Справа № 712/5462/18
Провадження №2/712/1508/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2018 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого- судді - Пироженко В.Д.

за участі секретаря - Жук О.М.

з участю позивача ОСОБА_1

за участі представника третіх осіб ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання свідоцтва про право на спадщину та державного акту недійсним,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання свідоцтва про право на спадщину та державного акту недійсним.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Черкаської міської ради від 22.12.2005 року № 8-918 додаток п. 8 ОСОБА_6 було передано у приватну власність для ведення будівництва та обслуговування житлового будинку земельну ділянку площею 236 кв.м. за адресою АДРЕСА_1, кадастровий НОМЕР_1. На підставі вказаного рішення 14.04.2006 року ОСОБА_6 було видано державний акт на право власності на земельну ділянку, зареєстрований за НОМЕР_2. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 14.09.2017 року у справі № 712/14089/16-ц визнано недійсними вказані вище п. 8 додатку до рішення Черкаської міської ради та державний акт на право власності на земельну ділянку. Після ухвалення рішення суду позивач дізнався, що 08.01.2008 року Першою Черкаською державною нотаріальною конторою відповідачу ОСОБА_3 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом № 4-3, на підставі якого 12.06.2008 року було видано державний акт на право власності на вказану вище земельну ділянку площею 236 кв.м. за адресою АДРЕСА_1. Вважає, що зазначене свідоцтво про право на спадщину та державний акт не відповідають вимогам закону, оскільки вказана вище земельна ділянка площею 236 кв.м. була та є частиною земельної ділянки 486 кв.м., на якій розташовано домоволодіння (садиба), що належала позивачу та ОСОБА_6 на праві спільної часткової власності. При цьому на приватизованій ділянці розташована кімната площею 10,1 кв.м. (№ 1-4) житлового будинку, яка фактично перебувала та перебуває у користуванні позивача. Також зазначає, що загальна площа земельної ділянки, на якій розташовано домоволодіння (садиба) складала та складає 486 кв.м. Частка ОСОБА_6 складала 39/100. ОСОБА_6 на момент приватизації мав право на частину цієї земельної ділянки площею 189,54 кв.м. (486 * 39/100).Тобто ОСОБА_6 безпідставно отримано у власність частину земельної ділянки площею 46,46 кв.м. (236 - 189,54). Таким чином ОСОБА_6 не належало право власності на земельну ділянку площею 236 кв.м. за адресою АДРЕСА_1. У зв'язку з цим право на цю ділянку не могло перейти до відповідача в порядку спадкування.

Просить визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 08.01.2008 року № 4-3, видане ОСОБА_3 щодо земельної ділянки площею 236 кв.м. за адресою АДРЕСА_1, кадастровий НОМЕР_1, та державний акт на право власності на земельну ділянку реєстровий НОМЕР_3 від 12.06.2008 року виданий ОСОБА_3. Також просить стягнути з відповідача судові витрати.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задоволено.

Представник третіх осіб ОСОБА_4 ОСОБА_4, ОСОБА_5 - ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не заперечували проти задоволення позову.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, причини неявки суду не відомі, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 07.06.2018 року провадження у справі віждкрито.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини:

В судовому засіданні встановлено, що рішенням Черкаської міської ради від 22.12.2005 року № 8-918 додаток п. 8 ОСОБА_6 було передано у приватну власність для ведення будівництва та обслуговування житлового будинку земельну ділянку площею 236 кв.м. за адресою АДРЕСА_1, кадастровий НОМЕР_1. На підставі вказаного рішення 14.04.2006 року ОСОБА_6 було видано державний акт на право власності на земельну ділянку, зареєстрований за НОМЕР_2.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 14.09.2017 року визнано недійсним п.8 додатку до рішення Черкаської міської ради від 22.12.2005 року № 8-918 про надання ОСОБА_6 у власність земельної ділянки площею 236 кв.м за адресою АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1. Також вказаним рішенням суду визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_2 від 14.04.2006 року виданий Черкаською міською радою ОСОБА_6.

