П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2018 року місто Київ

Єдиний унікальний номер справи 759/14776/13-ц

№ апеляційного провадження 22-ц/796/2199/2018

Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Вербової І. М., суддів Головачова Я. В., Шахової О. В.,

при секретарі - Іваницькій О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 та апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Святошинського районного суду міста Києва, ухвалене під головування судді П'ятничук І. В. 03 листопада 2017 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7, про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, встановлення факту прийняття спадщини, зміну черговості одержання права на спадкування за законом, визнання права власності на майно в порядку спадкування, усунення від права на спадкування за законом, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, про визнання права власності в порядку спадкування за законом, як спадкоємців третьої черги, за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, як третіх осіб, що заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7 про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності в порядку спадкування за законом, визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

в с т а н о в и в :

Згідно п.3 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій та статус суддів» (зі змінами від 15 грудня 2017 року) апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Виходячи зі змісту пунктів 8,9 ч.1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України (в редакції Закону України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується. Справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У вересні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до Святошинського районного суду міста Києва з позовом (з урахуванням змін, збільшення розміру позовних вимог та уточнень) до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7, та просив постановити рішення, яким встановити факт його постійного проживання однією сім'єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з ОСОБА_8, померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 року, встановити факт постійного проживання однією сім'єю з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не менше як 5 років до часу відкриття спадщини, встановити факт належності на праві власності ОСОБА_9 49/100 частин будинку № АДРЕСА_5, встановити факт прийняття ОСОБА_2 спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_9, змінити черговість щодо одержання права на спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_8, визнавши за ним право на спадкування разом із спадкоємцями третьої черги, визнати за ним право власності на 49/200 частин житлового будинку № АДРЕСА_5 в порядку спадкування за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_9 та на 16/200 частини вказаного житлового будинку в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_8, а всього на 65/200 частин спірного будинку, на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після померлої ОСОБА_8, на 4/6 (3/6+1/6) грошового вкладу на ім'я ОСОБА_9 в Ощадбанку №8069 м. Києва (особовий рахунок НОМЕР_2), а всього на суму 4 279 грн. 68 коп., на 1/3 частину грошового вкладу на ім'я ОСОБА_8 в Ощадбанку №8142 м. Києва (особовий рахунок НОМЕР_1) в сумі 10 440 грн. 50 коп., усунути ОСОБА_3 від права на спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_8

У листопаді 2013 року ОСОБА_10 через представника ОСОБА_11 звернулась до суду з зустрічним позовом (з урахуванням змін, збільшення розміру позовних вимог та уточнень) до ОСОБА_2 про визнання за нею права власності на квартиру № АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом, як спадкоємиці третьої черги в порядку представлення після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_8, визнання за нею права власності на 49/100 будинку № АДРЕСА_1, в порядку спадкування а законом, як спадкоємиці третьої черги в порядку представлення після померлої ОСОБА_8, визнання за нею права власності на грошові кошти, що становлять спадкове майно, в порядку спадкування за законом, як спадкоємиці третьої черги в порядку представлення після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_8.

У грудні 2013 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулись до суду з позовом, як треті особи із самостійними вимогами, до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення факту родинних відносин між ними та ОСОБА_8, визнання за ними права власності на 1/3 частину спірного майна за кожним в порядку спадкування після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_8, а саме: по 16/200 частини (49/200 : 3) житлового будинку по АДРЕСА_1; по 1/3 частини квартири АДРЕСА_2; по 1/6 частині за кожним грошового вкладу на особовому рахунку № НОМЕР_4 на ім'я ОСОБА_9 в сумі 6 419 грн. 55 коп. в Сбербанку № 8069 Святошинського району м. Києва; по 1/3 частині грошового вкладу в розмірі 3 013 грн. 58 коп. в Сбербанку № 8142 м. Києва, особовий рахунок № НОМЕР_3 на ім'я ОСОБА_8, визначення їм додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_8

