Справа № 464/7517/17
пр.№ 2/464/533/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.03.2018 року Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого-судді Чорна С.З.

при секретарі судових засідань Довгун Л.А.

за участю:

позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів,-

в с т а н о в и в :

позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить змінити розмір аліментів, визначений рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 20.03.2014 та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обгрунтування позову покликається на те, що за рішенням Сихівського районного суду м.Львова 20.03.2014 зобов'язано стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3. та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів відповідача, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05.02.2014 року і до досягнення дітьми повноліття.

Ухвалою суду від 01.12.2017 заяву прийнято та відкрито провадження у справі.

07.12.2017 позивач подала заяву про збільшення позовних вимог, в якій просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. А також стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на двох дітей у розмірі 12 310 грн. та 1 845 грн., всього 14 155 грн. фактично понесених та в розмірі 10% з усіх видів доходів ОСОБА_3 щомісячно до досягнення дітьми повноліття.

15.01.2018 позивач подала заяву про збільшення позовних вимог, в якій просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання синів ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 до досягнення останнім двадцяти трьох років в розмірі 1/3 частки з усіх видів доходів , але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Крім того стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_6 за минулий час від вересня 2017 у розмірі 1/6 частки з усіх видів доходів, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно; а також стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на двох дітей у розмірі 12 310 грн. та 1 845 грн., всього 14 155 грн. фактично понесених та в розмірі 10% з усіх видів доходів ОСОБА_3 щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

02.02.2018 відповідач та його представник подали відзив на позовну заяву про збільшення позовних вимог, за змістом якого просять в позові відмовити у повному обсязі. В обґрунтування покликається на те, що дійсно сторони перебували у шлюбі, який рішенням суду розірвано. Від даного шлюбу у них народилося двоє синів ОСОБА_7 та ОСОБА_8. Рішенням суду від 20.03.2014 вирішено стягувати з нього аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання двох дітей у розмірі 1/3 частки з усіх доходів, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 05.02.2014. Відповідно до рішення Сихівського районного суду м.Львова від 20.03.2014 року з нього вже стягуються аліменти на малолітнього сина ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/6 частки з усіх видів доходів, у зв»язку із досягненням ОСОБА_6 повноліття ІНФОРМАЦІЯ_4, а тому виплата на одну дитину припинилась і розмір аліментів змінився з 1/3 частки на 1/6. Також зазначив, що з довідки про заробітну плату, яку йому видали за місцем праці вбачається, що сума утриманих аліментів на користь позивача ОСОБА_2 на дітей значно перевищує 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Також вказав, що стягнення з нього на утримання повнолітнього сина ОСОБА_6 за минулий час від вересня 2017 року у розмірі 1/6 частки від усіх доходів не підлягає задоволенню, так як станом на вересень 2017 року ОСОБА_6 вже був повнолітнім, а відтак законні підстави стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина за рішенням суду від 20.03.2014 припинилися у зв'язку із досягненням останнього вісімнадцяти років. Щодо стягнення додаткових витрат у розмірі 14 155 грн. вважає, що такі вимоги не підлягають до задоволення, оскільки позивач так само як і відповідач зобов'язана брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Позивач надала багато копій платіжних документів та квитанцій по оплату, як вона вважає, додаткових витрат на дітей, однак не надано жодного підтверджувального документа, який би свідчив про доцільність таких додаткових витрат. А тому надані позивачем копії квитанції не є витратами, які викликані особливими обставинами. Крім того зазначив, що вимога позивача про стягнення з нього 10 % з усіх видів його доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття є абсурдною та не передбачена жодною нормою чинного законодавства. Додатково пояснив, що стягнення аліментів на повнолітнього сина ОСОБА_6 до досягнення ним двадцяти трьох років у зв'язку із навчанням здійснюється в судовому порядку за новою позовною заявою після досягнення дитиною вісімнадцяти років, до яких були стягнено аліменти, однак позивач таку до суду не подавала. Повнолітній син ОСОБА_6 навчається у м.Люблін у ОСОБА_9 на стаціонарному навчанні у академічному році 2017/2018р. У зв'язку із навчанням отримує стипендію, яка цілком дозволяє йому себе утримувати у зв'язку з проживанням і навчанням у ОСОБА_9. Він, як батько, періодично здійснює переказ коштів на картковий рахунок сина ОСОБА_6, що підтверджується відповідними виписками з рахунків. Окрім того, ОСОБА_6 надав йому заяву від 30.09.2017, в якій вказав, що у зв'язку із повноліттям жодних матеріальних чи інших претензій до батька немає та в подальшому усі матеріальні та інші взаємовідносини з батьком буде проводити самостійно без втручання інших осіб. Зазначив, що на його утриманні перебуває ще матір, яка вже є пенсіонером та потребує матеріальної допомоги. Натомість позивачем не надано жодних документів про її місце роботи та довідку про доходи, які вона отримує, а також не надано докази, які б свідчили, що саме повнолітній син ОСОБА_6 проживає з нею та повністю перебуває на її утриманні.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, дала пояснення аналогічні викладеним в уточненій позовній заяві та просить такі задоволити.

Відповідач та його представник в судовому засіданні позов не визнали, просять в задоволенні такого відмовити з підстав викладений у відзиві. Відповідач додатково пояснив, що кошти він завжди надавав добровільно на утримання дітей та справно платив аліменти. Старший син проживає та навчається в Польщі, дуже рідко приїжджає додому, а тому кошти йому пересилає на карточку, додатково придбав синові два телефони та комп'ютер, який останній користується в Польщі, матеріальних претензій до нього син немає, про що написав відповідну заяву. Щодо утримання молодшого сина, то визначений судом розмір аліментів 1/6 з усіх видів заробітку є понад 4 тисячі гривень з його офіційного доходу на одну дитину.

