Справа № 304/1407/17
Провадження № 2/304/24/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2018 рокум. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Ганька І. І.,

за участі секретаря судового засідання - Соханич Л.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 304/1407/17 за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Порошківської сільської ради Перечинського району Закарпатської області про визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування за заповітом, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з вищезазначеним позовом, який мотивують тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла їх матір та бабуся відповідно - ОСОБА_3, після смерті якої відкрилася спадщина, що складається з житлового будинку НОМЕР_2 з належними до нього господарськими будовами та спорудами по АДРЕСА_1 Ще за життя ОСОБА_3 склала заповіт, яким все належне їй на час смерті майно заповіла їм у рівних частинах. Оскільки вони прийняла спадщину фактом спільного проживання з спадкодавцем, а він у визначений рішенням Перечинського районного суду від 10 квітня 2014 року додатковий строк звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак в оформленні такої їм було відмовлено за відсутності правовстановлюючого документа на спадковий будинок, тому просять позов задовольнити.

У судове засідання позивачі не з'явилися, однак подали заяву, в якій просили розгляд справи провести без їх участі, задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та не стягувати з відповідача на їх користь понесені ними судові витрати.

Представник Порошківської сільської ради Перечинського району Закарпатської області як відповідача в судове засідання також не з'явився, подав заяву, в якій просив розгляд справи провести без його участі та не заперечив щодо задоволення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

У судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла матір ОСОБА_1 та бабуся ОСОБА_2 - ОСОБА_3, що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3, виданим виконкомом Порошківсьої сільської ради Перечинського району Закарпатської області 22 червня 2013 року (а. с. 7-12).

Також встановлено, що згідно довідки виконкому Порошківської сільської ради Перечинського району Закарпатської області № 4610 від 07 листопада 2017 року, ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року, була головою дворогосподарства АДРЕСА_1 (а. с. 15).

Крім цього встановлено, що ОСОБА_3 на випадок своєї смерті все її майно, житловий будинок і все те, що буде належати їй на день смерті, заповіла в рівних частинах, а саме по 1/2, своїй доньці ОСОБА_1 та внукові ОСОБА_2, про що свідчить заповіт від 22 грудня 2005 року, посвідчений секретарем виконкому Порошківської сільської ради Перечинського району Закарпатської області та зареєстрований в реєстрі за № 185 (а. с. 6).

Так, відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно довідки виконкому Порошківської сільської ради Перечинського району Закарпатської області № 4609 від 07 листопада 2017 року на момент смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року, в будинку АДРЕСА_1 була зареєстрована та постійно проживала ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 11).

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року позивач ОСОБА_2 на підставі рішення Перечинського районного суду від 10 квітня 2014 року звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що стверджується копією спадкової справи № 49/2014 стосовно спадкодавця ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року, протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України не відмовився від неї, а тому також вважається таким, що прийняв спадщину (а. с. 40-48).

Разом з цим, відповідно до повідомлення Перечинської державної нотаріальної контори за вих. № 134/01-16 від 10 листопада 2017 року позивачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було відмовлено у оформленні спадщини за спадкодавцем ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року, оскільки документ, що посвідчує право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 відсутній (а. с. 17).

Статтею 1297 ЦК встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно.

Як роз'яснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно ч. 3 ст. 1296 цього Кодексу відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

У відповідності до ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається у порядку, визначеному законом.

Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Отже, враховуючи те, що ОСОБА_1 постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, ОСОБА_2 звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття останньої, протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, позивачі не відмовилися від неї, а інших спадкоємців, які мають право на обов'язкову частку після смерті ОСОБА_3, не встановлено (а. с. 13, 16, 40-42), відтак позивачі прийняли таку по 1/2 частині кожен. Оскільки у них існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, тому суд, використовуючи винятковий спосіб їх захисту - визнання права власності на спадкове майно, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Крім цього, у судовому засіданні встановлено, що згідно квитанцій №0.0.903397391.1 та № 0.0.903398302.1 від 27 листопада 2017 року позивачами ОСОБА_2 та ОСОБА_1 сплачено по 346,50 грн. судового збору (а. с. 1, 2).

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Як вбачається з поданої позивачами заяви, останні, з врахуванням принципу диспозитивності, просять не стягувати з відповідача понесені ними судові витрати, у зв'язку з чим суд приходить до висновку, що оскільки таке їх волевиявлення не суперечить вимогам закону та не порушують права відповідача, тому судовий збір у сумі 693 грн. стягненню з відповідача не підлягає.

На підставі наведеного та керуючись ст. 41, 55, 124 Конституції України, ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 328, 331, 1216-1218, 1241, 1268-1270, 1296, 1297 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 76-83, 206 ч. 4, 258-259, 265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

позов ОСОБА_1 (89230, АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) та ОСОБА_2 (89232, АДРЕСА_2; паспорт серії НОМЕР_4, виданий Перечинським РВ УМВС України в Закарпатській області 10 лютого 2005 року) до Порошківської сільської ради Перечинського району Закарпатської області (89230, Закарпатська область, Перечинський район, с. Порошково, вул. Центральна, № 74; ) про визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування за заповітом - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності в порядку спадкування за заповітом за спадкодавцем ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року, по 1/2 частині житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 кожному.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Закарпатської області шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Головуючий: Ганько І. І.