Справа № 200/2237/17
Провадження № 2/200/4893/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 січня 2018 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Шевцової Т.В.

при секретарі - Агашаріфовій В.А.

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про солідарне стягнення суми боргу за договором позики, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_3 про визнання недійсним договору та визнання права власності -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обгрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 25 вересня 2007 р. він уклав з ОСОБА_2О та ОСОБА_3 договір позики, згідно якого Позивач передав у власність 303 000,00 грн. (триста три тисячі гривень 00 коп.) ОСОБА_2, який повинен був повернути вказану суму в строк до 01 березня 2011 р.

Крім того, ОСОБА_3 за договором позики від 25 вересня 2007 р., виступила як Поручитель виконання зобовязань ОСОБА_2 перед ОСОБА_6 .

Згідно п. 2, договору позики, «Сторона 2», ОСОБА_7, зобовязався до 01 березня 2011 р., повернути «Стороні 1», ОСОБА_6 грошові кошти у розмірі 303 000(триста три тисячі)грн.00 коп.

Станом на 01.03.2011 р., «Сторона 2», ОСОБА_2 не виконав умови п.2 договору позики від 25 вересня 2007 р., не повернув грошові кошти, що підтверджується розпискою наданою ОСОБА_2, ОСОБА_6 в присутності Поручителя, ОСОБА_3, якою гарантували ОСОБА_6 належне виконання ОСОБА_2 зобовязання від 05 березня 2011 року до 11 травня 2015 року.

Згідно умов розписки наданої ОСОБА_2, ОСОБА_6, 05 березня 2011 р., термін повернення грошових коштів за договором позики від 25 вересня 2007 р. у розмірі 303 000(триста три тисячі)грн.00 коп. було перенесено до 11 травня 2015 р. .

Поручителем виконання зобовязання ОСОБА_2 перед ОСОБА_6 за договором позики від 25 вересня 2007 р., виконання якого було перенесено за згодою сторін договору, на 11 травня 2015 р., знову виступила ОСОБА_3 яка була присутня при підписанні розписки ОСОБА_2, що підтверджується підписом ОСОБА_3

11 травня 2015 р. ОСОБА_2, не виконав своє зобовязання закріплені в розписці наданої ОСОБА_2, ОСОБА_6 05.03.2011 р., що підтверджується розпискою від 17.05.2015 р. .

Відповідно до розписки наданої ОСОБА_2, ОСОБА_6, 17.05.2015 р., ОСОБА_2, зобовязався повернути ОСОБА_6 грошові кошти в розмірі 303 000,00 (триста три тисячі гривень 00 коп.) гривень до 01.07.2017 р..

Поручителем виконання ОСОБА_2 зобовязання перед ОСОБА_6, знову виступила ОСОБА_3.

Станом на 04 червня 2017 р., ОСОБА_2 не виконав зобовязання перед ОСОБА_6, та не повернув в день визначений у розписці від 17 травня 2015 року грошові кошти у розмірі 303 000,00 (триста три тисячі гривень 00 коп.), які ОСОБА_2, зобовязаний повернути ОСОБА_6, відповідно до п.2 договору займа від 25 вересня 2007 року, що підтверджується вимогою ОСОБА_6 до ОСОБА_3 від 06 липня 2017 року.

Згідно до вимоги про повернення суми боргу ОСОБА_2, ОСОБА_6 у розмірі 303 000,00 (триста три тисячі) грн. 00 коп., отриманої ОСОБА_3 06 липня 2017 року, ОСОБА_6, вимагав від ОСОБА_3, як поручителя виконання зобовязань ОСОБА_2 перед ОСОБА_6, повернути суми боргу визначеної у п. 2 договору займу від 25 вересня 2007 р. .

Станом на 20 грудня 2017 р., ОСОБА_3, також не виконала умови договору позики від 25 вересня 2007 року, та не повернула ОСОБА_6 грошові кошти у розмірі 303 000,00 (триста три тисячі) грн. 00 коп. .

Враховуючи відсутність виконання ОСОБА_2, та ОСОБА_3, зобовязань визначених у п.2 договору займу від 25 вересня 2007 року, ОСОБА_1 звернувся до суду, та просив стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно на його користь суму боргу у розмірі 303 000,00 (триста три тисячі) грн. 00 коп. .

На не виконання зобовязання з боку ОСОБА_2, та ОСОБА_3В, перед ОСОБА_6 підтверджується тим, що на день подання позовної заяви до суду, у ОСОБА_6, на руках залишився оригінал договору позики від 25 вересня 2007 року.