Заслухавши пояснення учасників процесу, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому, вказаний обов'язок утримання дитини покладений на обох батьків та є однаковим для них обох.

Як вбачається із свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого 20.04.1999 року відділом РАГС Львівського міськвиконкому, та свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого 08.10.2004року міським відділом РАЦС Львівського міського управління юстиції, відповідач є батьком неповнолітніх дітей - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, відтак, зобов'язаний утримувати їх до досягнення повноліття.

Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 20.03.2014 було задоволено позов ОСОБА_2 частково та вирішено стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3. та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 частки з усіх видів доходів на двох дітей, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05.02.2014 року і до досягнення дітьми повноліття.

Відповідно до ч.ч.2,3 ст.183 Сімейного кодексу України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Судом встановлено, що відповідно до рішення Сихівського районного суду м.Львова від 20.03.2014 з відповідача ОСОБА_3 вже стягуються аліменти на малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/6 частки з усіх видів доходів. Частка визначена саме 1/6, так як рішенням суду було визначено частку 1/3 на двох дітей, а саме на ОСОБА_5 та ОСОБА_6, однак в подальшому у зв'язку із досягненням найстаршою дитиною ОСОБА_6 повноліття ІНФОРМАЦІЯ_4, частка на стягнення аліментів на другу дитину ОСОБА_5 становить 1/6 від усіх доходів відповідача, так як стягнення аліментів на старшу дитину припинилось та законних підстав стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_6 за минулий час від вересня 2017 року у розмірі 1/6 частки від всіх доходів за рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 20.03.2014 немає, та такі припинилися з досягненням дитини повноліття.

За змістом ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи наведене, а також вимоги позивача, з яких не вбачається вимоги про збільшення розміру аліментів, а остання просить стягнути на дитину ОСОБА_5 аліменти у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку, які і так сплачуються вже за рішенням суду, а тому така вимога до задоволення не підлягає.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача додаткових витрат на двох дітей у розмірі 14 155 грн., то такі до задоволення також не підлягають з огляду на наступне.

Відповідно до ст.185 Сімейного кодексу України вбачається, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

В матеріалах справи наявні копії платіжних документів та квитанції, долучених позивачем про оплату за навчання дітей польської мови та літератури у приватному закладі «Білий Орел», копії квитанцій за дитячу путівку у дитячому санаторії, а також копії квитанцій про перерахунок коштів на громадську організацію у вигляді безповоротної фінансової допомоги, які вона вважає є додатковими витратами, що викликані особливими обставинами, однак нею не долучено жодного підтверджуючого документа, який би свідчив про доцільність таких додаткових витрат на дітей. Оплата за дитячу путівку у санаторії не підтверджується медичною документацією щодо необхідності такого лікування у санаторії; періодичний перерахунок коштів на рахунок ГО «МЦ Компас» з призначенням платежу «Безповоротна фінансова допомога» немає жодного відношення щодо додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами; надані позивачкою копії квитанцій про сплату за навчання двох дітей за договорами про надання освітніх послуг у приватному закладі не є витратами, які викликані особливими потребами у розумінні ст.185 СК України, у зв»язку з чим дана стаття у цьому випадку не може застосовуватись.

Суд також звертає увагу на те, що позивач просить стягнути з відповідача 10% з усіх видів його доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття, однак така вимога не передбачена жодною нормою чинного законодавства та до задоволення не підлягає.

Як вбачається зі ст.199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Як вбачається з матеріалів справи і сторонами не оспорюється, повнолітній ОСОБА_6 навчається у м.Люблін у ОСОБА_9 на стаціонарному навчанні у академічному році 2017/2018. Відповідач періодично здійснює переказ коштів на картковий рахунок сина ОСОБА_6, що підтверджується виписками із карткового рахунку ОСОБА_3 на картковий рахунок ОСОБА_6, також в матеріалах справи міститься заява повнолітнього ОСОБА_6 від 30.09.2017, за змістом якої останній у зв»язку з повноліттям ніяких матеріальних чи інших претензій до свого батька не має та в подальшому усі матеріальні та інші взаємовідносини з ним буде проводити самостійно, без втручання інших осіб. Натомість позивачем не надано жодного доказу, який би свідчив, що власне повнолітній ОСОБА_6 проживає з позивачем та повністю перебуває на її утриманні.

Окрім того, суд звертає увагу на те, що в силу вимог ст.ст.198,199 Сімейного кодексу України стягнення аліментів на дочку, сина, які досягли повноліття, здійснюється в судовому порядку за новою позовною заявою після досягнення вісімнадцяти років, до яких були стягнено аліменти на підставах ст.тс.180-183 Сімейного кодексу України.

Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають.

У разі заявлення позову одним із батьків суд може залучити до участі у справі (якщо залежно від її обставин визнає необхідним) повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися і на користь яких у зв'язку з цим стягуються аліменти.

З огляду на те, що нового позову щодо стягнення аліментів на повнолітнього сина ОСОБА_6 у зв»язку із навчанням позивачем до суду подано не було, а також враховуючи наявну заяву повнолітнього сина від 30.09.2017, що претензій матеріальних чи інших до свого батька останній немає, та такі взаємовідносини в подальшому буде здійснювати зі своїм батьком ОСОБА_3 самостійно, без втручання інших осіб, суд приходить до переконання, що в задоволенні таких вимог слід відмовити.

На підставі ст.ст. 180, 183, 185, 198, 199 Сімейного кодексу України та керуючись ст.ст. 2, 12, 81, 89, 128, 258, 263-265 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів - в і д м о в и т и.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в порядку визначеному ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне рішення суду складено 12.03.2018 року.

Суддя Чорна С.З.