Справа № 236/2694/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2018 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Бєлоусова А.Є.,

при секретарі Колесник О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лиман цивільну справу за заявою окремого провадження ОСОБА_1, заінтересована особа Лиманський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, про встановлення факту смерті фізичної особи у певний час,

В С Т А Н О В И В:

14.08.2018 року до Краснолиманського міського суду Донецької області звернулася ОСОБА_1 із заявою про встановлення факту смерті ОСОБА_2. Заявник повідомляє, що 12.06.2018 року в Центрально - Міському районі міста Горлівки Донецької області помер ОСОБА_2, який на випадок своєї смерті склав заповіт на ім'я ОСОБА_3, а у випадку її смерті раніше його - ОСОБА_4. Заявник отримала на підтвердження факту смерті ОСОБА_2 свідоцтво про смерть серії ДНР № 098997, видане 13.06.2018 року Калінінським відділом ЗАГС м. Горлівки Державної ОСОБА_5 Міністерства юстиції Донецької народної республіки.

ОСОБА_1 зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, є внутрішньо переміщеною особою з районів здійснення антитерористичної операції. В серпні 2018 року вона звернулася до Лиманського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, із заявою про реєстрацію факту смерті ОСОБА_2, однак територіальним органом ДРАЦС було повідомлено про неможливість здійснити державну реєстрацію факту смерті фізичної особи з причини відсутності у заявника необхідних медичних документів встановленої законодавством України форми.

З огляду на це, ОСОБА_1 була змушена звернутись до суду задля встановлення факту смерті ОСОБА_2 із заявою в порядку окремого провадження; просить встановити факт смерті фізичної особи у певний час.

ОСОБА_1 була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи судом, однак для участі в судовому засіданні не прибула, надала заяву про розгляд справи без її участі, заяву окремого провадження підтримала, просила її задовольнити (а.с. 40).

Представник заявника ОСОБА_6 був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи судом, однак для участі в судовому засіданні не прибув, надав заяву про розгляд справи без його участі, заяву окремого провадження підтримав, просив її задовольнити (а.с. 41).

Лиманський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду справи судом (а.с. 38); заінтересованою особою не направлено свого представника для участі в судовому засіданні, заперечень проти задоволення заяви заінтересованою особою не надано, однак надано заяву про розгляд справи за відсутності представника заінтересованої особи, заперечень проти заяви заінтересованої висунуто не було (а.с. 39).

З огляду на це суд вважає за можливе розглянути заяву окремого провадження за відсутності осіб, які беруть участь у справі, та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою.

Суд, дослідивши письмові матеріали по справі, встановив наступні обставини і визначив відповідні до них правовідносини.

Відповідно до наданого заявником заповіту, посвідченого 27.10.2005 року державним нотаріусом Третьої горлівської державної нотаріальноїконтори, зареєстрованого в реєстрі за № 1-3917, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на випадок своєї смерті заповів все належне йому майно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, а у випадку її смерті раніше його - ОСОБА_4, 24.04.1984 (а.с. 25).

Згідно із свідоцтвом про шлюб серії І-НО № 307433, виданого повторно Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Горлівського міського управління юстиції у Донецькій області 15.03.2013 року, заявник змінила своє прізвище "Сватковська" на "Агапєєва" (а.с. 11).

ОСОБА_2 народився 01.06.1937 року в селі Орловка Новгород-Северського району Чернігівської області; був зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4; останнім часом страждав на тяжке захворювання. З причини тяжкої хвороби ОСОБА_2 помер 12.06.2018 року в Центрально-Міському районі м. Горлівки Донецької області, факт смерті відображено в наданих заявником свідоцтві про смерть ДНР № 098997, виданому 13.06.2018 року Калінінським відділом ЗАГС м. Горлівки Державної ОСОБА_5 Міністерства юстиції Донецької народної республіки (а.с. 24); довідці про смерть № 474 від 13.06.2018 року, виданій Патологоанатомічним бюро міста Горлівки (а.с. 28). Суд не сприймає ці документи як допустимі докази з огляду на положення Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», але звертає увагу на їхній зміст, оскільки викладена в них інформація підтверджується іншими доказами по справі.

