Справа № 161/8329/17 Головуючий у 1 інстанції: Крупінська С.С.
Провадження № 22-ц/773/109/18 Категорія: 27 Доповідач: Русинчук М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2018 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Русинчука М.М.,

суддів - Федонюк С.Ю., Матвійчук Л.В.,

з участю: секретаря - Губарик К.А.,

представника позивача - Мельничука А.О.,

представника відповідачки - Семенюк Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою відповідачки на рішення Луцького міськрайонного суду від 21 листопада 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Публічне акціонерне товариство комерційний банк (далі - ПАТ КБ) «ПриватБанк» звернулось до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору №б/н від 20.05.2011 року ОСОБА_3 отримала кредит у розмірі 10 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитним договором з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

У зв'язку з порушенням відповідачкою зобов'язань за кредитним договором станом на 23.04.2017 року у неї виникла заборгованість в розмірі 101 361,11 грн., яка складається з: 70 250,84 грн. - тіла кредиту; 10 496,28 грн. - нарахованих відсотків за користування кредитом; 15 311,08 грн. - нарахованої пені; 500 грн. - штрафу (фіксована частина); 4802,91 грн. - штрафу (процентна складова).

Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з відповідачки на свою користь вказану суму кредитної заборгованості та понесені судові витрати.

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 21.11.2017 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 20.05.2011 року в розмірі 101 361,11 грн., а також 1600 грн. сплаченого судового збору.

В поданій апеляційній скарзі відповідачка ОСОБА_3 просила скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову з підстав неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, а також через порушення норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а оскаржуване рішення суду зміні в частині розміру стягнення кредитної заборгованості та судових витрат, виходячи з таких мотивів.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно зі статтями 526, 530, 610 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов'язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

З матеріалів справи вбачається, що 20.05.2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір (договір приєднання) у формі підписаної сторонами анкети-заяви, за яким позичальниці був встановлений кредитний ліміт в сумі 10 000 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 3% в місяць з розрахунку 360 днів у році (а.с.10-11).

В анкеті-заяві від 20.05.2011 року відповідачка підтвердила, що зазначена заява разом Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку складають договір про надання банківських послуг, з яким вона ознайомлена і згідна, що засвідчила своїм підписом.

Проте, відповідачка ОСОБА_3 належним чином не виконала своїх зобов'язань за вказаним кредитним договором, унаслідок чого за розрахунками позивача (а.с.5-9) у неї станом на 23.04.2017 року виникла заборгованість в розмірі 101 361,11 грн., яка складається з: 70 250,84 грн. - тіла кредиту; 10 496,28 грн. - нарахованих відсотків за користування кредитом; 15 311,08 грн. - нарахованої пені; 500 грн. - штрафу (фіксована частина); 4802,91 грн. - штрафу (процентна складова).

З огляду на те, що відповідачкою умови кредитного договору належним чином не виконувались, висновок суду про стягнення з неї на користь банку кредитної заборгованості є правильним, підтверджується наявними у справі доказами та узгоджується з нормами матеріального права.

Проте, стягуючи зазначену суму кредитної заборгованості, місцевим судом не було враховано, що діючим законодавством не передбачено стягнення пені та штрафу за одне й те саме порушення - прострочення виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, тому, на думку колегії суддів, нарахування банком пені в розмірі 15 311,08 грн. є необґрунтованим, виходячи з наступного.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Пунктом 2.1.1.12.6.1. Умов і Правил надання банківських послуг передбачено, що у разі виникнення прострочених зобов'язань за борговими зобов'язаннями на суму від 100 грн., клієнт сплачує банку пеню, відповідно до встановлених тарифів. Пеня нараховується в день нарахування процентів по кредиту.

Тарифами банку визначено, що пеня за несвоєчасне погашення заборгованості складається з пені(1) та пені(2), де: пеня(1) = (базова процентна ставка по договору) /30 - нараховується за кожен день просрочки кредиту; пеня(2) = 1% від заборгованості, але не менше 30 грн. в місяць, нараховується 1 раз в місяць, при наявності просрочки по кредиту або відсоткам 5 і більше днів при виникнення просрочки на суму від 50 грн. і більше.

У той же час п. 2.1.1.7.6. Умов і Правил надання банківських послуг визначено, що при порушенні клієнтом строків платежів по любому з грошових зобов'язань, передбачених даним договором більше ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору. Штраф нараховується на окремий рахунок і підлягає оплаті в зазначені банком терміни.

Згідно тарифів банку штраф при порушенні строків платежів по любому з грошових зобов'язань, передбачених договором, більше ніж на 30 днів та складає 500грн.+5% від суми заборгованості по кредитному договору, з врахуванням нарахованих і просрочених відсотків і комісій.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - прострочення виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15.

Отже, стягнення одночасно пені і штрафів в даному випадку призведе до подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, що діючим законодавством заборонено.

