УХВАЛА

08 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 2-7357/11

провадження № 61-4830св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Антоненко Н. О., Журавель В.І. (суддя-доповідач), Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 02 грудня 2011 року у складі судді Циганкова В. О. та ухвалу колегії судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 жовтня 2016 року в складі: Деркач Н. М., Калиновського А. Б., Тамакулової В. О.

встановив:

У листопаді 2011 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про зобов'язання укласти договір оренди квартири АДРЕСА_1, на умовах, що визначені попереднім договором оренди від 10 вересня 2011 року, а також визнати за ним право власності на цю квартиру без прийняття в експлуатацію, що складається з: на третьому поверсі поз. 1-6, І, ІІ; на антресольному поверсі поз. 7; горище поз. ІІІ, IV, всього по квартирі № 4 загальна площа 328,9 кв. м., (житлова площа 42,2 кв. м.). Свої вимоги обґрунтовував тим, що між ним та відповідачкою було укладено попередній договір оренди вищевказаної квартири. Відповідно до умов зазначеного договору позивач зобов'язався оформити всі необхідні документи для оренди та передати квартиру відповідачці в строк до 20 вересня 2011 року, а остання зобов'язалася оплачувати вартість оренди в розмірі 2 тис. грн на місяць з урахуванням індексу інфляції, оформити договір оренди після надання позивачем всіх необхідних документів. Основний договір оренди мав бути укладений строком на 5 років. На час звернення позивача до суду основний договір оренди був неукладеним через ухилення відповідачки від виконання його умов та заперечення нею наявності у позивача права власності на спірну квартиру.

Рішенням Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 02 грудня 2011 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Визнано за ОСОБА_4 право власності на квартиру АДРЕСА_1 що складається з: на третьому поверсі поз. 1-6, І,ІІ; на антресольному поверсі поз. 7; горище поз. ІІІ, IV; всього по квартирі № 4 загальна площа 328,9 м2, (житлова площа 42,2 м2). В іншій частині позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

ОСОБА_6 оскаржив рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, зазначаючи, що він не був стороною в справі, однак є іпотекодержатилем квартири АДРЕСА_1 згідно із договором іпотеки від 18 грудня 2015 року, укладеним між ним та ОСОБА_10 Вважав, що оскаржуваним рішенням вирішено питання про його права та законні інтереси.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 жовтня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилено. Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 грудня 2011 року залишено без змін.

У листопаді 2016 року до суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга ОСОБА_6, у якій він просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у позові, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів». Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

29 січня 2018 року вищевказану цивільну справу передано до Верховного Суду.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги викликають необхідність перевірки матеріалів справи.

Керуючись статтею 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду

ухвалив:

справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про зобов'язання вчинити певні дії та визнання права власності на нерухоме майно призначити до судового розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді В. І. Журавель

Н. О.Антоненко

В. І.Крат