Дата документу 23.02.2018
Справа № 334/8291/17
Провадження № 2-о/334/50/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2018 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Турбіної Т.Ф., при секретарі Нестеренко Ю.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Дніпровський відділ у м. Запоріжжі управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області, про встановлення факту постійного проживання,-

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт його постійного проживання станом на 24.08.1991 року та на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» на території України, а саме, у м. Запоріжжі. В обґрунтування заяви вказує, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. В-Колоб Советського району Дгестанської АРСР, де у 1989 році закінчив школу.

У вересні 1990 року він приїхав до м. Запоріжжя і з цього часу постійно проживав у м. Запоріжжі, вступивши на підготовчі курси до навчального закладу Запорізький державний університет, у вересні 1991 року знявся з реєстраційного обліку в Дагестанській АРСР. 12.10.1999р. отримав паспорт громадянина України, 09.11.2017р. здав паспорт громадянина України до Дніпровського РВ у м. Запоріжжі УДМС в Запорізькій області для вклеювання фотокартки по досягненню 45 річного віку.

Листом від 10.11.2017р. №2312/2780 його повідомили що відносно нього триває перевірка належності до громадянства України, при цьому повідомили, що для завершення перевірки йому необхідно в судовому порядку встановити факт постійного проживання на території України на 24.08.1991р.

З урахуванням викладеного, просить встановити факт його постійного проживання станом на 24.08.1991 року та на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» на території України, а саме, у м. Запоріжжі.

В судовому засіданні ОСОБА_1, його представник заяву підтримали, просили її задовольнити з наведених вище підстав.

Представник заінтересованої особи надав пояснення по суді заяви ОСОБА_2, підтвердивши зазначені ним обставини, проти задоволення заяви ОСОБА_1 не заперечує.

Заслухавши заявника, та його представника, представника заінтересованої особи, допитавши свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ленінським РВ УМВС України в Запорізькій області 12.10.1999 року ОСОБА_1 видано паспорт громадянина України.

По досягненню 45-річного віку ОСОБА_1 09.11.2017р. здав паспорт громадянина України до Дніпровського РВ у м. Запоріжжі УДМС в Запорізькій області для вклеювання фотокартки.

Перевіркою законності підстав отримання ОСОБА_1 паспорта громадянина України, а саме, факту належності особи до громадянства України на момент оформлення паспорта, Дніпровським РВ у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області встановлено, що громадянин ОСОБА_1 з 18.11.1998р. проживає за адресою АДРЕСА_2, куди прибув з адреси: АДРЕСА_1.

Згідно картки прописки, за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_1 проживав з 05.10.1996 року по 07.07.1998р., куди прибув з адреси АДРЕСА_3, де був зареєстрований тимчасово з 05.09.1995р. по 05.09.1996р., прибув з адреси: АДРЕСА_1.

Проте, відповідно до поквартирного обліку за вказаною адресою, який ведеться з 1982 року, інших відміток про перебування за цією адресою ОСОБА_1, ніж з 05.10.1996р. по 07.09.1998р., немає.

Таким чином, у відповідності до ст.2 Закону України «Про громадянство України» належність ОСОБА_1 до громадянства України документально не підтверджується.

З наведених підстав ОСОБА_1 рекомендовано для встановлення зазначеного юридичного факту звернутися до суду.

Перевіряючи доводи заявника, що він з вересня 1990 року він переїхав до м. Запоріжжя і з того часу постійно проживає у м. Запоріжжі, судом встановлено наступне.

Заявник ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. В-Колоб Советського району Дгестанської АРСР.

Згідно довідки спеціалізованої дитячо-юнацької школи олімпійського резерву з боротьби вільної і дзюдо від 11.12.2017р. №126, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, займався у відділенні вільної боротьби в ВДСФ «Трудові резерви» з грудня 1990 року по 1995 рік під керівництвом тренера-викладача ОСОБА_3, був членом збірної команди Запорізької області.

Відповідно до грамоти Запорізької обласної ради ОСОБА_1 15-16.12.1990 року приймав участь у відкритій першості Запорізької облради з вільної боротьби.

Згідно адресного листка вибуття ОСОБА_1 знявся з реєстрації в Дагестанській АРСР 28.09.1991 року з метою виїзду до м. Запоріжжя на навчання.

Доводи заявника, що він з вересня 1991 року по травень 1992 року навчався на підготовчих курсах Запорізького державного університету, підтвердили у судовому засіданні свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6

При цьому, у липні 1992 року заявник вступив до Запорізького державного університету, що підтверджується розпискою приймальної комісії від 15.07.1992р.

З 04.03.1992 року ОСОБА_1 був офіційно працевлаштований у м. Запоріжжі, що підтверджується записами у трудовій книжці заявника.

Свідок ОСОБА_5 пояснив, що знає ОСОБА_1 з 1990 року, з вересня 1991 року навчався разом з ним на підготовчих курсах в університеті, разом тренувалися у відділенні вільної боротьби «Трудові резерви». З того часу ОСОБА_1 постійно проживає у м. Запоріжжі.

Свідок ОСОБА_4 пояснив, що з кінця 1990 року по 1993 рік займався із ОСОБА_1 у клубі «Трудові резерви» у тренера ОСОБА_3 ОСОБА_1 навчався в університеті, проживав у Ленінському районі м. Запоріжжя, точну адресу назвати не може.

Свідок ОСОБА_6 пояснив, що з 1990 року знайомий з ОСОБА_1, з того часу підтримує з ним стосунки. Заявник приїхав у м. Запоріжжя навчатися і займатися спортом. Проживав в Ленінському районі м. Запоріжжя, тренувався в клубі «Трудові резерви».

З урахуванням викладеного, суд вважає, що факт постійного проживання ОСОБА_1 на території України станом на 24 серпня 1991 року, а також на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» на території України у м. Запоріжжі, підтверджений належними і допустимими доказами.

Відповідно до ч 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Листом Верховного суду України від 01.01.2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз'яснено, що у порядку ч. 2 ст. 256 ЦПК суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст. 256 ЦПК та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, який має юридичне значення.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов'язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 року чи 13.11.1991р. (набрання чинності Законом України «Про громадянство України»).

Відповідно до п.7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991р. або 13.11.1991р.

У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Таким чином, факт постійного безперервного проживання заявника на території України підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, вимоги заявника обґрунтовані, суд вважає за необхідне встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 на території України станом на 24.08.1991 року та станом на 13.11.1991р.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 293, 315, 316, 319 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця с. В-Колоб Советського району Дагестанської АРСР, на території України, у м. Запоріжжі станом на 24.08.1991 року і станом на 13 листопада 1991 року на момент набрання чинності Закону України «Про громадянство України».

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Ленінський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які беруть участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Турбіна Т. Ф.