Пр. № 2/643/37/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.02.2018 року м.Харків

Московський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Єрмак Н.В.,

за участю секретаря Зубко А.О.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про встановлення факту та визнання права власності,

В С Т А Н О В И В

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право особистої власності на квартиру АДРЕСА_1, а також право власності на 1/2 ідеальну частину житлового будинку № 54 по вулиці Луначарського в м. Мерефі Харківського району Харківської області. Також просить поділити спільне майно подружжя, яке є об*єктом спільної сумісної власності, визнавши за відповідачем право особистої власності на: кухонний стіл та стільці ( 4 шт.), холодильник «Liebheer», вмонтовані меблі на кухні, варочну газову поверхню «Bosch», витяжку «Best», пральну машину «Electrolux», хлібопіч «Panasonic», мікрохвильову піч «Samsung», електрочайник «Simens», магнітолу «Panasonic», телевізор «Sony», водонагрівач «Ariston», комплект м*яких меблів, скляний журнальний стіл, тумбу під телевізор, телевізор «Samsung», комплект меблів в спальню, телевізор LCD «Sony», два кондиціонери «Panasonic», вбудований шкаф-гарберобну, диван-книжку, комп*ютерний стіл, шубу норкову ( довгу ), напівшубок норковий, а також право власності на 1/2 ідеальну частину житлового будинку № 54 по вулиці Луначарського в м. Мерефі Харківського району Харківської області. Посилається на те, що спірна квартира була придбана ним за особисті кошти вартість 1/4 частини квартири це дарунок його матері, вартість 2/4 частини особисті кошти позивача, отримані від продажу належного йому автомобілю, а вартість 1/4 частини особистий вклад відповідача. Частина спірного домоволодіння придбана відповідачем за договором довічного утримання, за яким позивач забезпечував матеріальні витрати.

В судовому засіданні представник позивача та позивач підтримали позов, просили його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову, звернувся з зустрічним позовом, в якому просив встановити факт окремого проживання сторін в період після фактичного припинення ними шлюбних відносин в 2001 році до поточного часу, визнати за ОСОБА_4 право особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_1, а також право особистої приватної власності на 10/25 частин житлового будинку № 54 по вулиці Луначарського в м. Мерефі Харківського району Харківської області. Посилався на те, що після розірвання шлюбу в судовому порядку сторони проживали окремо, спільне господарство не вели, відповідач за власні кошти придбала спірну квартиру та отримала право власності на спірне домоволодіння за договором довічного утримання. Представник відповідача також заявив про застосування строку позовної давності до позовних вимог первісного позову.

Представник позивача та позивач в судовому засіданні заперечували проти зустрічного позову, наполягали на обставинах, викладених в первісному позові.

Ухвалами Московського районного суду м. Харкова від 16.07.2015 року та від 14.12.2015 року клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 07.09.2015 року в задоволенні заяви представника відповідача про залишення первісного позову без розгляду відмовлено. Ухвалою АСХО від 30.09.2015 року апеляційна скарга представника відповідача залишена без задоволення, ухвала суду від 07.09.2015 року без змін.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 22.08.2017 року в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову відмовлено.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає первісний та зустрічний позови такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Сторони з 08.08.1992 року перебували в зареєстрованому шлюбі. Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 05.07.2001 року шлюб між сторонами було розірвано. З свідоцтва про розірвання шлюбу ( ОСОБА_5 І-ВЛ № 115634 від 22.12.2010 року ) вбачається, що відповідний актовий запис в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблений 01.10.2010 року, актовий запис № 718.

Згідно ст. 44 КпШС, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, шлюб вважається припиненим з моменту реєстрації розірвання шлюбу в органах запису актів цивільного стану.

Таким чином, оскільки сторонами після розірвання шлюбу в судовому порядку, не були дотримані вимоги КпШС щодо його відповідної реєстрації, суд вважає, що сторони перебували у шлюбі до часу реєстрації його розірвання в органах цивільного стану, тобто до 01.10.2010 року.

Під час перебування в шлюбі сторонами було придбано спірне майно -

28.02.2006 року між відповідачем та ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, яка діяла від свого імені та від імені своєї малолітньої дочки ОСОБА_5, укладений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_9, реєстровий № 227. Спірна квартира зареєстрована на праві власності за відповідачем ( ОСОБА_10 з Державного реєстру правочинів № 2125226 від 28.02.2006 року ).

Між відповідачем та АКБ «АВАЛЬ» укладений кредитний договір № 014/1800/74/58546 від 28.02.2006 року, згідно умов якого відповідач отримала кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 20000 дол. США під 12,5 % річних. В забезпечення виконання кредитного договору, спірна квартира передана в іпотеку АКБ «АВАЛЬ» за договором іпотеки № 014/1800/74/58546/1 від 28.02.2006 року.

