Справа № 442/2263/18 Головуючий у 1 інстанції: Павлів З.С.
Провадження № 22-ц/811/1024/18 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколота Т.І.,

секретаря: Фейір К.О.

з участю представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3, представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03 серпня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,-

ВСТАНОВИЛА:

Представник позивача ОСОБА_4, ОСОБА_6 звернулась до суду із заявою про забезпечення позову, а саме: накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 80,9 кв.м., житловою площею 51,2 кв.м., яка належить на праві власності ОСОБА_2.

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18 травня 2018 року заяву представника ОСОБА_4- ОСОБА_6 задоволено.

Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 80,9 кв. м., житловою площею 51,2 кв.м., яка належить на праві власності ОСОБА_2

Ухвалу суду оскаржила представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3

В апеляційній скарзі посилається на те, що суд першої інстанції, постановляючи вищевказану ухвалу безпідставно прийняв доводи Заявника про намагання Відповідача продати спільну квартиру без його згоди та дійшов помилкового висновку, що в разі задоволенні позову, відчуження нерухомого майна призведе до унеможливлення виконання рішення суду.

Вказує, що мотиви заяви не дають підстави для накладення арешту, так як не наведено жодних вагомих причин та не подано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що Відповідач намагалась та/або має намір відчужувати квартиру, а відтак відсутнє обґрунтування необхідності накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1, яка належить на праві власності Відповідачеві.

Просить ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18 травня 2018 рокускасувати та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на підтримання апеляційної скарги, пояснення представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на її заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з наявності підстав для забезпечення позову, вірно врахувавши, що між сторонами виник спір та, що може бути утруднене чи неможливе виконання рішення суду по справі та відновлення прав позивача у разі задоволення позову.

Висновок суду щодо виду забезпечення позову відповідає положенням ст.ст.150-153 ЦПК України.

У п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз'яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Умовою до застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

А відтак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановивши, що невжиття заходів щодо забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог, обґрунтовано обрав вид забезпечення позову, передбачений ч. 1 ст. 152 ЦПК України.

Колегія суддів враховує, що предметом позову є квартира АДРЕСА_1 вжиття заходів до забезпечення позову є вмотивованим, співмірним із заявленими позивачем вимогами, та не порушує прав відповідачки щодо володіння та користування спірним майном.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки такі є правильними та ґрунтуються на повному та всебічному дослідженні поданих суду доказів, а тому колегією суддів до уваги не приймаються.

Твердження в апеляційній скарзі про невідповідність ухвали вимогам закону спростовуються вищенаведеним, а відтак, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу про забезпечення позову залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 14 листопада 2018 року.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.