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 26 червня 2015 року ОСОБА_2 в задоволенні основного позову відмовлено, зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено, визнано за ОСОБА_3 право власності на квартиру АДРЕСА_3, в порядку спадкування за законом, як спадкоємиці третьої черги, у порядку представлення, визнано за ОСОБА_3 право власності на 49/100 будинку № АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом, як спадкоємиці третьої черги, у порядку представлення, визнано за ОСОБА_3 право власності: на грошові кошти на ім'я ОСОБА_9 по вкладу в Ощадбанку № 8069 м. Києва, особовий рахунок № НОМЕР_5 на суму 6 419 грн. 55 коп., на грошові кошти на ім'я ОСОБА_8 по вкладу а Ощадбанку № 8142 м. Києва, особовий рахунок № НОМЕР_6 на суму 10 440 грн. 55 коп., що становлять спадкове майно, в порядку спадкування за законом, як спадкоємиці третьої черги, у порядку представлення. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відмовлено в задоволенні їх позову, як третіх осіб, що заявляли самостійні вимоги щодо предмету спору (том IV а. с. 127 - 132).

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 10 грудня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, рішення Святошинського районного суду міста Києва залишено без змін (том IV а. с. 240 - 246).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 червня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, рішення Святошинського районного суду міста Києва від 26 червня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 10 грудня 2015 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції (том V а. с. 79 - 81).

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 03 листопада 2017 року, основний позов ОСОБА_2 задоволено частково. Встановлено факт прийняття ОСОБА_2 спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_9 Визнано за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за заповітом після померлого ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, на 49/200 частин житлового будинку № 23 по АДРЕСА_1. Визнано за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за заповітом після померлого ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, на грошові кошти на ім'я ОСОБА_9 по вкладу в Ощадбанку № 8069 м. Києва, особовий рахунок № НОМЕР_5 на суму 3 209 грн. 77 коп. (1/2 частина від загальної суми коштів 6 419 грн. 55 коп.). У задоволені іншої частини заявлених позовних вимог основного позову відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, як спадкоємиці третьої черги, - задоволено частково. Визнано за ОСОБА_3 право власності на квартиру АДРЕСА_3, в порядку спадкування за законом, як спадкоємиці третьої черги, в порядку представлення після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_8 Визнано за ОСОБА_3 право власності на 49/200 будинку № 23 по АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом, як спадкоємиці третьої черги, в порядку представлення після померлої ОСОБА_8 Визнано за ОСОБА_3 право власності на грошові кошти на ім'я ОСОБА_9 по вкладу в Ощадбанку № 8069 м. Києва, особовий рахунок № НОМЕР_5 на суму 3 209 грн. 77 коп. (1/2 частина від загальної суми коштів 6 419 грн. 55 коп.) в порядку спадкування за законом, як спадкоємиці третьої черги, в порядку представлення після померлої ОСОБА_8. Визнано за ОСОБА_3 право власності на грошові кошти на ім'я ОСОБА_8 по вкладу в Ощадбанку № 8142 м. Києва, особовий рахунок № НОМЕР_6 на суму 10 440 грн. 55 коп., що становлять спадкове майно, в порядку спадкування за законом, як спадкоємці третьої черги, в порядку представлення після померлої ОСОБА_8 У задоволені іншої частини зустрічного позову відмовлено.

Крім того, відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_4, ОСОБА_5, як третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору (том VI а.с.63-72).

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду, ОСОБА_2 13 листопада 2017 року подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Святошинського районного суду міста Києва від 03 листопада 2017 року та ухвалити нове, яким позовні вимоги за основним позовом задовольнити в повному обсязі, а у задоволенні зустрічних позовних вимог відмовити.

Апеляційну скаргу мотивував, зокрема, тим, що рішення суду першої інстанції є незаконним та таким, що увалене з порушенням норм матеріального права про спадкування, оскільки суд безпідставно визнав ОСОБА_3 спадкоємицею померлої ОСОБА_8, а також порушив ст.ст.1223 п.1, 1268 п.3, 1264, 1259 п.2 ЦК України. Зазначає, що він протягом 17 років фактично проживав однією сім'єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_8, з якою мав спільний бюджет, вів спільне господарство. Разом зі скаржником і ОСОБА_8 проживав батько останньої, ОСОБА_9, якому ОСОБА_2 надавав фізичну, моральну і матеріальну допомогу. До того ж, враховуючи похилий вік, ОСОБА_9 передав скаржнику на постійне зберігання документи: що стосуються будинку, ощадні книжки, свідоцтва про одруження та смерть дружини тощо.

