлікації до плану технічного паспорта виготовленого Софіївським БТІ 20.01.1989 р. загальною площею 52.6 кв.м., житловою площею 22.8 кв.м., з будівлями та спорудами, розміщений на приватизований земельній ділянці площею 0.0900 га., що розташований за адресою: Дніпропетровська область. Софіївський район, с. Девладове. вул. Шевченка, 32.

Стягнути з ОСОБА_2, ІПН:НОМЕР_1, зареєстрованого: ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_2 зареєстрованого: ІНФОРМАЦІЯ_5 суму сплаченого судового збору в розмірі 1409,6 (одна тисяча чотириста девять) гривень 60 коп..

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Софіївський районний суд Дніпропетровської області, а з дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи без посередньо до Апеляційного суду Дніпропетровської області.

Суддя Д.А.Кащук