Справа № 2-3439/10
Номер провадження 4-с/489/35/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2018 року

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого - судді Тихонової Н.С.,

секретар судового засідання - Мазницька Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії Інгульського відділу державної виконавчої служби м. Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області

представника скаржника ОСОБА_2,

представника Інгульського ВДВС м. Миколаєва ГТУЮ у Миколаївській області - ОСОБА_3,

ВСТАНОВИВ:

10 квітня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії Інгульського відділу державної виконавчої служби м. Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, яким визнати відмову начальника Інгульського ВДВС м. Миколаєва ГТУЮ у Миколаївській області ОСОБА_4 оформлену листом від 28.03.2018 р. за вих. № 18883 в скасуванні арешту майна боржника незаконною; скасувати арешт всього нерухомого майна боржника, що було накладено постановою від 15.11.2010 р. головним державним виконавцем Ленінського ВДВС ММУЮ ОСОБА_5 в процедурі виконавчого провадження № 22569379 з виконання виконавчого листа про звернення стягнення на предмет забезпечення; зобовязати Інгульський ВДВС м. Миколаєва ГТУЮ в Миколаївській області скасувати запис про арешт майна боржника за реєстраційним номером № 10485923, який було накладено постановою від 15.11.2010 р. головним державним виконавцем Ленінського ВДВС ММУЮ ОСОБА_5 в процесі виконавчого провадження № 22569379 з виконання виконавчого листа про звернення стягнення на предмет забезпечення.

Вказував на те, що заочним Рішенням Ленінським районним судом м. Миколаєва від 07.09.2010 р. за позовом ПАТ «ОСОБА_6 ОСОБА_7» задоволено та стягнуто із ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором шляхом звернення стягнення на нежитлове приміщення магазину та верстати, що належать на праві власності ОСОБА_1, шляхом проведення прилюдних торгів, по даній справі було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості.

На підставі зазначеного виконавчого листа державним виконавцем було відкрито виконавче провадження, у рамках якого ним було накладено арешт на все майно ОСОБА_1 та заборону здійснювати відчуження будь-якого майна, яке йому належить. У рамках виконавчого провадження дане майно було реалізовано, у звязку з чим виконавче провадження звершено та повернуто виконавчий лист стягувачу. Проте за заявою стягувача виконавче провадження знову відкрилось, у звязку з не повним виконанням рішення, однак виконавче провадження було завершено та повернуто стягувачу у звязку з відсутністю у боржника майна, на яке необхідно звернути стягнення, оскільки майно вже реалізоване.

Однак на переконання скаржника державний виконавець під час закінчення виконавчого провадження відносно нього не вчинив всіх дій передбачених діючим законодавством, а саме він не зняв арешт з майна боржника та заборону його відчуження.

Справа призначена до розгляду в судовому засіданні.

Представник скаржника в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник Інгульського ВДВС м. Миколаєва ГТУЮ у Миколаївській області в судовому засіданні вважав, що відсутні підстави вважати, що наявні неправомірні дії державного виконавця, за іншими вимогами покладався на розсуд суду.

Також державним виконавцем зазначено, що надати матеріали виконавчого провадження неможливо, у звязку з їх знищенням за закінченням строків зберігання.

Дослідивши надані докази, суд виходить з такого.

07 вересня 2010 року заочним Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва за позовом ПАТ «ОСОБА_6 ОСОБА_7» задоволено та стягнуто із ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором шляхом звернення стягнення на нежитлове приміщення магазину по пр. Миру, 42 в м. Миколаєві та верстати по вул. Космонавтів, 84 та 146 в м. Миколаєві, що належать на праві власності ОСОБА_1, шляхом проведення прилюдних торгів, в рахунок погашення кредитної заборгованості за кредитним договором № 014/01-04/08-95 від 19.02.2008 року в сумі 583 395 грн. 55 коп.

09.11.2010 р. судом було видано виконавчий лист по зазначеній справі про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості, який в подальшому було предявлено стягувачем до Ленінського ВДВС м. Миколаєва ГТУЮ у Миколаївській області для виконання.

15.11.2010 р. постановою головного державного виконавця Ленінського ВДВС м. Миколаєва ГТУЮ у Миколаївській області ОСОБА_5 відкрито виконавче провадження № 22569379 з виконання виконавчого листа про звернення стягнення на предмет забезпечення та накладання арешту на все нерухоме майно боржника.

В рамках виконавчого провадження майно було реалізоване на прилюдних торгах, у звязку з чим провадження було завершено на підставі п.8 ч.1 ст.47 ЗУ « Про виконавче провадження», а виконавчий лист повернутий стягувачу.

24.11.2015 р. постановою заступника начальника Ленінського ВДВС ММУЮ ОСОБА_7 на підставі заяви стягувача було повторно відкрито виконавче провадження № 49415210 з виконання виконавчого листа від 09.11.2010 р. по справі № 2-3439/10 про звернення стягнення на предмет забезпечення.

11.12.2015 року заступником начальника Ленінського ВДВС ММУЮ складений акт державного виконавця, що згідно з відміткою на виконавчому листі майна боржника, на яке необхідно звернути стягнення згідно з виконавчого документу вже реалізоване, проте коштів, які надійшли від реалізації даного майна було недостатньо для повного виконання виконавчого документу.

11.12.2015 р. постановою заступника начальника Ленінського ВДВС ММУЮ ОСОБА_7 виконавчий лист від 09.11.2010 р. було повернуто стягувачу на підставі п.6 ч.1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» у звязку з відсутністю у боржника визначеного виконавчим документом майна, на яке необхідно звернути стягнення з метою погашення заборгованості.

