Ухвала

07 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 279/3458/17-ц

провадження № 61-39265св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Хопти С. Ф.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_3;

представники заявника: ОСОБА_4, ОСОБА_5;

суб'єкт оскарження - відділ державної виконавчої служби Коростенського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області;

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Житомирській області на ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області у складі судді Коренюка В. П. від 11 січня 2018 року та постанову апеляційного суду Житомирської області у складі колегії суддів: Павицької Т. М., Трояновської Г. С., Миніч Т. І., від 29 травня 2018 року,

ВСТАНОВИВ :

У вересні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Коростенського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області (далі - ВДВС Коростенського МУЮ у Житомирській області) від 19 листопада 2015 року про стягнення виконавчого збору.

Скарга мотивована тим, що у серпні 2017 року йому стало відомо про те, що на виконанні виконавчої служби перебував виконавчий лист, виданий 10 вересня 2015 року Коростенським міськрайонним судом Житомирської області, про стягнення з нього 947 421 грн 85 коп. кредитного боргу на користь публічного акціонерного товариства «Укрссиббанк». Постанову про відкриття виконавчого провадження від 11 листопада 2015 року він не отримував, а тому про визначений у ній строк для добровільного виконання рішення суду йому відомо не було. Також він дізнався, що 19 листопада 2015 року державним виконавцем було винесено постанову про стягнення з нього виконавчого збору у розмірі 94 742 грн 19 коп.

Вважав зазначену постанову незаконною, оскільки його як боржника не було повідомлено у спосіб, передбачений законом, ні про відкриття виконавчого провадження, ні про здійснення інших виконавчих дій у рамках виконавчого провадження.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_3 просив суд скасувати постанову державного виконавця ВДВС Коростенського МУЮ у Житомирській області від 19 листопада 2015 року про стягнення з нього виконавчого збору у розмірі 94 742 грн 19 коп.

Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 11 січня 2018 року скаргу ОСОБА_3 задоволено. Скасовано постанову державного виконавця ВДВС Коростенського МУЮ у Житомирській області від 19 листопада 2015 року по виконавчому провадженню № 4931537 про стягнення виконавчого збору.

Ухвала районного суду мотивована тим, що дії державного виконавця й відповідно винесена ним постанова про стягнення з ОСОБА_3 виконавчого збору не відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження», оскільки державний виконавець, вживаючи заходи щодо примусового виконання рішення суду, у тому числі щодо стягнення виконавчого збору, не пересвідчився, чи належно повідомлено боржника про початок процедури виконання рішення суду.

Постановою апеляційного суду Житомирської області від 29 травня 2018 року апеляційну скаргу управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Житомирській області залишено без задоволення, ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 11 січня 2018 року - без змін.

Апеляційний суд погодився із висновками районного суду, вказавши також про те, що на час винесення оспорюваної постанови державного виконавця від 19 листопада 2015 року фактичного виконання рішення суду не відбулося, грошові кошти або майно боржника на користь стягувача за виконавчим документом не стягувалося та не передавалося. Таким чином, оскаржувана постанова про стягнення виконавчого збору була винесена державним виконавцем передчасно, так як заходи примусового виконання рішення, зокрема, винесення постанови про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження від 29 грудня 2015 року, було здійснено вже після винесення оспорюваної постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору.

У касаційній скарзі управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Житомирській області, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати, провадження у справі закрити.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не звернули уваги на те, що оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, зокрема, щодо постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства. Частиною другою статті 74 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII«Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом. Суд розглядав справу за правилами ЦПК України у редакції від 15 грудня 2017 року, коли вже діяв цей закон. Таким чином, суди у порушення вимог наведеного вище Закону розглянули по суті скаргу заявника на постанову держаного виконавця про стягнення виконавчого збору та не звернули уваги на те, що такий спір не підлягає розгляду в межах цієї справи за правилами цивільного судочинства.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини шостої статті 403 ЦПК України справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду у всіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб'єктної юрисдикції.

Згідно з частинами першою та четвертою статті 404 ЦПК України питання про передачу справи на розгляд палати, об'єднаної палати або ВеликоїПалати Верховного Суду вирішується судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи.

Про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду суд постановляє ухвалу із обґрунтуванням підстав, визначених у частині шостій статті 403 цього Кодексу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду, оскільки касаційна скарга містить доводи про порушення судами правил предметної та суб'єктної юрисдикції.

Керуючись частиною шостою статті 403, частинами першою та четвертою статті 404 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

У Х В А Л И В :

Справу № 279/3458/17-ц за скаргою ОСОБА_3 на постанову державного виконавця відділ державної виконавчої служби Коростенського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області від 19 листопада 2015 року про стягнення виконавчого збору передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Б. І. Гулько

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта