Апеляційний суд Житомирської області
Справа №286/3719/17 Головуючий у 1-й інст. Невмержицький С. С.
Категорія 21 Доповідач Микитюк О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2018 року Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючого Микитюк О.Ю.

суддів Галацевич О.М.,

Григорусь Н.Й.

при секретарі Гайдамащук Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі справу №286/3719/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 (третя особа приватний нотаріус Овруцького нотаріального округу Кушнерчук Ольга Миколаївна) про визнання договорів дарування житлового будинку та земельної ділянки недійсними, скасування державної реєстрації

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 09 січня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Невмержицького С.С. у м.Овручі,

встановив:

У листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовною заявою про визнання недійсним договорів дарування житлового будинку та земельної ділянки по АДРЕСА_1, укладених між нею та ОСОБА_3 11 жовтня 2016 року, а також скасувати їх державну реєстрацію. В обґрунтування позову зазначила, що не мала наміру дарувати будинок, а хотіла укласти договір довічного утримання. Через вади зору не прочитала документи у нотаріуса і не знала, що підписала саме договори дарування, помилилася щодо природи договорів, правовою підставою позову зазначила ст.229 ЦК України.

Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 09 січня 2018 року у позові відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення і ухвалити нове рішення про задоволення позову. Апелянт посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Вказує на те, що оспорювані договори не відповідають її волевиявленню, суд не взяв до уваги її похилий вік, стан здоров'я, юридичну необізнаність, не дав оцінку поясненням відповідача, неналежно оцінив покази свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, зробив висновок про відсутність обману, хоча вона таких доводів у позовній заяві не наводила.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено що ОСОБА_2 на праві власності належали житловий будинок та земельна ділянка по АДРЕСА_1. 11 жовтня 2016 року між сторонами нотаріально посвідчені договори дарування житлового будинку та земельної ділянки. Речові права зареєстровані у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно.

Відповідно до ч.3 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Недодержання в момент вчинення правочину такої вимоги є підставою його недійсності (ч.1 ст.215 ЦК України). Згідно ч.1 ст.229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Зокрема, істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін.

Як роз'яснено у п.19 постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06 листопада 2009 року « Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

Позивачка не надала суду належних та допустимих доказів про те, що внаслідок похилого віку та наявності хронічних хвороб помилялася щодо природи правочину, а її волевиявлення було спрямоване на укладення іншого правочину.

Згідно пункту 8 договору дарування жилого будинку, пункту 7 договору дарування земельної ділянки сторони підтвердили, що укладення договору відповідає їхнім інтересам, а волевиявлення є вільним і відповідає внутрішній волі (а.с.4,5).

Суд першої інстанції повно з'ясував обставини справи, надав належну оцінку доказам у справі, зокрема, показам свідків ОСОБА_7., ОСОБА_5, ОСОБА_6, щодо їх допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв'язку і зробив правильний висновок про необґрунтованість позовних вимог.

Надана ОСОБА_2 довідка з амбулаторії загальної практики сімейної медицини (а.с.110) не містить відомостей про наявність у неї вад зору. Посилання позивачки на неможливість прочитання договорів дарування є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. Рішення ухвалено із дотриманням норм матеріального та процесуального права і залишається без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384, 389- 391 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 09 січня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення - 12 березня 2018 року.

Головуюча: Судді: