Справа № 211/5047/16-ц
Провадження № 2/211/108/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13 березня 2018 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Ніколенко Д.М.,

за участю секретаря судового засідання - Гулько А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи Приватне акціонерне товариство «Народна фінансово-страхова компанія «Добробут», Подільський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ, про відшкодування матеріальної шкоди,-

встановив:

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди вказавши, що 06 листопада 2012 року о 23 годині 25 хвилин в місті Кривому Розі на виїзді з об'їзної дороги на вулицю Дніпропетровське шосе в напрямку вулиці Телевізійна, відповідач ОСОБА_2 керуючи автомобілем «Шкода Супер Б» державний номер НОМЕР_1 з наявними ознаками алкогольного сп'яніння, проявив неуважність до дорожньої обстановки, не витримав безпечної дистанції та безпечного інтервалу та скоїв зіткнення з його автомобілем «Хюндай Купе» державне номер НОМЕР_2. Постановою суду від 11.12.2012 р. відповідача було визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 124 КУпАП внаслідок порушення ним п.п. 2.3б, 13.1 ПДР України та притягнуто до адміністративної відповідальності. Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 12.11.2013 р. його позов до ПрАТ «Народна фінансово-страхова компанія «Добробут» та ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних та моральних збитків задоволено, стягнуто з ПрАТ «Народна фінансово-страхова компанія «Добробут» суму матеріальної шкоди у розмірі 26613,81 грн., а з ОСОБА_2 суму моральної шкоди в розмірі 3000,00 грн. Станом на дату подачі позову відповідач виконав рішення суду щодо сплати моральної шкоди, однак ПрАТ «Народна фінансово-страхова компанія «Добробут» свої обов'язки по відшкодуванню матеріальної шкоди не виконав, жодного платежу з виплати коштів йому не надійшло. Тому оскільки йому, як потерпілому, належить право вимоги в деліктному та договірному зобов'язаннях, він має право відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала в межах деліктного зобов'язання, незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоду, просить стягнути з ОСОБА_2 на свою користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 26613,81 грн.

В судове засідання сторони не з'явилися.

Представник позивача ОСОБА_4 надав заяву про розгляд справи за його відсутності, наполягав на задоволенні позову в повному обсязі.

Від представника відповідача ОСОБА_5 надійшла заява про відкладення розгляду справи в зв'язку з його відрядженням. До суду надійшов відзив на позов.

В обґрунтування відзиву зазначено, що цивільно-правова відповідальність відповідача перед третіми особами внаслідок завданої від ДТП шкоди була застрахована у ПрАТ «Народна фінансово-страхова компанія «Добробут», рішенням суду від 12.11.2013 р. стягнуто з останнього на користь позивача в рахунок відшкодування матеріальної шкоди страхове відшкодування в розмірі 26613,81 грн. та судовий збір та стягнуто з нього моральну шкоду в розмірі 3000,00 грн., суму автотоварознавчого дослідження в розмірі 650,00 грн., судовий збір. Вважає, що потерпілий ОСОБА_1 скористався своїм правом звернення вимоги про стягнення матеріальної шкоди до страховика, тому звертатися знову з цими самими вимогами до відповідача не має правових підстав, тому просить в задоволенні позову відмовити повністю.

Представники третіх осіб Приватного акціонерного товариства «Народна фінансово-страхова компанія «Добробут» та Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ про дату слухання були повідомлені своєчасно та належним чином, заперечень не надійшло.

Враховуючи викладене, оскільки відповідач в судове засідання не з'явився, заяви про відкладення розгляду справи або про обов'язкову участь в засіданні суду не надав, скористався своїм процесуальним правом, надавши відзив на позов, суд вважає, що нез'явлення відповідача та його представника не перешкоджає вирішенню спору та з метою дотримання розумних та допустимих строків розгляду справи, вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в справі доказів за відсутності сторін згідно положень ст. 223 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.

Судом встановлено, що рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 листопада 2013 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Приватного акціонерного товариства «Народна фінансово-страхова компанія «Добробут» про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, задоволений частково. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Народна фінансово-страхова компанія» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди страхове відшкодування в сумі 26613 грн. 81 коп., судовий збір в розмірі 266,14 грн., а всього 26879 грн. 95 коп. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 3 000 грн., сплачений судовий збір в розмірі 114,70 грн., сплачену суму за проведення авто товарознавчого дослідження в розмірі 650,00 грн., а всього 3764,70 грн. (а.с. 11-15 - копія рішення суду).

Вказане судове рішення не оскаржено, набрало законної сили та обставини, встановлені ним, відповідно до частини 3 статті 61 ЦПК України не доказуються при розгляді цієї справи.

Відповідно до частин першої та другої статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

З огляду на зазначені положення статті 509 та з урахуванням приписів статей 11, 22, 599, 1166-1168 ЦК України факт завдання особі шкоди, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов'язане з виконанням цими особами обов'язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов'язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка завдала шкоду. Сторонами деліктного зобов'язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Разом з тим правила регулювання деліктних зобов'язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов'язок.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відносин, що випливають з обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов'язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV).

Метою здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон №1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV).

Згідно зі статтею 6 цього Закону страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

За змістом статей 9, 22-31, 35, 36 Закону № 1961-IV настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов'язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

З огляду на зазначене, сторонами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП породжує деліктне зобов'язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов'язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника (в договірному зобов'язанні ним є страховик).

Разом з тим зазначені зобов'язання не виключають одне одного. Деліктне зобов'язання - первісне, основне зобов'язання, у якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, унаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов'язково припиняє деліктне зобов'язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов'язаною. При цьому, потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов'язаний виконати обов'язок зі здійснення страхового відшкодування.

Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї (частина друга статті 14 цього Кодексу).

Відповідно до статті 511 ЦК України зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Згідно із частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, у якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

З огляду на зазначене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні.

Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

Потерпілий може відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в межах деліктного зобов'язання, незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. У такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором з відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов'язками страховика як сторони договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Зазначене підтверджується правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові № 6-725цс16 від 14 вересня 2016 року.

Враховуючи те, що свого часу позивач звернувся з вимогою про стягнення матеріальної шкоди саме до страховика, про що свідчить рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 листопада 2013 року, наразі позивач звертається з тією ж вимогою до відповідача, однак без передбачених ст.1194 ЦК України підстав, суд вважає заявлені вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір необхідно покласти на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 511, 599, 636, 999, 1166-1168, 1187 ЦК України, ст.ст. 10, 12, 13, 81, 141, 263, 265 ЦПК України,суд, -

вирішив:

в задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 13.03.2018 р.

Суддя Д.М.Ніколенко