З огляду на це, з відповідачки на користь позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає до стягнення заборгованість за тілом кредиту в розмірі 70 250,84 грн., нараховані відсотки за користування кредитом в розмірі 10 496,28 грн. Розмір штрафних санкцій, які підлягають до стягнення з відповідачки на користь позивача відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов і Правил надання банківських послуг буде становити: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 4037,36 грн. - штраф (процентна складова). Розмір штрафу (процентна складова) обрахований виходячи із розміру заборгованості за тілом кредиту та нарахованих відсотків за користування кредитом, що становить 80 747,12 грн. помноженого на 5% (70 250,84 грн. + 10 496,28 грн.) х 5%). Загальний розмір кредитної заборгованості, який в даному випадку підлягає до стягнення становить 85 284,48 грн.

За таких обставин, оскаржуване рішення в даній справі, як таке що в неповній мірі відповідає нормам матеріального права та встановленим у справі обставинам, підлягає зміні в частині розміру стягнення кредитної заборгованості, що має наслідком часткове задоволення позовних вимог банку.

Оскільки апеляційним судом змінюється розмір кредитної заборгованості, відповідно підлягає зміні і розмір відшкодування судових витрат.

Судові витрати, які підлягають компенсації, визначаються пропорційно задоволеним позовним вимогам, а саме: із суми задоволеного позову у розмірі 85 284,48 грн., судовий збір складає 1 346,23 грн. Дана сума судового збору обрахована виходячи із відсотку задоволених банком вимог, що становить 84,14% (85 284,48 грн./ 101 361,11 грн.) помноженого на сплачену при поданні позовної заяви суму судового збору 1600 грн.

Доводи апеляційної скарги відповідачки ОСОБА_3 про те, що нею кредитні кошти у зазначеному банком розмірі не використовувались, а строк кредитної картки припинив свою дію, до уваги колегією суддів не приймаються, оскільки спростовуються наданими банком в суді апеляційної інстанції виписками по рахунку відповідачки, з яких вбачається використання останньою кредитних коштів на споживчі потреби, а також довідкою банку, якою підтверджуються неодноразові перевипуски банком карток відповідачці у період з 18.08.2014 року по 01.08.2016 року, з якої також прослідковується збільшення кредитного ліміту до 10 000 грн.

Значна сума заборгованості за тілом кредиту в розмірі 70 250,84 грн. як встановлено апеляційним судом, виникла внаслідок того, що 28.07.2016 року відповідачка уклала з банком договір №KUB4887, за умовами якого вона отримала позику в 50 000 грн. під 2,4% на місяць, яка була зарахована на картку НОМЕР_1, яка раніше була надана їй при укладенні кредитного договору №б/н від 20.05.2011 року. Вказаним кредитом 31.08.2016 року була погашена кредитна заборгованість в розмірі 13 163,01 грн., яка виникла раніше. Однак, використавши усі надані їй кредитні кошти, відповідачка жодних погашень кредиту не здійснювала, а тому погашення зазначеної суми кредиту (50 000 грн.) здійснювалось, як це передбачено умовами договору №KUB4887, шляхом безспірного списання коштів з карткового рахунку.

У зв'язку з тим, що відповідачка не вносила власних коштів на погашення вказаного кредиту, він погашався шляхом несанкціонованого кредиту (овердрафту) з віднесенням всієї суми заборгованості на картковий кредитний договір від 20.05.2011 року. Внаслідок застосування банком такого механізму 21.02.2017 року після списання останньої суми в 40 054,87 грн. заборгованість за кредитним договором №KUB4887 остаточно була погашена за допомогою овердафта по кредитному договору від 20.05.2011 року.

Наведеними обставинами спростовуються висловлені в судовому засіданні під час апеляційного розгляду зазначеної справи доводи представника відповідачки про існування заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором №KUB4887, за яким позивач у розглядуваній справі не пред'являв вимоги до названої відповідачки.

Доводи представника відповідачки про пропущення позивачем позовної давності спростовуються наявними в справі виписками про рух коштів на рахунку, з яких вбачається, що між попереднім і наступним погашеннями відсотків і тіла кредиту, сума яких перевищувала поточні нарахування за місяць, в якому здійснювались ці платежі, не перевищувала проміжку часу в три роки (загальної тривалості позовної давності).

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду.

Враховуючи наведене, оскаржуване рішення підлягає зміні в означених частинах щодо розміру стягнутої кредитної заборгованості та відшкодування судових витрат, у зв'язку з чим абзаци перший, другий та третій резолютивної частини оскаржуваного рішення слід викласти в іншій редакції.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 374, 376, 381-382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу відповідачки ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Луцького міськрайонного суду від 21 листопада 2017 року в даній справі в частині розміру стягнення кредитної заборгованості та судових витрат змінити.

Викласти абзаци перший, другий та третій резолютивної частини рішення в такій редакції:

«Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 20 травня 2011 року в розмірі 85 284 (вісімдесят п'ять тисяч двісті вісімдесят чотири) грн. 48 коп., з яких: 70 250 грн. 84 коп. - тіло кредиту; 10 496 грн. 28 коп. - нараховані відсотки за користування кредитом; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 4037 грн. 36 коп. - штраф (процентна складова).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» судовий збір в розмірі 1 346 грн. (одна тисяча триста сорок шість) грн. 23 коп.»

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:

Судді: