УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.10.18 р. м. Лисичанськ

Лисичанський міський суду Луганської області у складі:

головуючого судді Фастовця В.М.,

за участі секретаря судового засідання Гавриленко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» про визнання бездіяльності державного виконавця Брянківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області незаконною та скасування постанови про повернення виконавчого документу стягувачу у виконавчому провадженні, заінтересована особа ОСОБА_1, -

ВСТАНОВИВ:

Скаржник звернувся до суду зі скаргою, в якій просив визнати бездіяльність державного виконавця Брянківського МВ ДВС ГТУЮ у Луганській області ОСОБА_2 у виконавчому провадженні № 54011426 незаконною, скасувати постанову державного виконавця Брянківського МВ ДВС ГТУЮ у Луганській області ОСОБА_2 від 26.04.2018 про повернення виконавчого документу стягувану у виконавчому провадженні № 54011426 та вирішити питання про продовження виконавчих дій у виконавчому провадженні.

В обґрунтування скарги зазначено, що 21.11.2013 Брянківським міським судом Луганської області ухвалено рішення по справі № 410/2828/13-ц за позовом ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором кредиту в сумі 49336,13 грн. та судові витрати в розмірі 493,36 грн. 01.09.2015 Лисичанським міським судом Луганської області винесено рішення про відновлення втраченого судового провадження у вказаній справі. 04.12.2015 судом видано виконавчий лист. Скаржник звернувся до Брянківського МВ ДВС ГТУЮ у Луганській області з заявою про відкриття виконавчого провадження. 22.05.2018 АТ «Родовід Банк» отримав постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві від 26.04.2018 по ВП № 54011426, яка винесена старшим державним виконавцем Брянківського МВ ДВС ГТУЮ у Луганській області ОСОБА_2 Підставою повернення є відсутність у боржника майна, на яке можливо звернути стягнення, заходи здійснення відповідно до ЗУ «Про виконавче провадження» виявилися без результативними. Вважає постанову такою, що винесена з порушенням норм матеріального права.

Представник скаржника в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд скарги за його відсутності, скаргу підтримав, просив задовольнити.

Головний державний виконавець Брянківського МВ ДВС ГТУЮ у Луганській області ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, надав заперечення на скаргу, в якому зазначив, що державним виконавцем здійснено всі заходи щодо розшуку майна боржника та можливості накладення арешту на майно, зокрема внесено запис до Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження на квартиру розташовану за адресою: Луганська область, м. Брянка, Мікрорайон 4, 60/61, кв. 20, частка власності 1/3. У звязку з тим, що майно знаходиться на окупованій території здійснити перевірку майнового стану, опис та арешт виявленого майна боржника за місцем реєстрації неможливо. Тому просив у задоволенні скарги відмовити.

Суд, дослідивши письмові матеріали скарги, дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що постановою головного державного виконавця Брянківського міського ВДВС ГТУЮ у Луганській області ОСОБА_2 від 24 травня 2017 року відкрито виконавче провадження за виконавчим листом № 410/2828/13-ц, виданим 04.12.2015 Лисичанським міським судом Луганської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованості за кредитним договором в сумі 49336,13 грн. та судові витрати в розмірі 493,36 грн.

22 травня 2018 р. ПАТ «Родовід Банк» отримав постанову від 26 квітня 2018 р. про повернення виконавчого документа стягувачу у звязку з відсутністю майна боржника, на яке можливо звернути стягнення, заходи здійсненні відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» виявились безрезультатними. Державним виконавцем накладено арешт на все майно боржника. Згідно довідки Мінсоцполітики боржник не зареєструвався як тимчасово переміщена особа у звязку з чим перевірити майновий стан боржника за місце реєстрації неможливо, так як місто Брянка знаходиться на тимчасово непідконтрольній українській владі території.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про виконавче провадження» є спеціальним Законом, який визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, а також порядок оскарження рішень, дій та бездіяльності державного виконавця.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження, виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб)й визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводиться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, обєкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обовязку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Як вбачається з п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Про наявність обставин, зазначених п. п. 2-6 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець складає акт. У разі повернення виконавчого документа з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, стягувачу повертаються невикористані суми внесеного ним авансового внеску. На письмову вимогу стягувача виконавцем надається звіт про використання авансового внеску. Про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску виконавець виносить постанову. Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Положеннями ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобовязаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч. 2 ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Відповідно до ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Як встановлено судом, старшим державним виконавцем Брянківського МВ ДВС не було здійснено всіх необхідних дій для виконання рішення суду, які б сприяли ефективному та своєчасному здійсненню заходів примусового виконання рішень в повному обємі, зокрема: не направлено запитів до ГУ статистики відповідної області про надання інформації щодо реєстрації боржника як засновника будь-якої установи, підприємства, організації тощо, до ПАТ «Національний депозитарій України» щодо наявності цінних паперів, депозитарної діяльності тощо, до державної комісії цінних паперів та фондового ринку, до Державної нотаріальної контори для отримання Витягу зі Спадкового реєстру щодо отримання боржником спадку або внесення її у реєстр як спадкодавця.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить висновку, що головний державний виконавець Брянківського міського відділу ДВС ГТУЮ у Луганській області ОСОБА_2 у виконавчому провадженні ВП № 54011426 з примусового виконання виконавчого листа № 410/2828/13, виданого Лисичанським міським судом Луганської області про стягнення із ОСОБА_1 в користь ПАТ «Родовід Банк» 49829,49 грн., допустив бездіяльність, що полягає у нездійсненні всіх передбачених ЗУ «Про виконавче провадження» заходів щодо примусового виконання судового рішення, а отже постанова від 26.04.2018 про повернення виконавчого документу стягувачу є передчасною та підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 447-453 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Скаргу публічного акціонерного товариства «Родовід Банк», код 14349442, яке розташоване за адресою: м. Київ, вул. П.Сагайдачного, 17 про визнання бездіяльності державного виконавця Брянківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області незаконною та скасування постанови про повернення виконавчого документу стягувачу у виконавчому провадженні, - задовольнити.

Визнати бездіяльність державного виконавця Брянківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області ОСОБА_2 у виконавчому провадженні № 54011426 незаконною.

Скасувати постанову державного виконавця Брянківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області ОСОБА_2 від 26 квітня 2018 року про повернення виконавчого документу стягувану у виконавчому провадженні № 54011426.

Ухвала може бути оскаржена через суд першої інстанції до Луганського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15-ти днів з дня її проголошення.

Суддя