Скаржник зазначає, що ОСОБА_9 належало 49/100 частин житлового будинку № 23 по АДРЕСА_1, де ОСОБА_2 було здійснено ремонт. 24 жовтня 2006 року ОСОБА_9 склав та посвідчив заповіт на ім'я доньки - ОСОБА_8 та скаржника. ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_9 помер. На думку скаржника, він фактично прийняв спадщину, оскільки постійно проживав зі спадкодавцем на день його смерті.

На думку скаржника, у 2007 році, перебуваючи в депресивному стані, його цивільна дружина звернулась з позовом до суду про визнання заповіту батька частково недійсним, проте за її заявою 03 грудня 2007 року справу було закрито.

Після смерті ОСОБА_9 він звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, проте не отримав його, оскільки був відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок. У зв'язку з цим, ОСОБА_2 та ОСОБА_8 звернулись до Святошинського районного суду міста Києва з позовом до Святошинської РДА про видачу дублікату свідоцтва про право власності на будинок на ім'я ОСОБА_9, який було задоволено, однак, рішення не виконано.

Скаржник зазначає, що його цивільна дружина була інвалідом ІІ групи по психічному захворюванню, потребувала постійного догляду, тому він фізично, морально та матеріально підтримував її. Крім того, ОСОБА_8 була надана довіреність скаржнику на оформлення їхніх спадкових справ, ведення справ у суді, отримання майна тощо.

Скаржник наголошує, що факт його постійного проживання з ОСОБА_8 був встановлений рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 24 липня 2013 року.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду, ОСОБА_3 12 листопада 2017 року направила апеляційну скаргу, у якій просить змінити рішення Святошинського районного суду міста Києва від 03 листопада 2017 року, яким відмовити ОСОБА_2 в задоволенні його позовних вимог та задовольнити зустрічні позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивувала, зокрема, тим, що суд першої інстанції ухвалив рішення, яке порушує норми матеріального права в частині визнання права власності за заповітом. Зазначає, що ОСОБА_2 проживав деякий час зі спадкодавцем, тобто ОСОБА_8, в якості наймача житла, і, виїхавши, забрав всі правовстановлюючі документи на будинок. На думку скаржника, факт проживання однією сім'єю спростовується особисто спадкодавцем шляхом подання позовної заяви в справі 2007 року та заяви до нотаріальної контори.

На думку скаржника, ОСОБА_9, будучи літньою та хворою людиною, піддався впливу третіх осіб і при житті відписував стороннім особам своє майно. Після смерті батька ОСОБА_8 була вимушена визнавати заповіт на ім'я ОСОБА_8 та ОСОБА_2 30 листопада 2011 року ОСОБА_8 звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак не оформила право власності у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів. До нотаріальної контори, крім ОСОБА_8, ніхто не звертався щодо оформлення права на спадщину ОСОБА_9

Скаржник зазначає, що 07 травня 2007 року ОСОБА_8 подала до нотаріальної контори заяву про призупинення дії заповіту та невидачу свідоцтва ОСОБА_2 про право на спадщину, яка відкрилась після смерті її батька, у зв'язку з подачею до суду позову про часткове скасування заповіту відносно ОСОБА_2 Дана справа містить заяву ОСОБА_2 про відмову від заповіту та відсутність з його боку будь-яких майнових претензій, в тому числі і в майбутньому. В результаті подачі заяви ОСОБА_2, ОСОБА_8 частково відмовилась від позовних вимог. Крім того, заява ОСОБА_2 про відмову від заповіту була направлена на адресу нотаріальної контори 01 грудня 2007 року.

