РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2018 року Рівненський міський суд Рівненської області

в особі головуючої судді - Панас О.В.

при секретарі - Корнійчук А.В.

з участю: позивача - ОСОБА_1

представника позивача - адвоката ОСОБА_2

представників відповідача - Нікітіної Н.П., Гуменюк О.С.

представника третьої особи - Гридіної Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Рівненського обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі третя особа без самостійних вимог управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності у Рівненській області про стягнення належних звільненому працівникові сум та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Рівненського міського суду з позовом до Рівненського обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі про стягнення належних звільненому працівникові сум та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Ухвалою суду від 23.11.2017р. у справі залучено третю особу без самотійних вимог управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності у Рівненській області.

Свої вимоги позивач ОСОБА_1 обгрунтовує тим, що з 01.10.2009 року по 17.08.2015 року перебував в трудових відносинах з Рівненським обласним фондом підтримки індивідуального житлового будівництва на селі. З 01.01.2009 року по 12.03.2010 року працював на посаді спеціаліста - юрисконсульта, з 12.03.2010 року по 03.08.2015 року на посаді заступника голови фонду - головного юрисконсульта, з 03.08.2015 року по 17.08.2015 року на посаді провідного інженера з кошторисно - кредитних відносин - касира. 17.08.2015 року звільнений з посади провідного інженера з кошторисно - кредитних відносин - касира за п.1. ст. 36 КЗпП України.

Вважав, що роботодавець провів з ним розрахунок при звільненні в повному обсязі.

11 квітня 2017 року отримав з метою заповнення декларації дружиною відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених йому доходів та утриманих податків, встановив, що крім доходів з місця роботи в цьому документі зазначені доходи нібито отримані ним від відповідача - колишнього роботодавця, в сумі 576,48 грн., з якої вже сплачені податки в сумі 103,77 грн. З ознакою "101- Заробітна плата". Оскільки зазначеної суми не отримував, вважаючи відомості помилковими, з метою виправлення відомостей щодо себе в Державному реєстрі звернувся до Управління Держпраці в Рівненської області з інформації якого дізнався, що в результаті планової перевірки Фондом соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в відповідача за період з 01 липня 2011 року по 31 березня 2016 року встановлена недоплата матеріального забезпечення, як застрахованій особі ( лікарняні) за період 2011 -2013 рр. в сумі 576,48 грн. Сума належна після утримання податків та зборів складає 464.06 грн.

Оскільки зазначена сума йому не була виплачена просив стягнути її за рішенням суду, оскільки відповідач в добровільному порядку її не виплатив.

Крім того, просив стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в порядку ст.ст. 116,117 КЗпП України. Відповідно інформації Головного управління пенсійного фонду України в Рівненської області ( лист -відповідь № 33/06 від 09.06.2017 року) його заробітна плата за цей період складала: червень 2015 року-5261.50грн.(за 20 робочих днів), липень 2015 року-3262,25грн. (за 15 робочих днів). Таким чином середньоденна заробітна плата складає: (5261,50грн.1 +3262,25грн.) / (20+15 робочих днів) = 243.54грн. Середньомісячна заробітна плата складає: ( 20(кількість робочих днів за червень 2015р. згідно з графіком роботи установи) + 23(кількість робочих днів за липень 2015р. згідно з графіком роботи установи)) / 2 х 243,54грн. ( середньоденна заробітна плата ) = 5236,02 грн. Період затримки виплати з 17.08.2015 року по 17.07.2017 року- 23 місяці. Загальна сума боргу складає: 5236,02 грн. х 23 місяці = 120428,46 грн.

Вважає, що відповідачем порушено його право на своєчасне отримання всіх сум, належних при звільненні, зокрема лікарняних за рахунок фонду соціального страхування порушено відповідачем, а тому підлягає захисту.

В уточненій заяві від 22.11.2017р. просив стягнути на його користь 139304,88 грн. за період з 17.08.2015р. по листопад 2017р.

А судовому засіданні позивач ОСОБА_1 , представник позивача - адвокат ОСОБА_2 підтримали позов в межах його доводів та просили задовольнити повністю.

