Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/3331/17
Провадження № 2/553/354/2018
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

09.02.2018м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючої судді - Крючко Н.І.,

при секретарі: - ОСОБА_1,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Полтаві у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2017 року позивачка ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, в якому зазначила, що від шлюбу з відповідачем мають дитину доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка перебуває на її утримання при цьому відповідач не надає на утримання дитини матеріальної допомоги, тому зважаючи на вказані обставини була змушена звернутися до суду з вказаним позовом.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні, при цьому уточнивши розмір частки стягнутих аліментів на 1/4..

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнав в повному обсязі.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин.

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК Україхни, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами.

Судом встановлено, що 09 жовтня 2004 року, сторони зареєстрували шлюб у Полтавському міському відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського обласного управління юстиції, актовий запис 1206 (а.с.4). Шлюб укладено між сторонами вперше (а.с.4).

Судом встановлено, що неповнолітня дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає з матірю та перебуває на її утриманні.

У відповідності до свідоцтва про народження серії 1-КЕ № 000555 від 22 березня 2005 року, виданого Київським райвідділом РАЦС Полтавського міського управління юстиції, сторони від спільного шлюбу мають дитину ОСОБА_4, 13 березня 2005 ( а.с.4).

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 1 ст. 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Частиною 2 статті 183 Сімейного кодексу України визначено, що якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Таким чином, зважаючи на вище вказані обставини та факти, суд приходить до висновку, що оскільки ОСОБА_3 являється батьком неповнолітньої доньки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, він зобовязаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 1 статті 182 Сімейного кодексу України визначаючи розмір аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Таким чином, приймаючи до уваги той факт, що відповідачем по справі фактично не заперечувався обовязок утримання дитини шляхом сплати аліментів та приймаючи до уваги його майновий стан, суд вважає за можливе стягнення аліментів в розмірі ? частини заробітку ( доходу), починаючи з моменту звернення позивачем з даним позовом і до досягнення повноліття дитиною.

Крім того, відповідно до п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів, але не більше ніж за один місяць.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 13, 81, 259, 263-265, 430 ЦПК України, ст. 110-112, 166, 180-183 Сімейного кодексу України /в редакції 2003 року/, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку ( доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму, починаючи з 12 грудня 2017 року, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення нею повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп..

В частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць рішення підлягає до негайного виконання.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги у 30- денний термін. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_5