Після смерті ОСОБА_8 із заявою про прийняття спадщини звернулась скаржник, ОСОБА_3, і ОСОБА_2

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 та його представник - ОСОБА_12 підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити. Заперечували проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_3

ОСОБА_3 та її представник - ОСОБА_11 підтримали доводи своєї апеляційної скарги та просили її задовольнити. Заперечували проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 та просили її відхилити.

ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи неодноразово повідомлялись належним чином шляхом направлення судової повістки-повідомлення рекомендованою кореспонденцією, у зв'язку з чим відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України колегія суддів вважала за можливе розглядати справу у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши доводи та заперечення учасників справи, які з'явились в судове засідання та їх представників, з'ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши матеріали справи та письмові докази у їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 та наявність підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_3, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи,ОСОБА_8 народилась 23 червня 1947 року у місті Києві, її батьками є ОСОБА_9 та ОСОБА_13 (а.с.).

Згідно свідоцтв про смерть, ОСОБА_13 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року, а ОСОБА_9 - ІНФОРМАЦІЯ_2 року (а.с.).

Як вбачається з матеріалів справи, у власності ОСОБА_9 перебували 49/100 частини будинку АДРЕСА_1 та грошові кошти за вкладом у відділенні «Ощадбанк» № 8069 м. Києва, особовий рахунок НОМЕР_7 на суму 6 419 грн. 55 коп.

У його доньки ОСОБА_8 у власності перебували квартира АДРЕСА_4 та грошові кошти за вкладом у відділенні «Ощадбанк» № 8142 м. Києва, особовий рахунок НОМЕР_8, в сумі 10 440 грн. 55 коп.

04 жовтня 2006 року ОСОБА_9 склав заповіт, яким усе своє майно заповідав своїй дочці ОСОБА_8 та ОСОБА_2 у рівних частках кожному.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_9 помер і 30 листопада 2006 року його донька ОСОБА_8 звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом і за законом після смерті батька, однак свідоцтво про право власності не отримала.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_8 померла. Після її смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у встановлений законом строк звернулися до нотаріальних контор із заявами про прийняття спадщини за законом, однак свідоцтва про право на спадщину не були видані.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів спадкової справи ОСОБА_2 не звертався із заявою про прийняття спадщини по заповіту після померлого ОСОБА_9

Частково задовольняючи позов ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги останнього про встановлення факту прийняття ОСОБА_2 спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_9, є доведеними, а тому вважав за необхідне визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за заповітом після померлого ОСОБА_9 на 49/200 частин житлового будинку АДРЕСА_1 та на грошові кошти на ім'я ОСОБА_9 по вкладу в Ощадбанку №8069 м. Києва, особовий рахунок НОМЕР_9 на суму 3 209 грн. 77 коп. (1/2 частина від загальної суми коштів в розмірі 6 419 грн. 55 коп.) Що стосується позовних вимог останнього про встановлення факту його постійного проживання однією сім'єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, встановлення факту належності на праві власності ОСОБА_9 49/100 частин будинку АДРЕСА_1, зміни черговості щодо одержання права на спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_8, визнання права на спадкування разом із спадкоємцями третьої черги після померлої ОСОБА_8 та усунення від права на спадкування за законом ОСОБА_3 після померлої ОСОБА_8, суд дійшов висновку, що такі вимоги є необґрунтованими та не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог третіх осіб із самостійними вимогами ОСОБА_4 та ОСОБА_5, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для їх задоволення, оскільки останні не звертались до нотаріального органу про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ОСОБА_8, а також не надали суду жодних доказів поважності причин пропуску строку на подання відповідних заяв.

Задовольняючи зустрічний позов ОСОБА_3 в частині визнання за останньою права власності на квартиру АДРЕСА_4, 49/200 частин будинку АДРЕСА_1, грошові кошти на ім'я ОСОБА_9 по вкладу в Ощадбанку №8069 м. Києва на суму 3 209 грн. 77 коп. (1/2 частина від загальної суми коштів 6 419 грн. 55 коп.) та грошові кошти на ім'я ОСОБА_8 по вкладу в Ощадбанку м№8142 м. Києва на суму 10 440 грн. 55 коп., в порядку спадкування за законом як спадкоємиці третьої черги, в порядку представлення після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_8, суд першої інстанції виходив, зокрема, з того, що процедура звернення ОСОБА_3 із заявою про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_8 була проведена з дотриманням усіх нормативних положень і з перевіркою всіх даних, факт родинних відносин ОСОБА_8 та ОСОБА_3 як двоюрідних сестер знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду, а тому лише ОСОБА_3 як спадкоємиця третьої черги, в порядку спадкування за законом, має право на спадщину після померлої ОСОБА_8

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів не може в повній мірі погодитись з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Виходячи зі змісту ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Так, статтею 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст. 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Частиною 4 ст.1266 ЦК України визначено, що двоюрідні брати та сестри спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (тітці, дядькові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Згідно ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч.1 ст. 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними.

Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Статтею 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ч.3 ст. 1224 ЦК України не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом.

Відповідно до ч.5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Згідно ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може призначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Так, в ході судового розгляду ОСОБА_2 не надав належних доказів того, що з 1996 року він проживав у житловому будинку АДРЕСА_1 однією сім'єю без реєстрації шлюбу зі спадкодавицею ОСОБА_8, наявність у них спільного бюджету та ведення спільного господарства, де проживав і її батько ОСОБА_9

Крім того, ОСОБА_2 не звертався із заявою про прийняття спадщини за заповітом, не надав належних доказів факту проживання однією сім'єю із спадкодавицею, судовим рішенням такий факт також не встановлено, а тому такі доводи відхиляються колегією суддів.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в ході судового розгляду, ОСОБА_2 проживав у сім'ї ОСОБА_9 деякий час в якості наймача житла, що не може вважатись ні постійним місцем проживання останнього, ні проживанням однією сім'єю з ОСОБА_8

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_2 про встановлення факту його постійного проживання однією сім'єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, встановлення факту належності на праві власності ОСОБА_9 49/100 частин будинку АДРЕСА_1, зміни черговості щодо одержання права на спадкування за законом після померлої ОСОБА_8, визнання за ним права на спадкування разом із спадкоємцями третьої черги після померлої ОСОБА_8, усунення ОСОБА_3 від права на спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_8, є необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають.

Разом з тим, судом першої інстанції встановлено, що з 1996 року ОСОБА_2 фактично постійно проживав у спірному будинку, виконував поточні ремонтні роботи в будинку, допомагав по господарству, опікувався спадковим майном, у зв'язку з чим суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги ОСОБА_2 про встановлення факту прийняття ним спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_9 та визнання за ним права власності в порядку спадкування за заповітом після померлого ОСОБА_9 на 49/200 частин спірного житлового будинку та грошові кошти на ім'я ОСОБА_9 по вкладу в Ощадбанку №8069 м. Києва, на суму 3209 грн. 77 коп. ( Ѕ частина від загальної суми коштів 6419, 55 гривень), є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Однак, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, оскільки ОСОБА_2 не є спадкоємцем будь-якої черги, а тому згідно вимог Закону він фактично не міг прийняти спадщину.

Щодо зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 слід зауважити наступне.

Судом першої інстанції вірно встановлено та підтверджується матеріалами справи, письмовими доказами, а також показами свідків, допитаних в судовому засіданні в суді першої інстанції, що ОСОБА_3 та ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, є двоюрідними сестрами.

Так, процедура звернення ОСОБА_3 із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8 була проведена з дотриманням всіх нормативних положень і з перевіркою всіх даних, факт родинних відносин ОСОБА_3 та ОСОБА_8 як двоюрідних сестер, знайшов своє підтвердження в ході розгляду справи, а тому відсутні підстави для усунення ОСОБА_3 від спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_8

Як вбачається з пояснень ОСОБА_2, копій спадкових справ, останній з моменту смерті ОСОБА_9 до нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини за заповітом не звертався.

