Постанова

Іменем України

08 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 0417/2-3519/2011

провадження № 61-33233св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), БілоконьО. В., Хопти С. Ф.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», (після зміни назви акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»),

відповідачі: ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області, у складі судді Шульги О. М., від 15 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області, у складі колегії суддів:

ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, від 26 липня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області

від 15 червня 2017 року позовну заяву акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ «ПриватБанк») до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без розгляду.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився у судове засідання.

Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 26 липня 2017 року ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.

Постановляючи ухвалу про відхилення апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, визнав їх законними та обґрунтованими, а також такими, що відповідають вимогам норм процесуального права.

У касаційній скарзі АТ «ПриватБанк» просить скасувати ухвали судів попередніх інстанцій та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення судами норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд дійшов неправильного висновку про залишення позовної заяви без розгляду, оскільки неявка представника позивача у судове засідання без поважних причин, на якого не покладено обов'язок вчинити обов'язкові процесуальні дії у призначені судові засідання, не є перешкодою для розгляду справи. Ураховуючи те, що суд не покладав на позивача обов'язок вчинити процесуальні дії, зокрема, надати пояснення, додаткові докази, а також не визнавав обов'язковою явку представника позивача, підстав для залишення позову без розгляду у районного суду не було.

Відзиву на касаційну скаргу не надходило.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач звернувся з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

У судове засідання, яке відбулось 10 квітня 2017 року, позивач, повідомлений належним чином, не з'явився, а подав письмове клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з необхідністю уточнення позовних вимог (а. с. 175, 178).

Вищезазначене клопотання задоволено судом та відкладено розгляд справи на 15 червня 2017 року.

У судове засідання 15 червня 2017 року позивач, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, повторно не з'явився та подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку із зайнятістю представника позивача в іншій судовій справі. Доказів на підтвердження обставин, вказаних у клопотанні, позивач не надав (а. с. 190, 192).

За змістом вимог частини третьої статті 169 ЦПК України та пункту 3 частини першої статті 207 ЦПК України, у редакції чинній на час постановлення оскаржених ухвал, суду надано право залишити позовну заяву без розгляду за наявності таких умов у сукупності: позивач належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи; позивач повторно не з'явився в судове засідання без поважних причин; від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Залишення позовної заяви без розгляду - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення судового рішення, у зв'язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті у майбутньому.

Залишаючи позовну заяву АТ «ПриватБанк» без розгляду, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, правильно застосував положення статті 169, пункту 3 частини першої статті 207 ЦПК України (у редакції, чинній на час постановлення оскаржених ухвал) та дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивач, будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду справи, повторно не з'явився у судове засідання та від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, у зв'язку з чим правильно оцінив другу поспіль неявку належним чином повідомленого позивача, як неналежне користування своїми правами. При цьому, закон надає право суду залишати позов без розгляду у випадку повторної неявки позивача в судове засідання незалежно від причин його неявки, наявності чи відсутності поважних причин для такого.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд.

Крім того, особа, заяву якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

З урахуванням наведеного, ухвали судів першої та апеляційної інстанцій є такими, що постановлені з додержанням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують. Підстави для скасування оскаржених ухвал відсутні.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржені ухвали судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області

від 15 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 26 липня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

О. В. Білоконь

С. Ф. Хопта