Даним рішенням встановлено, що земельна ділянка площею 236 кв.м для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що розташована в АДРЕСА_1 була передана у приватну власність ОСОБА_6 з порушенням вимог ст. 120 Земельного кодексу України, оскільки житловий будинок належить на праві спільної власності співвласникам в розмірі 39/100 частини та 61/100частини, то і земельна ділянка для обслуговування цього будинку повинна належати кожному із співвласників відповідно до частки домоволодіння. Зазначене рішення суду набрало законної сили.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до довідки КП «ЧООБТІ» від 08.12.2017 року станом на 01.01.2013 року АДРЕСА_1 зареєстровано у Черкаському обласному об'єднаному бюро технічної інвентаризації за: ОСОБА_5 39/200 частки на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Фіщук В.Я. 14.12.2009 р. р.№ 4670; ОСОБА_4 39/400 частки на підставі договору купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Фіщук В.Я. 14.12.2009 р. р.№ 4670; ОСОБА_4 39/400 частки на підставі договору купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Фіщук В.Я. 14.12.2009 р. р№ 4670; ОСОБА_7 61/100 частки на підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідчене Тальнівською державною нотаріальною конторою 04.01.1993 р. р.№ 8.

З наявного в матеріалах справи Державного акту на право власності на земельну ділянку НОМЕР_4 від 12.06.2008 року вбачається, що ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.01.2008 р. № 4-3 є власником земельної ділянки площею 236 кв.м по АДРЕСА_1.

Позивач в своєму позові посилається на те, що 08.01.2008 року Першою Черкаською державною нотаріальною конторою відповідачу ОСОБА_3 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом № 4-3, на підставі якого було видано державний акт на право власності на вказану земельну ділянку площею 236 кв.м за адресою АДРЕСА_1.

В судовому засіданні встановлено, що вказана земельна ділянка площею 236 кв.м була та є частиною земельної ділянки 486 кв.м, на якій розташовано домоволодіння (садиба), що належала ОСОБА_6 на праві спільної часткової власності. При цьому на приватизованій ділянці розташована кімната площею 10,1 кв.м (№ 1-4) житлового будинку, яка фактично перебувала та перебуває у користуванні ОСОБА_1 Вказане протиправно обмежує права позивача на цей об'єкт нерухомого майна, оскільки позивач не має можливості приватизувати земельну ділянку , на якій знаходиться частина його нерухомого майна, а переміщення цього об'єкту не є можливим.

Із матеріалів справи вбачається, що загальна площа земельної ділянки, на якій розташовано домоволодіння (садиба) складає 486 кв.м, частка ОСОБА_6 склала 39/100, тобто ОСОБА_6 на момент приватизації мав право на частину цієї земельної ділянки площею 189,54 кв.м.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Таким чином ОСОБА_6 безпідставно отримано у власність частину земельної ділянки площею 46,46 кв.м.

Відповідно о ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 4 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Враховуючи дану норму Закону суд вважає, що оскаржувані позивачем свідоцтво про право на спадщину за законом та державний акт суперечать вимогам вказаної статті, оскільки протиправного позбавили його права на частину земельної ділянки.

Згідно ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Оскільки рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 14.09.2017 року визнано недійсним п.8 додатку до рішення Черкаської міської ради від 22.12.2005 року № 8-918 про надання ОСОБА_6 у власність земельної ділянки площею 236 кв.м за адресою АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1, та визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_2 від 14.04.2006 року виданий Черкаською міською радою ОСОБА_6, то і наслідком цього є недійсність і всіх правовідносин, що виникли на підставі даного рішення ЧМР, зокрема видача відповідачу державного акту на право власності на земельну ділянку НОМЕР_2 від 14.04.2006 року виданий Черкаською міською радою ОСОБА_6.

Враховуючи вище зазначене, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними і такими, які підлягають до задоволення.

Враховуючи вище зазначене, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приходить до висновку що позивачем в судовому засіданні доведено обставини, на які він посилався як на підставу своїх позовних вимог, а тому суд вважає що позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 6,12, 13,18, 263, 265, 268, 280-284 ЦПК України, на підставі ст. 181, 216, 321, 1218 ЦК України, ст 120 ЗК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 08.01.2008 року № 4-3, видане ОСОБА_3 щодо земельної ділянки площею 236 кв.м. за адресою АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1.

Визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку реєстровий НОМЕР_3 від 12. 06.2008 року виданий ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів (ст.ст.354, 355 ЦПК України). Якщо в судовому засіданні проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом що його ухвалив за письмововю заявою відповдача поданною протягом 30 днів з моменту отримання копії рішення суду.

Головуючий:

Повний текст рішення виготовлено 12.11.2018 року