Натомість, 30 листопада 2006 року ОСОБА_8 у встановлений законом строк звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька - ОСОБА_9 Спадщину остання прийняла, разом з тим, не оформила, у зв'язку з відсутність правовстановлюючих документів, внаслідок чого у 2008 році нею було подано позов про видачу дублікатів документів, який задоволено частково, крім того, судом апеляційної інстанції рішення суду залишене без змін.

Разом з тим, отримати дублікати правовстановлюючих документів ОСОБА_8 не встигла.

Також, з матеріалів справи №2-2250/2007 вбачається, що ОСОБА_8 07 травня 2007 року зверталась до Святошинського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 про визнання заповіту її батька - ОСОБА_9 недійсним, в частині заповідання Ѕ частини майна ОСОБА_2, і лише після подачі останнього заяви від 03 грудня 2007 року про відмову від його частки спадщини за заповітом покійного батька ОСОБА_9 - ОСОБА_8 від 24 жовтня 2006 року на користь останньої та визнання ОСОБА_2 пропуску строку на подачу заяви про прийняття спадщини після заповідача ОСОБА_9, вона подала заяву про відмову від позову і ухвалою від 03 грудня 2007 року провадження у справі №2-2250/2007 було закрито.

Станом на сьогоднішній день, ОСОБА_2 не звертався з жодними заявами, право на прийняття спадщини не реалізував.

Отже, заяву про прийняття спадщини у встановлений законом строк до нотаріальної контори подала ОСОБА_3, як двоюрідна сестра і спадкоємиця третьої черги по праву представлення, та ОСОБА_2

Разом з тим, як встановлено вище, ОСОБА_2 не є спадкоємцем будь-якої черги, а тому згідно вимог Закону він фактично не міг прийняти спадщину.

Суд першої інстанції не в повній мірі з'ясував обставини, що мають значення для справи, а тому висновки суду про часткове задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 є помилковими.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 є обґрунтованими та знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Виходячи зі змісту ч.1 ст.376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є таким, що ухвалене з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, ряд висновків суду, наведений вище, не відповідає в повній мірі обставинам справи та дослідженим доказам, а також вимогам матеріального права, у зв'язку з чим наявні підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_3, скасування рішення суду І-ї інстанції в частині часткового задоволення позову ОСОБА_2 та часткового задоволення зустрічного позову ОСОБА_3, з ухваленням у цій частині нового судового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2 та задоволення зустрічного позову ОСОБА_3 В решті рішення суду слід залишити без змін, у зв'язку з його законністю та обґрунтованістю.

Апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає залишенню без задоволення.

Судове рішення в частині вирішення позову щодо третіх осіб із самостійними вимогами не оскаржувалось ні ОСОБА_2, ні ОСОБА_3, в тому в апеляційному порядку не переглядалось.

Керуючись статтями 367-368, 371, 374, 376, 381-384, 389-390 ЦПК України, Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 03 листопада 2017 року в частині часткового задоволення позову ОСОБА_2та в частині часткового задоволення зустрічного позову ОСОБА_3 про визнання за нею право власності на 49/200 частин будинку АДРЕСА_1 та грошові кошти на ім'я ОСОБА_9 по вкладу в Ощадбанку №8069 м. Києва (особовий рахунок НОМЕР_9) в сумі 3 209 грн. 77 коп. (1/2 частина від загальної суми коштів 6 419 грн. 55 коп.), в порядку спадкування за законом, як спадкоємиці третьої черги, в порядку представлення після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_8 - скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення наступного змісту.

В задоволенні позову ОСОБА_2 - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_3 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 49/100 частин будинку № 23 по АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом, як спадкоємиці третьої черги, в порядку представлення після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_8.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на грошові кошти на ім'я ОСОБА_9 по вкладу в Ощадбанку № 8069 м. Києва, особовий рахунок № НОМЕР_5 на суму 6 419 грн. (шість тисяч чотириста дев'ятнадцять) 55 коп., в порядку спадкування за законом, як спадкоємиці третьої черги, в порядку представлення після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_8.

В решті рішення суду - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 22 березня 2018 року.

Суддя-доповідач: І.М.Вербова

Судді: Я.В.Головачов

О.В.Шахова