Справа № 380/1073/17 Головуючий у І інстанції Косович Т.П.
Провадження № 22-ц/780/752/18 Доповідач у 2 інстанції Олійник В. І.
Категорія 58 13.02.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 лютого 2018 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді: - Олійника В.І.,

суддів: Березовенко Р.В., Журби С.О.,

при секретарі Топольському В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на рішення Тетіївського районного суду Київської області від 18 жовтня 2017 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_2 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування,-

в с т а н о в и л а :

Статтею 351 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого(території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до пунктів 8, 9, 11 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується; справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, а також заяви і скарги подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У липні 2017 року позивач - ПАТ «Страхова група «ТАС» звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_2 37433 грн. 65 коп. витрат по виплаті страхового відшкодування та судові витрати по справі в сумі 1600 гр.

Свої вимоги обгрунтовував тим, що ОСОБА_2 8 жовтня 2013 року в м.Києві по вулиці Борщагівській, керуючи автомобілем Фіат (реєстраційний номер НОМЕР_1), допустив зіткнення з автомобілем Деу (реєстраційний номер НОМЕР_2), що належить ОСОБА_3, спричинивши механічні пошкодження транспортного засобу.

Вина відповідача у скоєнні вищевказаної дорожньо-транспотної пригоди підтверджується постановою Шевченківського районного суду м.Києва від 27.01.2014 року.

Так як відповідно до полісу №АЕ/1716396 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 21.02.2013 року відповідальність власника транспортного засобу Фіат (реєстраційний номер НОМЕР_3) ОСОБА_4 застрахована в ПАТ «Страхова група «ТАС» і останнє на підставі регресної вимоги від 21.02.2014 року 06.06.2014 року виплатило ПрАТ «СК Альфа-Страхування» 37433 грн. 65 коп. страхового відшкодування, які ПрАТ «СК Альфа-Страхування» сплатило потерпілому. А тому позивач просив в порядку регресу стягнути з відповідача завдану матеріальну шкоду та судові витрати по справі.

Рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 18 жовтня 2017 року в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Стягнуто з ПрАТ «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_2 7 680 грн. судових витрат.

В апеляційній скарзі позивача з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Згідно ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Якщо одна із сторін визнала пред'явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк позовної давності.

Ухвалене судом рішення зазначеним вимогам відповідає.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Судом встановлено, що 08.10.2013 року ОСОБА_2, керуючи автомобілем Фіат (реєстраційний номер НОМЕР_3) в м.Києві по вулиці Борщагівській допустив зіткнення з автомобілем Деу (реєстраційний номер НОМЕР_2), що належить ОСОБА_3, спричинивши механічні пошкодження транспортного засобу.

Вина відповідача у скоєнні вищевказаної дорожньо-транспотної пригоди підтверджується постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 27.01.2014 року. Вартість відновлюваного ремонту становить 68 347 гривень.

Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП потерпілій особі не була відшкодована.

Як вбачається з полісу №АЕ/1716396 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 21.02.2013 року відповідальність власника транспортного засобу Фіат (реєстраційний номер НОМЕР_3) ОСОБА_4 застрахована в ПАТ «Страхова група «ТАС», а тому товариство на підставі регресної вимоги від 21.02.2014 року 06.06.2014 року виплатило ПрАТ «СК Альфа-Страхування» 37433 грн. 65 коп. страхового відшкодування, які ПрАТ «СК Альфа-Страхування» сплатило потерпілому.

Вищенаведене встановлено судом та підтверджується копією довідки про ДТП (а.с.6-7), копією постанови Шевченківського районного суду (а.с.8-9), копією довідки про механічні пошкодження транспортного засобу та копією протоколу його огляду (а.с.18,19-21), копією калькуляції від 21.10.2013 року (а.с.22-29), копією полісу №АЕ/1716396 страхування автомобіля Фіат (а.с.5), копією заяви про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування (а.с.10), копією страхового акту від 04.03.2014 року з додатком (а.с.30,31), копією платіжного доручення про виплату страхового відшкодування (а.с.32).

Відповідно до ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Частиною 1 ст.38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховик після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду.

Згідно з ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст.ст.256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальні позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За ч.ч.1, 6 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За регресними зобов'язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов'язання.

Згідно з п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року визначено, що регресна вимога може бути пред'явлена протягом трьох років, з дня виконання зобов'язання про відшкодування шкоди (відшкодування в натурі, виплати суми періодичних платежів тощо).

Як вбачається з матеріалів справи і вірно зазначив суд першої інстанції, ПАТ «Страхова група «ТАС» виплатило страхове відшкодування 6 червня 2014 року, але з регресною вимогою до суду звернулося лише 24 липня 2017 року, тобто з пропуском трирічного строк, встановленого законодавством.

Частинами 3, 4 ст.267 ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленого до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Представником відповідача подано до суду відповідну заяву про застосування судом наслідків пропуску позивачем строків позовної давності, яку було підтримано в судовому засіданні.

На підставі викладеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову в задоволені позову у зв'язку зі спливом строку позовної давності.

Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального і процесуального права безпідставні, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України (зі змінами та доповненнями станом на 07.01.2018 року) до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України (зі змінами та доповненнями станом на 07.01.2018 року) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Встановлено, що професійну правничу допомогу ОСОБА_2 на підставі Договору про надання правничої допомоги від 16.08.2017 року надає адвокат ОСОБА_5 (а.с.63-65)

Відповідно до п.1 зазначеного договору Клієнт доручає, а Адвокат приймає доручення на представництво Клієнта в якості Відповідача у цивільній справі №380/1073/17 за позовом ПрАТ «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_2 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування.

На підставі погодженої ставки роботи Адвоката сторонами Договору про надання правової допомоги від 16.08.2017 року було підписано Розрахунок витрат на правничу допомогу відповідно до договору про надання правничої допомоги від 16.01.2018 року (а.с.178), відповідно до якого загальна вартість правничої допомоги у цивільній справі №380/1073/17 у суді апеляційної інстанції склала 9600 грн. Правнича допомога була оплачена авансовим платежем, що підтверджується прибутково-касовим ордером від 17.018.2018 року, а тому підлягає стягненню з ПрАТ «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_2 (а.с.179).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.263, 367, 374, 375, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» залишити без задоволення.

Рішення Тетіївського районного суду Київської області від 18 жовтня 2017 року залишити без змін.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (, місцезнаходження: пр-т Перемоги, 65, м. Київ, 03062) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1) понесені судові витрати (витрати на професійну правничу допомогу) в сумі 9 600 (дев'ять тисяч шістсот грн.) гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: