ПОСТАНОВА
Іменем України

07 лютого 2018 року м. Кропивницький

справа № 404/6472/17

провадження № 22-ц/781/347/18

Апеляційний суд Кіровоградської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючої судді Суровицької Л.В.,
суддів Авраменко Т.М., Черненко В.В.
секретар Бодопрост М.М.,
учасники справи :
позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 , представник відповідача адвокат Майнард Наталія Олександрівна ;

третя особа Орган опіки та піклування Кіровоградської міської ради,

третя особа - ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04 грудня 2017 року у складі судді Панфілової А.В. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи Орган опіки та піклування Кіровоградської міської ради та ОСОБА_3 про скасування заборгованості по аліментам, зменшення розміру аліментів, і
В С Т А Н О В И В :
У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи Орган опіки та піклування Кіровоградської міської ради, ОСОБА_3 про скасування заборгованості по аліментам та зменшення розміру аліментів.
Зазначав, що рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24 вересня 2010 року з нього на користь позивача на утримання сина ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнуто аліменти у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04 квітня 2010 року до досягнення ним повноліття. 11 листопада 2011 року він уклав шлюб з ОСОБА_5 , післяшлюбне прізвище ОСОБА_6 . Разом з дружиною та її дитиною проживають у орендованому житлі, кошти на придбання власного житла відсутні. 28 квітня 2016 року уклав контракт з Міністерством оборони України, став військовослужбовцем, з 27 січня 2017 року по 20 квітня 2017 року брав участь в антитерористичній операції. У вересні 2017 року при отриманні грошового забезпечення дізнався, що з нарахованих йому сум проводиться утримання заборгованості за аліментами, а саме за серпень утримано ? грошового утримання, що склало 2526,48 грн., а за вересень 50 % грошового утримання, що склало 4 985 грн.. Йому стало відомо, що проведено перерахунок за весь період проходження служби і нараховано заборгованість по аліментам у розмірі 26233,48 грн.за період з 01 червня 2016 року по 01 червня 2017 року, яка буде стягуватись за заявою стягувача до повного погашення у розмірі 50 % заробітку. У зв`язку з тим, що відповідач скористалась його відсутністю, неможливістю впливати на виконання рішення суду, просив суд звільнити його повністю від сплати заборгованості по аліментам у розмірі 26233,48 грн. за період з 01 червня 2016 року по 01 червня 2017 року. Просив стягнуту у серпні, вересні 2017 року частину заборгованості, залишити стягувачці у рахунок аліментів, які не були достягнуті по основному місцю роботи і не відповідали 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з часу внесення змін до ч.2 ст.182 СК України.
Посилаючись на те, що кожен з батьків має утримувати дитину, просив суд зменшити розмір аліментів, стягнутих рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24 вересня 2010 року з ? частини всіх видів заробітку (доходів) до 1/9 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.1-4).
Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04 грудня 2017 року позов задоволено частково.
Звільнено ОСОБА_1 від сплати заборгованості за аліментами у розмірі 21248,48 грн..
Змінено розмір аліментів, що стягуються за рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24 вересня 2010 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зменшено з 1/4 частки на1/8 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення сином повноліття тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . В іншій частині вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 640 грн. судового збору (а.с.97-101).
Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що існують підстави для звільнення позивача від сплати заборгованості по аліментам в сумі 21248,48 грн, оскільки на час розгляду справи заборгованість в сумі 4985 грн. вже була утримана з доходу позивача. Для встановлення справедливості при утриманні дитини батьками, вважав за доцільне зменшити розмір аліментів з ? частки на 1/8 частки всіх видів заробітку (доходу) позивача, з урахуванням того, що відповідач матиме витрачати на дитину таку ж суму коштів, як і позивач, то дитина отримуватиме суму, що значно перевищує прожитковий мінімум для дитини, визначений державою і який є достатнім для належного розвитку дитини.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати з підстав порушення норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.
Посилається на те, що матеріальний стан позивача значно покращився, тому відсутні підстави для зменшення розміру аліментів. Заборгованість по аліментам виникла внаслідок неповідомлення позивачем державного виконавця про свої доходи. Суд не врахував, що відсутні підстави для звільнення від сплати заборгованості по аліментам за період з 01 червня 2016 року по 01 червня 2017 року (а.с.110-112).
На апеляційну скаргу ОСОБА_1 надав письмовий відзив, в якому зазначає, що суд ухвалив рішення з дотриманням прав дитини. Доводи апеляційної скарги зводяться до намагання відповідача покращити свій матеріальний стан. Образи та особисте неприязне відношення до нього, як до батька своєї дитини, спонукало позивача не погодитись з рішенням суду та подати апеляційну скаргу. Просив залишити апеляційну скаргу без задоволення (а.с.124-125)

Апеляційне провадження у справі відкрито 04 січня 2018 року (а.с.116), розгляд справи призначено на 07 лютого 2018 року (а.с.126).

Відповідно до положень частини 3 статті 3 ЦПК України, в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-УІІІ від 03.10.2017 року, який набрав чинності з 15.12.2017 року, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з підпунктами 11, 13 пункту 1 розділу 13 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону № 2147-УІІІ заяви скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цієї редакції Кодексу.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_2 та її представник підтримали доводи апеляційної скарги, а позивач та третя особа ОСОБА_3 заперечили проти цих доводів та просили рішення суду залишити без змін.

Представник третьої особи Органу опіки та піклування Кіровоградської міської ради, який належним чином повідомлений під розписку про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не прибув.

Відповідно до ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджується, що позивач ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24 вересня 2010 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходів), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 04 квітня 2010 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набрало законної сили, перебуває на виконанні Київського відділу державної виконавчої служби м. Полтава (а.с.11).

11 листопада 2011 року позивач зареєстрував шлюб з ОСОБА_5 (післяшлюбне прізвище ОСОБА_6 ).

Позивач проживає з ОСОБА_3 та її донькою ОСОБА_8 , 2007 року народження.

Позивач працевлаштований у ПрАТ «Полтавське ХПП», за місцем роботи здійснюється утримання аліментів у розмірі ? частки його заробітку (доходів), що підтверджується довідками з місця роботи .

Також 28 квітня 2016 року ОСОБА_1 уклав контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України з Міністерством оборони України (а.с.5-6). Перебуває на військовій службі з 28 квітня 2016 року по теперішній час (а.с.13), в період з 27 січня 2017 року по 20 квітня 2017 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції (а.с.12).

ОСОБА_1 нараховано грошове забезпечення, як військовослужбовцю за контрактом, проте з цього виду його доходу аліменти за місцем проходження служби не утримувались.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24 вересня 2010 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_7 аліменти в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходів), проте ОСОБА_1 не повідомив за місцем проходження військової служби про наявність виконавчого листа про стягнення аліментів, ні державного виконавця про нарахування йому грошового забезпечення.

У зв`язку з цим утворилась заборгованість по аліментам.

Постановою державного виконавця Київського відділу ДВС м.Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області звернуто стягнення на доходи ОСОБА_1 , що отримує дохід у військовій частині НОМЕР_1 і постановлено здійснювати відрахування із доходів боржника у відповідності до чинного законодавства на користь стягувача ОСОБА_2 у розмірі 50 % заробітної плати до повного погашення заборгованості, надалі проводити утримання в розмірі ? частини доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Заборгованість рахується з часу прийняття на військову службу згідно отриманого боржником заробітку (а.с.11).

Як на підставу для звільнення від сплати заборгованості за аліментами, позивач посилався на відсутність власного житла, недостатність коштів для придбання житла.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, звільняючи позивача від сплати заборгованості за аліментами у розмірі 21 248,48 грн., суд першої інстанції вважав, що для цього існують правові підстави.

Проте, до такого висновку суд дійшов з порушенням норм матеріального права, висновок суду не відповідає обставинам справи.

Відповідно до ч.2 ст.197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Як свідчать матеріали справи, невиконання аліментного обов`язку сплачувати аліменти з усіх видів заробітку (доходів) було зумовлене тим, що позивач не повідомив державного виконавця про отримання ним грошового забезпечення, про місце проходження служби, за яким має здійснюватись утримання аліментів, а також не повідомив за місцем проходження служби про наявність рішення суду про стягнення аліментів, яке підлягає обов`язковому виконанню та виконавчого листа про стягнення аліментів.

Вказана обставина, а також доводи позивача про необхідність коштів для придбання власного житла, не є обставинами, які відповідно до ч.2 ст.197 СК, передбачають звільнення від сплати заборгованості за аліментами.

Оскільки позивачем не надано доказів наявності обставин, передбачених ч.2 ст.197 СК, як підстав для звільнення від заборгованості за аліментами, вказана позовна вимога задоволенню не підлягає у зв`язку з недоведеністю.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

За правилами ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 181 СК України передбачені способи виконання батьками такого обов`язку.

Згідно із ч.1ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Матеріальне становище і сімейний стан особи, зобов`язаної надавати дитині утримання, та особи, яка одержує аліменти, не є незмінними чинниками. Оскільки матеріальне становище і сімейний стан, а також стан здоров?я зазначених у законі осіб можуть протягом часу існування аліментного зобов`язання змінюватися, закон передбачає, що особа, яка сплачує аліменти, може звернутися до суду з позовною вимогою про зменшення розміру аліментів, якщо істотно погіршилось її матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я або покращилось матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

Правове значення при вирішенні спору має встановлення наявності або відсутності факту зміни матеріального або сімейного стану платника аліментів у порівнянні із його матеріальним та сімейним станом, у якому він перебував на час ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів (рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24 вересня 2010 року), який би був обгрунтованою підставою для задоволення позову або для відмови у позові.

Ухвалюючи рішення про зменшення розміру аліментів,що підлягають до стягнення з ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина з ? всіх видів заробітку (доходів) до 1/8 частини, суд вважав доведеними та обгрунтованими доводи позивача про те, що є необхідним забезпечення рівності участі батьків в утриманні дитини, достатності для розвитку дитини розміру алімсентів, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Проте, такий висновок суду є безпідставним, не відповідає обставинам справи, до такого висновку суд дійшов з порушенням норм матеріального права.

Як свідчать матеріали справи, інші особи, крім сина ОСОБА_4 , які б перебували на утриманні у позивача, відсутні. Він працездатний, має постійне місце роботи, проходить військову службу, отримує заробітну плату за місцем роботи, яке зберігається за ним на час проходження служби та грошове утримання у військовій частині.

З часу ухвалення рішення суду про стягнення з позивача аліментів на утримання сина, змінився його сімейний стан. Разом з тим, як підтверджується довідками про нарахування заробітної плати і грошового забезпечення, значно покращився його матеріальний стан, починаючи з квітня 2016 року.

Доводи позивача про те, що він утримує доньку ОСОБА_3 , є безпідставними, оскільки дитина має батька, який за законом зобов`язаний її утримувати до досягнення повноліття.

Відсутність власного житла, необхідність придбання житла, достатність, на думку позивача, забезпечення дитини на рівні не нижче прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, не є підставами для зменшення розміру аліментів.

За таких обставин юридично значимі обставини для зменшення розміру аліментів, які стягуються на утримання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначені у ч.1 ст.192 СК України, відсутні.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, відповідно до ст.376 ЦПК України це є підставами для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ч.6 ст.259, 268, 367, п.2 ч.1 ст.374, п.3, п.4 ч.1, ч.2 ст.376, ст. ст.382 ЦПК України, Апеляційний суд Кіровоградської області
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Кіровського районного суду м.Кіровограда від 04 грудня 2017 року скасувати і ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи Орган опіки та піклування Кіровоградської міської ради та ОСОБА_3 про скасування заборгованості по аліментам та зменшення розміру аліментів, відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку до Верховного Суду у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України .

Повний текст постанови складено - 09 лютого 2018 року.

Головуюча суддя Л.В.Суровицька
Судді Т.М.Авраменко
В.В.Черненко