Заявою від 28.02.2006 року позивач надав згоду на укладання договору купівлі-продажу його дружиною ОСОБА_4 та на передачу вищевказаної квартири в іпотеку АКБ «АВАЛЬ» під забезпечення зобов*язань згідно кредитного договору від 28.02.2006 року.

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 83431623 від 26.03.2017 року, за відповідачем зареєстровано право власності на 10/25 частин житлового будинку № 54 по вулиці Луначарського в м. Мерефі Харківського району Харківської області на підставі договору довічного утримання, посвідчений Першою Державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області, реєстровий №3-1429 від 19.07.2004 року. Зазначені обставини також підтверджені копією договору довічного утримання та догляду, укладеного між відповідачем та ОСОБА_11

Відповідно до ч.1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Судом встановлено, що в порушення ч.1 ст. 81 ЦПК України, сторонами не надано суду належних доказів на підтвердження позовних вимог первісного та зустрічного позовів щодо визнання спірного майна особистою приватною власністю сторін, а відповідачем також на підтвердження окремого проживання сторін після фактичного припинення ними шлюбних відносин з 2001 року.

Суд відхиляє акт опису майна від 06.06.2015 року, складеного позивачем та допитаними в судовому засіданні ОСОБА_10 та ОСОБА_12, з тих мотивів, що зазначений акт складений не уповноваженою особою, тому не є документом, який містить достовірні відомості щодо наявності та вартості майна.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_10, ОСОБА_12 пояснили про обставини придбання майна сторонами зі слів позивача, тому суд також відхиляє зазначений доказ.

Згідно ч.1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини ( навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо ) самостійного заробітку ( доходу ).

Відповідно до ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об*єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Таким чином, оскільки спірне майно належить сторонам на праві спільної сумісної власності, суд вважає, що її частки є рівними, тобто визнає за сторонами право власності по 1/2 частці спірної квартири та по 10/50 часток спірного домоволодіння в порядку розподілу спільного майна подружжя за кожним.

Інші докази, надані сторонами: копії технічних паспортів на спірну квартиру, договору купівлі-продажу між відповідачем та ОСОБА_13 від 18.07.2002 року, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 2020018 від 18.11.2003 року, довідок щодо заробітної плати сторін для одержання кредиту, довідки з місця роботи відповідача від 03.09.2015 року № 156/22, трудової книжки відповідача, довідки про заробітну плату відповідача з січня 2015 року по червень 2015 року, довідки про стан кредиту від 20.07.2015 року, заяв ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 щодо повернення позики відповідачем, заяви ОСОБА_17 та ОСОБА_18 про надання житлового приміщення відповідачу, довідки з місця проживання про склад сім*ї та прописку КП «Жилкомсервіс» дільниця № 32 від 17.07.2015 року № 1765, заяви відповідача про відкриття кримінального провадження від 27.07.2015 року, ОСОБА_18 з ЄРДР від 27.11.2015 року, копія паспорта позивача, розписки, виписки з домової книги, квитанції, інформація Харківської гімназії № 144 від 23.03.2017 року № 160, листи УДАІ від 22.06.2015 року № 6087, АТ «ОСОБА_19 Аваль» від 25.06.2015 року № 81-15-5-02/4087, Московського ВДРАЦС від 11.07.2015 року, довідки Мереф*янського центральної районної лікарні віж 15.02.2017 року № 3, повідомлення Московського ВП ГУНП в Харківській області, висновок за матеріалами перевірки відповідача від 11.08.2015 року, довідка про відсутність судимостей позивача, рахунок-договір № А 150614-003 від 14.06.2015 року, висновків суду не спростовують.

Суд також не погоджується з заявою представника відповідача щодо застосування строків позовної давності, оскільки позивач звернувся до правоохоронних органів з заявою про порушення його прав відповідачем 08.06.2015 року, тому початок перебігу позовної давності починається з 08.06.2015 року відповідно до вимог ст. 261 ЦК України.

Суд розподіляє судові витрати між сторонами відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України.

Приймаючи до уваги вищенаведене та керуючись ст.ст. 57, 60, 70 СК України, ст.ст. 12,13,81,259,263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Первісний позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Зустрічний позов ОСОБА_4 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 у порядку розподілу спільного майна подружжя.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 у порядку розподілу спільного майна подружжя.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 10/50 частин житлового будинку № 54 по вулиці Луначарського в м. Мерефі Харківського району Харківської області у порядку розподілу спільного майна подружжя.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 10/50 частин житлового будинку № 54 по вулиці Луначарського в м. Мерефі Харківського району Харківської області у порядку розподілу спільного майна подружжя.

В іншій частині первісного позову ОСОБА_3 відмовити.

В іншій частині зустрічного позову ОСОБА_4 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати в сумі 4442 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судові витрати в сумі 4000 грн.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його складення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області.

Позивач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідач: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4.

Суддя

26.02.2018