Разом із тим, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема висновки у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey»,«Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. The Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де,ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на території, контрольованій не визнаним на міжнародному рівні державним утворенням.

ОСОБА_1 зверталася до Лиманського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області у серпні 2018 року із заявою про реєстрацію факту смерті ОСОБА_2, однак орган ДРАЦС листом від 03.08.2018 року № 15.37-2173/96 повідомив про неможливість здійснення реєстрації цього факту через невідповідність поданих медичних документів встановленій законодавством України формі, неможливість прийняття до розгляду документів, виданих підприємствами, установами, організаціями на тимчасово непідконтрольній українській владі території Донецької області (а.с. 31).

Суд бере до уваги також надані заявником фотознімки з місця поховання ОСОБА_2 (а. с. 32).

Суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин.

Судом встановлено, що 12.06.2018 року помер ОСОБА_2, про що було видано свідоцтво про смерть та довідка про причину смерті.

Загальновідомою та такою, що не потребує доказування, за змістом ст. 82 ЦПК України є обставина проведення антитерористичної операції на території Донецької області та вихід частини території області (в тому числі м. Горлівка Донецької області) з-під контролю державної влади України.

Нормами ст. 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» визначено період проведення антитерористичної операції як час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України; визначено територію проведення антитерористичної операції як територію України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-р (зі змінами) затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, в тому числі м.Горлівка Донецької області.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» в районі проведення антитерористичної операції можуть вводитися тимчасово обмеження прав і свобод громадян; на вимогу керівників учасників антитерористичної операції підприємства, установи та організації, що знаходяться в районі проведення антитерористичної операції, частково або повністю припиняють свою роботу.

Згідно зі ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їхні посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий такими органами та/або особами, є недійсним і не створює правових наслідків.

Виходячи із засад справедливості та розумності, притаманних цивільному судочинству, суд за таких обставин вважає обґрунтованим твердження заявника про неможливість отримання на території, тимчасово непідконтрольній українській владі, документів, що підтверджують факт смерті ОСОБА_2, за формою, встановленою чинним законодавством України, на теперішній час з об'єктивних причин.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Підрозділом 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затв. наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року № 52/5 (зі змінами) передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о); фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о); лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Для встановлення смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті необхідні обставини, які свідчать про реєстрацію цієї події, а також про те, що заінтересована особа не має можливості відновити втрачені або знищені документи про це.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для заявника ОСОБА_1 від встановлення факту смерті ОСОБА_2 в певний час залежить можливість здійснення нею спадкових прав на майно, яке залишилось після смерті спадкодавця.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з положеннями ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04.11.1950), ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року,кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1216 ЦК України). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою(ч.1 ст.1220 ЦК України).

Згідно з ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Розглядаючи заяву окремого провадження, подану ОСОБА_1, суд враховує вказані положення законодавства і звертає увагу на те, що у померлого ОСОБА_2 не було родичів, які могли б звернутись із заявою про встановлення відповідного факту. Водночас відмова у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 лише з тієї підстави, що вона не була близьким родичем померлого, унеможливила б реалізацію нею своїх майнових прав, зокрема права на спадкування, що є порушенням конституційних прав заявника.

За таких обставин суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 в порядку окремого провадження про встановлення факту смерті особи в певний час підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 258-273, 315-319,430 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву окремого провадження ОСОБА_1 про встановлення факту смерті особи у певний час задовольнити.

Встановити факт смерті гр. ОСОБА_2 (народився 01.06.1937 року, був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4), який помер 12.06.2018 року в Центрально-Міському районі міста Горлівка Донецької області у віці 81 рік з причини тяжкої хвороби .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Донецької області через Краснолиманський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня проголошення такого рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду відповідно до ст.ст. 317, 430 ЦПК України підлягає негайному виконанню; оскарження цього рішення не зупиняє його виконання.

Суддя -