Справа № 489/5004/18
Провадження № 22-ц/812/161/18 Доповідач в апеляційній інстанції Лисенко П.П.
П О С Т А Н О В А

іменем України

12 листопада 2018 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого Лисенка П.П.,

суддів: Галущенка О.І., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання - Андрієнко Л.Д.,

без учасників справи,

переглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою Громадської організації "Правозахисник Миколаївської області" ухвалу Ленінського суду м. Миколаєва від 30 серпня 2018 року про передачу справи за підсудністю, постановлену у приміщені Ленінського районного суду м. Миколаєва під головуванням судді Тихонової Н.С. у цивільній справі за позовом Громадської організації "Правозахисник Миколаївської області" до Білозерського відділення поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області про відшкодування шкоди завданої незаконною діяльністю поліції,

у с т а н о в и л а :

10 серпня 2018 року Громадська організація "Правозахисник Миколаївської області" подала до Ленінського районного суду м. Миколаєва позовну заяву про відшкодування ОСОБА_2, за рахунок державного бюджету, 82 000 гривень майнової та 50 000 гривень моральної шкоди, завданих діями Білозерського відділення поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області незаконним оглядом та тимчасовим затриманням належного тому на праві приватної власності транспортного засобу GEELY MR7151, з номерним знаком НОМЕР_1.

Позов обґрунтовувала наступним.

Факт тимчасового затримання транспортного засобу та доставлення його на спеціальний майданчик був зафіксований в акті від 04 вересня 2016 року.

22 травня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 Дніпропетровської області, з заявою, здійснити перевірку законності дій слідчим Соборного відділення Дніпропетровського відділення поліції ГУ НП в Дніпропетровській області Власенковим А.С. при порушенні відносно ОСОБА_2 кримінального провадження за № 0002275 від 31 травня 2016 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та при обмеженні його прав на автомобіль.

В листі-відповіді від 29 травня 2017 року, заступником Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 Дніпропетровської області Калугіним Є. було зазначено, що в ході перевірки, автомобіль зареєстрований за ним, згідно технічного паспорту, у зв'язку з чим слідчому надано вказівку у кримінальному провадженні, щодо зняття автомобіля з бази розшуку.

07 липня 2017 року він звернувся із заявами до Соборного відділення Дніпропетровського відділу поліції ГУ НП в Дніпропетровській області та начальника Білозерського відділення поліції Головного управління Національної поліції в Херсонський області вчинити певні дії щодо повернення належного йому транспортного засобу.

З відповіді в.о. керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 Дніпропетровської області від 15 вересня 2017 року вбачається, що арешт на вказаний автомобіль не накладався, до Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області не доставлявся.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 травня 2018 року визнано протиправними бездіяльність Білозерського відділення поліції Головного управління Національної поліції в Херсонський області та зобов'язано повернути ОСОБА_2 транспортний засіб.

Посилаючись на виписані обставини та протиправність дій поліції, Громадська організація "Правозахисник Миколаївської області" просила Ленінський районний суд м. Миколаєва стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2 на відшкодування моральної шкоди 50 000 гривень та 82 000 гривень на відшкодування майнової шкоди.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30 серпня 2018 року, матеріали вказаної цивільної справи передані за підсудністю до Білозерського районного суду Херсонської області.

Громадська організація "Правозахисник Миколаївської області" подала на цю ухвалу апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати і повернути матеріали для продовження розгляду до Ленінського районного суду м. Миколаєва. Як на її думку, спір виник щодо відшкодування шкоди, завданої незаконним рішенням, діями чи бездіяльністю органами досудового розслідування та прокуратури, а позивач, відповідно до ч. 4 ст. 28 ЦПК України, може пред'являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржену ухвалу суду скасувати, оскільки вона постановлена усупереч положень чинного цивільно-процесуального законодавства.

Постановляючи ухвалу про передачу матеріалів цивільної справи за позовною заявою Громадської організації "Правозахисник Миколаївської області" до Білозерського районного суду Херсонської області, суддя Ленінського районного суду м. Миколаєва виходив з того, що вона подана з порушенням порядку, встановленому ЦПК України, щодо правил підсудності цивільних справ. На його думку, вона підсудна районному суду Херсонської області, оскільки місцезнаходженням відповідача є пров. Торгівельний, у смт. Білозірці, Херсонської області.

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду не погоджується з такими висновками суду 1 інстанції.

Так, відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України, а також постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. N 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України звернутися до належного за підсудністю суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

При здійсненні правосуддя у цивільних справах суд першої інстанції, неухильно дотримуючись норм матеріального та процесуального права, повинен забезпечити їх справедливий, неупереджений та упродовж розумного, але не більш встановленого законом строку розгляд і вирішення з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами першою і другою статті 19 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) або Господарським процесуальним кодексом України (статті 1,12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

В силу ст. 23 ЦПК України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються судом першої інстанції, якими є районні, районні у містах, міські та міськрайонні суди. Законодавчі акти, які по-іншому визначають суди першої інстанції щодо певних цивільних справ, відповідно до частини третьої статті 2 ЦПК України не можуть бути застосовані.

Питання про підсудність справ визначається ЦПК України, зокрема, главою 2 розділу III - територіальна юрисдикція (підсудність).

Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцем знаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до ч. 4 ст. 28 ЦПК України позови пов'язані з відшкодуванням шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або до суду можуть пред'являтись за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Як вбачається з позовної заяви та доданих до неї документів, Громадська організація "Правозахисник Миколаївської області", від свого імені пред'явила позов до Білозерського відділення поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області в якому просила стягнути на користь ОСОБА_2 матеріальну та моральну шкоду. Вказаний позов громадська організація пред'явила від свого імені і за своїм місцезнаходження, що грунтується на вимогах чинного цивільно-процесуального законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, Громадська організація "Правозахисник Миколаївської області" звернулась з позов до Ленінського районного суду м. Миколаєва, проте зареєстрованим її місцезнаходженням є будинок АДРЕСА_1 що за територіальним розташуванням входить до Центрального району, правосуддя в якому здійснює Центральний районний суд м. Миколаєва, а відповідно, саме названому суду і повинна адресуватися дана позовна заява.

Оскільки Ленінський районний суд м. Миколаєва помилково передав матеріали до Білозерського районного суду Херсонської області, то допущену помилку слід виправити ухвалою Миколаївського апеляційного суду та передати їх на вирішення до Центрального районного суду м. Миколаєва.

При цьому, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі названому суду слід звернути увагу на суб'єктний склад спірних правовідносин, визначитися щодо характеру спірних відносин, правомочностей зазначених у позові сторін на певний спосіб захисту цивільних прав та можливості захисту права ОСОБА_2 за позовом Громадської організації "Правозахисник Миколаївської області", поданим від свого імені.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 378, 381-382 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Громадської організації "Правозахисник Миколаївської області" задовольнити частково.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30 серпня 2018 року скасувати, а матеріали за позовом Громадської організації "Правозахисник Миколаївської області" до Білозерського відділення поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області про відшкодування шкоди, завданої незаконною діяльністю поліції передати до Центрального районного суду м. Миколаєва для вирішення питання про відкриття по ним провадження.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: П.П. Лисенко

Судді: Т.В. Серебрякова

О.І. Галущенко

Повний текст постанови складено 12 листопада 2018 року