АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2018 року м. Київ

Унікальний номер справи № 757/31630/17-ц

Апеляційне провадження № 22-ц/796/1748/2018

Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.

суддів - Ратнікової В.М., Борисової О.В.,

при секретарі - Слободяник Ю.О.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 21 серпня 2017 року, постановлену під головуванням судді Новак Р.В., по матеріалам позовної заяви ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про встановлення додаткового строку на прийняття спадщини, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2017 року позивач звернувся із зазначеним позовом. (а.с.2-10)

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 07 червня 2017 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків протягом п'яти днів з дня отримання ним копії ухвали. (а.с.11)

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 21 серпня 2017 року позовну заяву ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про встановлення додаткового строку на прийняття спадщини визнано неподаною та повернуто заявнику. (а.с.17)

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм процесуального права, незаконність та необґрунтованість ухвали Печерського районного суду міста Києва від 21 серпня 2017 року, просив її скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. На обґрунтування скарги зазначив, що висновки суду першої інстанції не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки його позовна заява містила чіткі і зрозумілі позовні вимоги, була мотивована та містила документи, які перелічені в додатках до позовної заяви. Вважає, що судом безпідставно не прийнято до уваги клопотання про звільнення від сплати судового збору та тих обставин, що він засуджений до покарання у виді довічного позбавлення волі, у зв'язку з відсутністю роботи в місці відбування покарання - не працює і відповідно доходів не має. Крім цього, вказує на порушення судом строків розгляду справи та невірне зазначення в ухвалі Печерського районного суду міста Києва від 21 серпня 2017 року строку на її оскарження. (а.с.19-23)

Зважаючи на положення п.8 ч.1 Розділу ХІІІПрикінцевих та перехідних положень ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», п. 3 Розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402 - VІІІ Апеляційний суд міста Києва здійснює свої повноваження до початку роботи новоутвореного апеляційного суду у відповідному апеляційному окрузі.

Відповідно до пункту 9 Розділу ХІІІПрикінцевих та перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду у порядку, встановленому ЦПК Україниу редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи

Згідноч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Тому, розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали позовної заяви, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 185 ЦПК України (в редакції викладеній Законом України від 03 жовтня 2017 року N 2147-VIII, яка набула чинності з 15 грудня 2017 року), суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві (ч. 3 ст. 185 ЦПК України)

Як видно із ухвали Печерського районного суду міста Києва від 07 червня 2017 року, залишаючи подану заяву без руху, суддя виходив із її невідповідності вимогам ст. 119 ЦПК України із обґрунтуванням такого висновку, посиланням на те, що позивачем не зазначено зміст позовних вимог та не зазначено доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування та до позовної заяви не додано документ, що підтверджує сплату судового збору. (а.с.11)

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 121 ЦПК України(в редакції чинній на час постановлення оскаржуваної ухвали), суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Відповідно до статей 11, 27, 31 ЦПК України (в редакції, яка була чинною на час подання позовної заяви), позивач сам визначає зміст позовних вимог, викладає обставини, якими їх обґрунтовує, та зазначає докази на підтвердження обставин.

Суддя при вирішення питання про відкриття провадження у справі за поданою позовною заявою не має права давати оцінку доказам та встановлювати наявність чи відсутність обставин, якими обґрунтовуються вимоги.

Якщо заява не відповідає вимогам статей 119, 120 ЦПК України, суддя відповідно до вимог статті 121 ЦПК постановляє ухвалу, в якій повинні бути зазначені конкретні підстави залишення заяви без руху.

У випадку безпідставності заявлених вимог, суд може ухвалити судове рішення про відмову у їх задоволенні, а не ухвалу про визнання неподаною і повернення позовної заяви.

Відповідні роз'яснення містяться і в п.п. 2, 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року N 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції».

Тому, колегія суддів не погодилась з висновком районного суду про повернення позовної заяви з підстав, що позивачем не зазначено зміст позовних вимог та не зазначено доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

У позовній заяві позивач просив звільнити його від сплати судового збору, обґрунтовуючи це тим, що він засуджений до покарання у виді довічного позбавлення волі, з 2000 року не працює і все його майно конфісковано. (а.с.2-9)

Тому, залишаючи позовну заяву без руху суду слід було роз'яснити позивачу його право надати докази на підтвердження скрутного матеріального становища (довідку з місця відбування показання про відсутність доходів, відсутність коштів на банківських рахунках, тощо).

За роз'ясненнями, які містить Постанова Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», судові витрати - передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв'язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв'язку з вирішенням конкретної справи.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Разом із тим, ураховуючи положення пункту 1статті 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі "Креуз проти Польщі" (Kreuz v. Poland)), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

У зв'язку із цим при здійсненні правосуддя у цивільних справах суди повинні вирішувати питання, пов'язані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до Цивільного процесуального кодексу України(далі - ЦПК), Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI "Про судовий збір" (далі - Закон № 3674-VI), а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

Якщо позивачем (заявником) заявлено клопотання про відстрочення або розстрочення судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його оплати відповідно до статті 82ЦПК, то наслідки, передбачені статтею 121 ЦПК, застосовуються лише за умови відмови в задоволенні такого клопотання, про що постановляється відповідна ухвала.

Залишаючи позовну заяву без руху, судом не вирішено клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору, відповідних висновків щодо доводів позивача на обґрунтування матеріального стану та неможливості сплатити судовий збір ухвала Печерського районного суду міста Києва від 07 червня 2017 року не містить.

Крім цього, в ухвалі Печерського районного суду міста Києва від 21 серпня 2017 року зазначено, що апеляційну скаргу на ухвалу може бути подано до Апеляційного суду міста Києва через Печерський районний суд міста Києва, протягом п'яти днів з дня її винесення, що не відповідає положенням ч. 2 ст. 294 ЦПК України (в редакції, яка була чинною на час постановлення оскаржуваної ухвали).

За таких обставин, оскаржувана ухвала не може бути визнана законною і обґрунтованою, на підставі п. 6 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням позовної заяви і доданих матеріалів до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 367, п. 6 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, ст.ст. 381-384 ЦПК України, судова колегія, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 21 серпня 2017 року скасувати, матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про встановлення додаткового строку на прийняття спадщини, направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення - 15 лютого 2018 року.

Судді Апеляційного суду міста Києва: Б.Б.Левенець

В.М.Ратнікова

О.В.Борисова