Представники відповідача за довіреностями Нікітін Н.П., Гуменюк О.С. позов не визнали. Підтримали подані до суду письмові заперечення згідно яких вважають, що правових підстав для задоволення позову немає. Зазначили, що згідно додатку №4 до акту планової перевірки Рівненського обласного відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 06.07.2016р., була подана заявка-розрахунок на донараховані суми по листках непрацездатності , отримана Рівненським міським ВДВФСС з ТВП 17.08.2016р. 08.09.2016р. Рівненським обласним фондом підтримки індивідуального житлового будівництва на селі кошти, отримані від Фонду соцстрахування, сума яких після утримання податків і зборів становила 464,06 грн., була перерахована на рахунок ОСОБА_1 в "Укрсиббанку" платіжним дорученням № 172 від 08.09.2016р. проте, як не отримана була повернута, а в подальшому перерахована до Фонду соцстраху. Про проведену доплату ОСОБА_1 повідомили за наявною в особовій справі адресі місця проживання. Вважають, що їх вини в тому, що позивачем не було отримано зазначені кошти, немає. Крім того, вважають безпідставною вимогу в тій частині, що підприємство повинно виплати йому середній заробіток за весь час затримк розрахунку при звільненні, так як своєї вини не вбачають у невиплаті донарахованих сум по листках непрацездатності.

Просили відмовити в задоволенні позову.

Представник третьої особи без самостійних вимог Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності у Рівненській області за довіреністю Гридіна Н.В. в судовому засіданні пілтримала подані до суду письмові пояснення згідно яких вказала, що фінансування страхувальників-роботодавців для надання матеріального забезпечення найманим працівникам у період до 01.01.2015 здійснювалося відповідно до ст. 21 Закону № 2240 та Порядку фінансування страхувальників для надання застрахованим особам матеріального забезпечення за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (далі - Фонд), затвердженого постановою правління Фонду від 22.12.2010 р. № 26 (далі - Порядок № 26). Згідно із абзацом першим частини другої статті 35 Закону № 2240 допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві та професійним захворюванням, виплачується Фондом застрахованим особам починаючи з шостого дня непрацездатності за весь період до відновлення працездатності або до встановлення медико-соціальною експертною комісією інвалідності (встановлення іншої групи, підтвердження раніше встановленої групи інвалідності), незалежно від звільнення застрахованої особи в період втрати працездатності у порядку та розмірах, встановлених законодавством. Абзацом другим цієї частини передбачено, що оплата перших п'яти днів тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві, здійснюється за рахунок коштів роботодавця у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На виконання зазначеної норми постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2001 № 439 затверджено Порядок оплати перших п'яти днів тимчасової втрати працездатності внаслідок захворювання або травми, непов'язаної з нещасним випадком на виробництві, за рахунок коштів підприємства, установи, організації (далі - Порядок № 439). Пунктом 7 зазначеного Порядку передбачено, що витрати пов'язані з оплатою днів тимчасової непрацездатності найманих працівників, відносяться на валові витрати підприємства, а для бюджетних установ та організацій - на їх видатки за кодом економічної класифікації 1111 «Заробітна плата».

Відповідно до ч.2 ст.21 Закону № 2240 страхувальник-роботодавець після отримання на окремий поточний рахунок у банку страхових коштів скеровує їх на надання матеріального забезпечення застрахованим особам. Фінансування страхувальниками-роботодавцями матеріального забезпечення застрахованим особам з шостого дня тимчасової непрацездатності за рахунок власних коштів з наступним відшкодуванням (погашенням цих витрат) Фондом після прийняття Закону України від 08.07.2010 р. № 2464 "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" Законом № 2240 не передбачено.

Статтею 47 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) власник або уповноважений ним орган в день звільнення зобов'язаний видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України. При цьому, ст.116 КЗпП України визначено, що в день звільнення працівникові мають виплатити суми, належні йому від підприємства, установи, організації.

Як зазначалося вище, допомога по тимчасовій втраті працездатності за перших п'ять днів виплачується за рахунок коштів підприємства, а починаючи з шостого дня - за рахунок коштів Фонду соціального страхування.

Таким чином, враховуючи, що страхові кошти не є коштами підприємства, а є страховими коштами Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, наразі коштами Фонду соціального страхування України, то вони можуть бути виплаченими працівникові лише після їх отримання на окремий поточний рахунок у банку. З урахуванням наведеного у даному випадку порушення ст.116 КЗпП України не допущено. Зазначеної позиції також дотримується Міністерство соціальної політики України, що відповідно до Положення про Міністерство соціальної політики України, затвердженого указом Президента України від 06.04.2011 № 389/2011 (із змінами та доповненнями) (далі - Положення) є головним центральним органом у системі центральних органів з формування та забезпечення реалізації державної політики у сфері трудових відносин та соціального захисту'. Підпунктом 5 пункту 4 Положення встановлено, що Мінсоцполітики України здійснює нормативно-правове регулювання у сфері трудових відносин, оплати і умов праці та загальнообов'язкового державного соціального страхування. В свою чергу, підпунктом 79 пункту 4 Положення визначено, шо Мінсоцполітики України надає роз'яснення щодо здійснення державної політики у сфері трудових відносин, соціального захисту населення.

Так, листом Міністерства соціальної політики України від 03.12.2013 року № 1347/13/84-13 визначено, що оскільки суми матеріального забезпечення з шостого дня тимчасової непрацездатності застрахована особа отримує від Фонду і за рахунок коштів Фонду, то в даному випадку порушення статті 116 КЗпП України відсутнє. Заслухавши пояснення сторін у справі, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення частково. Судом встановлено, що ОСОБА_1 в період часу з 01.10.2009 року по 17.08.2015 року перебував в трудових відносинах з Рівненським обласним фондом підтримки індивідуального житлового будівництва на селі. З 01.01.2009 року по 12.03.2010 року працював на посаді спеціаліста - юрисконсульта, з 12.03.2010 року по 03.08.2015 року на посаді заступника голови фонду - головного юрисконсульта, з 03.08.2015 року по 17.08.2015 року на посаді провідного інженера з кошторисно - кредитних відносин - касира. 17.08.2015 року звільнений з посади провідного інженера з кошторисно - кредитних відносин - касира за п.1. ст. 36 КЗпП України.

Актом планової перевірки Рівненського обласного відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 06.07.2016р. встановленофакт недоплати ОСОБА_1, як застрахованій особі допомоги по тимчасовій втраті непрацездатності за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності по трьох листках неправцездатності № 576947 в сумі 315,07 грн., № 251985 в сумі 246,41 грн., № 249095 в сумі 15,00 грн., а всього назагальну суму 576,48 грн. без врахування податку в сумі 103,77 грн.

Вказана сума в розмірі 576,48 грн. зазначена як дохід ОСОБА_1 згідно відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків.

Як було встановлено судом, зазначений акт був оскаржений Рівненським обласним фондом підтримки індивідуального житлового будівництва на селі до суду, проте скасований не був, а відтак, викладені в ньому факти про виявлені порушення, є достовірними. За наведених обставин, суд прийшов до висновку, що вимога ОСОБА_1 про стягнення донарахованої допомоги по тимчасовій непрацездатності в сумі 576,48 грн. є правомірною, доведеною та такою, що підлягає до задоволення та стягнення на його користь за рахунок коштів управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності у Рівненській області.

Відповідно до частини 1статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно із ст.47, частиною 1 статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Таким чином, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною 1статті 117 КЗпП України обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені встатті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні , що наледать йому від підприємства та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Так, судом встановлено, що допомога по тимчасовій втраті працездатності за перших п"ять днів виплачується за рахунок коштів підприємства, а починаючи з шостого дня - за рахунок коштів Фонду соціального страхування. Оскільки судом встановлено, що недоплачені ОСОБА_1 кошти матеріального забезпечення у зв"язку з втратою працездатності , які йому належить виплатити, є коштами Фонду, і виплачуються за рахунок Фонду, тому порушень положення ст. 116 КЗпП України відсутнє.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що вимога ОСОБА_1 в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, до задоволення не підлягає.

Судовий збір в порядку ст. 141 ЦПК підлягає до стягнення з відповідача в прибуток Державного бюджету України в сумі 640,00 грн.

На підставі викладеного ст.ст. 116,117 КЗпП України, керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263-268, 273,354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Рівненського обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі , КОД за рахунок коштів управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності у Рівненській області на користь ОСОБА_1 донараховану допомогу по тимчасовій непрацездатності в сумі 576(п'ятсот сімдесят шість) грн. 48 коп. без врахування податків.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з Рівненського обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп. в прибуток державного бюджету України

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1, проживає: АДРЕСА_1, паспорт серії НОМЕР_1, виданий 20.12.1995 р. Рівненським МУ УМВС України в Рівненській області.

Відповідач: Рівненський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі, місцезнаходження: 33000 м.Рівне, вул. Словацького,4/6, КОД .

Третя особа: управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Рівненській області, місцезнаходження: м.Рівне, вул.. Кавказька, 2, КОД .

Суддя: О.В.Панас