А згідно до п.7 договору займу від 25 вересня 2007 року, наявність оригіналу у ОСОБА_6, договору позики від 25 вересня 2007 року після 01.03.2011 року є доказом не виконання ОСОБА_2 зобовязання перед ОСОБА_6 .

Також, відповідно до п.7 договору позики від 25 вересня 2007 року, в разі не виконання умов договору, «Сторона 1», ОСОБА_6, може звернутися до суду з позовом до «Сторони 1», ОСОБА_2, та поручителя ОСОБА_3, для примусового виконання умов договору .

Ухвалою суду від 21 грудня 2017 року було відкрито провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про солідарне стягнення суми боргу за договором позики. Крім того, згідно до ухвали суду від 21 грудня 2017 року, розгляд справи проводиться в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами.

26 грудня 2017 року до суду надійшов зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_3 про визнання недійсним договору та визнання права власності, який прийнятий до спільного розгляду.

26 грудня 2017 року ухвалою суду призначено судове засідання на 03 січня 2018 року на 10 год.00 хв.

В обґрунтування зустрічних позовних вимог, ОСОБА_2, посилався на те, що 01 жовтня 2007 р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було укладено Договір завдатку, згідно з п. 2 якого ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 300 000,00 (триста тисяч гривень) 00 коп., в якості завдатку за майбутнім Договором купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, загальною площею 55,1 кв.м., жилою площею 31,2 кв.м. Факт передачі грошових коштів від ОСОБА_2, ОСОБА_4 підтверджуеться положеннями договору завдатку від 01 жовтня 2007 року. Ціна квартири за майбутнім договором купівлі-продажу була визначена у розмірі 300 000(триста тисяч) грн.,00 коп..

Виконання з боку ОСОБА_2 зобов'язання з передачі грошових коштів в якості завдатку ОСОБА_4 підтверджується п. 4 договором завдатку, від 01 жовтня 2007 р. .

Згідно з умовами досягнутої домовленості між ОСОБА_2, та ОСОБА_4, які є сторонами договору завдатку від 01 жовтня 2007 року, ОСОБА_2 і ОСОБА_4, домовились укласти договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 не пізніше 10 листопада 2007 р. Цей строк необхідний був ОСОБА_4 для підготовки та оформлення необхідних документів для укладення Договору купівлі-продажу квартири.

Відповідно до умов п. 6 договору завдатку від 01 жовтня 2007 р. укладеного між ОСОБА_2 і ОСОБА_4, у разі не укладення договору купівлі-продажу квартири до 10 листопада 2007 року, ОСОБА_4, зобовязується передати право власності на квартиру в примусовому порядку.

13 листопада 2007 року, ОСОБА_4, уклав з ОСОБА_5 договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 який був 13.11.2007 р. посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_8, що є доказом не виконання ОСОБА_4 умов договору завдатку укладеного між ОСОБА_2 і ОСОБА_4 від 01 жовтня 2007 року.

Також, станом на 26 грудня 2017 року, ОСОБА_4, окрім не виконання умов договору завдатку від 01 жовтня 2007 року в частині укладання з ОСОБА_2 договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, не повернув грошові кошти отримані від ОСОБА_2 отримані ОСОБА_4 в рахунок виконання ОСОБА_2, умов договору завдатку від 01 жовтня 2007 року.

Тому, оскільки договір завдатку від 01 жовтня 2007 року було укладено між ОСОБА_2, та ОСОБА_4 раніше, ніж у ОСОБА_5 виникло право власності на цю квартиру, ОСОБА_2, має першочергове право вимагати від ОСОБА_4, виконання альтернативного зобов'язання за договором завдатку від 01 жовтня 2007 року.

Враховуючи не виконання ОСОБА_4, умов договору завдатку від 01 жовтня 2007 року, право власності на квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 55,1 кв.м., житловою площею 31,2 кв.м., має бути визнано за ОСОБА_2, в рахунок виконання зобовязання за договором завдатку, укладеним між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 від 01.10.2007 р., а право власності на квартиру що зареєстровано за ОСОБА_5, має бути скасовано, та визнано недійсним договір іпотеки № 8/2007/840-К/1566-Н/2, посвідчений Приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_8 за реєстровим № 6664, укладений між ОСОБА_5 та Відкритим акціонерним товариством комерційний банк "Надра" і скасовано запис про іпотеку під реєстраційним номером 6019994 від 13.11.2007 року, накладений на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3.

В судове засідання ОСОБА_2, надав суду копії розписок від 27.12.2017 року та від 29 грудня 2017 року, відповідно до яких, ОСОБА_2 передав ОСОБА_6 в рахунок виконання зобовязання за договором позики від 25 вересня 2007 року грошові кошти у розмірі 303 000(триста три ) тисячі грн. 00 коп. .

Дослідивши матеріали цивільної справи суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 за первісним позовом слід відмовити, а зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, Третя особа : ОСОБА_3, підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

У ч.1 ст. 635 ЦК України визначено, що попереднім є договір, сторони якого зобовязуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Необґрунтоване ухилення однієї зі сторін від укладення основного договору, передбаченого попереднім договором, може бути підставою для відшкодування другій стороні збитків, завданих простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства (частина друга статті 635 ЦК України).

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 614 ЦК України, особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобовязання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобовязання.

В ст. 614 ЦК України установлено презумпцію вини особи, яка порушила зобовязання, та покладає на таку особу обовязок довести відсутність своєї вини. Особа звільняється від відповідальності лише у тому випадку, коли доведе відсутність своєї вини у порушенні зобовязання.

А у ст. 539 ЦК України визначено, що альтернативним є зобов'язання, в якому боржник зобов'язаний вчинити одну з двох або кількох дій. Боржник має право вибору предмета зобов'язання, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту.

Відповідно до вимог ст. 539 ЦК України у Договорі встановлене альтернативне зобов'язання, за умовами якого кредитору надано право задовольнити свої права шляхом визнання права власності на певний обєкт.

Згідно до ч.1ст.388 ЦК України, майно може бути витребувано від добросовісного набувача .

В ч. 5 ст. 12 ЦК України, визначено те, що добросовісність набувача презюмується. Якщо судом буде встановлено, що набувач знав чи міг знати про наявність перешкод до вчинення правочину, в тому числі й те, що продавець не мав права відчужувати майно, це може свідчити про недобросовісність набувача і є підставою для задоволення позову про витребування у нього майна.

У ст. 13 ЦК України зазначено, що при здійсненні своїх прав, особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п'ятою цієї статті, суд може зобов'язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.

Також, відповідно до ст. 319 ЦК України , власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно до ст. 321 ЦК України, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Крім того, у ст. 15 ЦК України визначено те, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

А згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Тому, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 за зустрічним позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_3 про визнання недійсним договору та визнання права власності, підлягають задоволенню у повному обсязі.

Позовні вимоги ОСОБА_9, не підлягають задоволенню з огляду на недоведеність.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір слід покласти на відповідачів на зустрічним позовом, сплачений судовий збір за первісним позовом не відшкодовувати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 16, 331, 381, 386, 539, 570-571, 625, 629 ЦК України, ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження», ст.ст. 263-265 ЦПК України,суд,-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Сплачений ОСОБА_1 судовий збір не відшкодовувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.

Припинити право власності за ОСОБА_5 (інн: НОМЕР_1) на нерухоме майно, а саме на квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 55,1 кв.м., житловою площею 31,2 кв.м.

Визнати право власності за ОСОБА_2 (інн: НОМЕР_2) на квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 55,1 кв.м., житловою площею 31,2 кв.м., в рахунок виконання зобовязання за Договором завдатку, укладеним між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 від 01.10.2007 р.

Визнати недійсним договір іпотеки № 8/2007/840-К/1566-Н/2, посвідчений Приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_8 за реєстровим № 6664, укладений між ОСОБА_5 та Відкритим акціонерним товариством комерційний банк "Надра".

Скасувати запис про іпотеку під реєстраційним номером 6019994 від 13.11.2007 року, накладений на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4.

Скасувати запис про обтяження під реєстраційним номером 6018169 від 13.11.2007 року, накладений на квартиру, яка знаходиться за адресою : АДРЕСА_5.

Скасувати запис про арешт під реєстраційним номером 10713129 від 13.01.2011 року, накладений Жовтневим відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції.

Скасувати запис про арешт під реєстраційним номером 750893 від 22.04.2013 року, накладений Ленінським відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції.

Стягнути з ОСОБА_4 (інн: НОМЕР_3) на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір у розмірі 1515 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_5 (інн: НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір у розмірі 1515 грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У відповідності до п.п. 15.5 п.15 ч. 1 Розділу ХШ «Перехідні Положення» ЦПК України (в редакції Закону України №2147-VIII від 03.10.2017р.) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В.Шевцова