05.03.2018 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до Інгульського ВДВС м. Миколаєва ГТУЮ в Миколаївській області про скасування запису арешту його нерухомого майна, що було накладено постановою головного державного виконавця Ленінського ВДВС ММУЮ ОСОБА_5 у звязку з виконанням виконавчого листа, було звернуто стягнення на майно.

Згідно отриманого листа начальника Інгульського ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області скаржника повідомлено про те, що у відділі на виконанні перебував виконавчий лист №2-3439/2010, виконавче провадження завершено на підставі п. 8 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження»(який був чинний на час виникнення спірних правовідносин). Відповідно до п. 8 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» не передбачено зняття арешту, оскільки коштів, які отриманні від реалізації майна недостатньо для повного погашення заборгованості перед стягувачем.

На теперішній час скаржник не має можливості реалізувати своє право власності та здійснювати будь-які дії відносно його майна через існування арешту.

Відповідно до п.8 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» ( в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у боржника відсутнє визначене виконавчим документом майно, яке він за виконавчим документом має передати стягувачу, або майно, на яке необхідно звернути стягнення з метою погашення заборгованості (крім коштів), а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявились безрезультатним.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

15.11.2010 року головним державцем виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника, відповідно до якого накладено арешт на все майно, що належить боржнику на праві власності, зокрема на нежитлове приміщення за адресою: м. Миколаїв, прос. Миру, 42.

Проте в процесі виконання виконавчих дій предмет забезпечення було реалізовано та за рахунок коштів, які надійшли від реалізації майна боржника, погашена заборгованість за кредитним договором в сумі 526 514 грн. 29 коп. та виконавчий збір в сумі 52 631 грн. 66 коп.

Під час закінчення виконавчого провадження вимоги Закону виконані не були в повному обсязі, залишок боргу залишився не погашеним, через що суд вважає, що в діях державного виконавця відсутні будь які порушення .

Проте, на цей час відсутні відкриті виконавчі провадження за виконанням зазначено виконавчого листа, а наявність вказаного арешту порушує право приватної власності скаржника, внаслідок чого останній позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд.

Представник скаржника звернувся із заявою до начальника Інгульського ВДВС м. Миколаєві ГТУЮ в Миколаївській області про скасування арешту з майна боржника, оскільки майно яке необхідно було звернути стягнення за рішенням суду було реалізоване в процесі здійснення виконавчих дій, а тому арешт з всього не рухомого майна боржника необхідно зняти.

Згідно наданого листа начальника Інгульського ВДВС м. Миколаєві ГТУЮ у Миколаївській області вбачається, що відповідно до пошуку по АСВП виконавче провадження № 22569379 від 04.10.2012 року завершено відповідно до п. 8 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» в чинній редакції до 05.10.2016 року.

Оскаржуваний лист не є процесуальним документом, який встановлює права та обовязки сторін, а носить рекомендаційний характер з порядком вирішенням даного питання, через що його оскарження в судовому порядку не передбачено.

Вимоги в частині зобовязання державного виконавця скасувати запис реєстрації про арешт всього нерухомого майна боржника, що було накладено постановою від 15.11.2010 року головним державним виконавцем Ленінського ВДВС ММУЮ ОСОБА_5 в процесі виконавчого провадження №22569379 з виконання виконавчого листа про звернення стягнення на предмет забезпечення, не підлягають задоволенню, оскільки виконавче провадження закрито та матеріали знищено.

Пунктом 24 Постанови Кабінету Міністрів України №830 від 05.07.2004 року «Про затвердження Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна», передбачено, що відомості про припинення обтяження реєструються на підставі заяви обтяжувача чи уповноваженої ним особи. Обтяжувач чи уповноважена ним особа має право в будь-який час подати заяву про припинення обтяження і виключення запису з Реєстру чи про продовження строку дії реєстрації не більш як на п'ять років. Після припинення обтяження обтяжувач самостійно, на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п'яти днів зобов'язаний подати реєстратору заяву про припинення обтяження і виключення його з Реєстру. Відомості про припинення публічного обтяження підлягають державній реєстрації протягом п'яти днів після його припинення. Проведення реєстрації відомостей про припинення публічного обтяження покладається на уповноважений орган чи на уповноважену ним особу. Записи про обтяження, які втратили чинність, підлягають виключенню з Реєстру через шість місяців після реєстрації відомостей про припинення обтяження.

Відповідно до пункту 25 вищевказаної постанови, реєстратор вносить до Реєстру відомості про припинення обтяження в день надходження заяви чи рішення уповноваженого органу.

Суд вважає, заявлена вимога щодо виключення із реєстру боржників є зайвою, оскільки ця дія має відбуватись, між іншим, на підставі рішення суду про скасування арешту майна боржника.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає заявлені вимоги обґрунтовані, проте підлягають задоволенню частково.

Керуючись ст. 447 ЦПК України суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії Інгульського відділу державної виконавчої служби м. Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області - задовольнити частково.

Скасувати арешт всього нерухомого майна боржника - ОСОБА_1, який було накладено постановою від 15.11.2010 року головного державного виконавця Ленінського ВДВС ММУЮ ОСОБА_5 в межах виконавчого провадження № 22569379 з виконання виконавчого листа, виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва у справі за позовом ПАТ "ОСОБА_6 ОСОБА_7" до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

В задоволенні іншої частини вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається Апеляційному суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення або з дня складання повного тексту ухвали. Учасник справи, якому повне ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвал, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття ухвали суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали складено 20.06.2018 року.

Суддя Н.С. Тихонова