Справа № 263/926/18
Провадження № 2/263/945/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2018 року м. Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Музики О.М.,

при секретарі Рудь Ю.О.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2018 року позивач звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину. На обґрунтування вимог позивач посилається на те, що з 27 жовтня 2005 року перебувала у шлюбі із відповідачем. Під час шлюбу 01 червня 2006 року у них народилася донька ОСОБА_3. З листопада 2015 року ОСОБА_1 та ОСОБА_1 фактично припинили шлюбні відносини та почали проживати окремо, а рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 16 серпня 2016 року шлюб між ними розірвано. З листопада 2015 року позивач проживає разом із донькою ОСОБА_3, яка знаходиться на її повному утриманні, оскільки позивач добровільно не надає допомоги на її утримання. Відомості про роботу відповідача у позивача відсутні, однак інших осіб на утриманні він не має, має у власності нерухоме майно, транспортний засіб, а його стан здоровя дозволяє йому працювати, у звязку з чим вважає, що він має можливість сплачувати такий розмір аліментів. У звязку з чим, керуючись Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», Законом України «Про державний бюджет України за 2015 рік», Законом України «Про державний бюджет України за 2016 рік», Законом України «Про державний бюджет України за 2017 рік», п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», ст. 5 ЦК України, ст. ст. 150, 180, 181, 182, 183, 191, 194 Сімейного кодексу України, ст. ст. 3, 4, 109, позивач просить суд прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; стягнути з ОСОБА_1 аліменти за минулий час на її користь на доньку ОСОБА_3 у розмірі 25 % усіх видів його заробітку, але не менше 50 % мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з листопада 2015 року

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 14 лютого 2018 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі, розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Розяснено відповідачу право подати відзив на позов, а позивачу відповідь на відзив.

22 лютого 2018 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він заперечує проти позову, вважає доводи, викладені у позовній заяві не доведеними, а докази, додані до позову недопустимими. Позивачем долучено до позову протокол Бальчикського районного суду, складений під час розгляду справи № 130, однак рішення, у тому числі і про стягнення аліментів, за результатом розгляду вказаної справи вважається таким, що втратило законну силу відповідно до рішення Окружного суду м. Добрич Республіки Болгарія від 17 лютого 2017 року. Відповідач зазначає, що ніколи не ухилявся від сплати аліментів. ОСОБА_3 зареєстрована разом із відповідачем та його матірю за адресою: АДРЕСА_1.

15 березня 2018 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, у якій вона посилається на те, що факт реєстрації її доньки ОСОБА_3 з відповідачем не має правового значення, оскільки фактично остання проживає з нею та знаходиться на її повному утриманні. Позивачем в усній формі було запропоновано відповідачу добровільно виплатити аліменти за минулий час на що відповідач відповів відмовою.

16 березня 2018 року від відповідача надійшли заперечення на позов, в яких він посилався на те, що позивачем не представлено доказів на підтвердження її доводів та не порушувалося питання про їх витребування.

У порядку, передбаченому ст. 279 ЦПК України, клопотань про розгляд справи у судовому засіданні за участю осіб до суду не надходило.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у звязку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 12, 264 ЦПК України, в редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, виходить з такого.

Відповідно до свідоцтва про народження серії І-НО № 712810, виданого Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області 21 квітня 2016 року, батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а. с. 7).

До позовної заяви додані характеристики та довідки з перекладом на українську мову щодо проживання та навчання ОСОБА_3 в Республіці Болгарії (а. с. 8-20).

Судовим наказом Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 25 січня 2018 року № 263/720/18 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 аліменти на дитину ОСОБА_3 у розмірі ? частини з усіх видів його доходів (заробітку), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22 січня 2018 року до досягнення дитиною повноліття (а. с. 39).

Предметом спору є вимоги щодо стягнення аліментів саме за минулий час.

Відповідно до ч. 2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки.

З аналізу наведених норм необхідно дійти висновку, що стягнення аліментів за час, що передує пред'явленню позову, є можливим у порядку виключення лише за наявності наступних умов: до моменту звернення з позовом до суду аліменти не стягувались; особа, яка вимагає аліментів, приймала заходи щодо одержання аліментів, але вони не були одержані у результаті ухилення особи, зобов'язаної сплачувати аліменти (відповідача), від їх сплати.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Таким чином, доведення наявності указаних умов відноситься до обовязків позивача.

Позивачем до позову надано копію протоколу Балчикського районного суду від 16 травня 2016 року та його переклад на українську мову, з якого вбачається, що відповідачу призначено платити аліменти на користь неповнолітньої дитини ОСОБА_3, її матері і законному представнику ОСОБА_1 у сумі 150 левів з 13 листопада 2015 року із законною пенею за прострочені внески.

Судом у встановленому законом порядку розяснено позивачу порядок та строки представлення суду доказів, а також те, що суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Разом із тим, позивачем не надано суду доказів щодо легалізації та виконання рішення іноземного суду щодо стягнення аліментів, або не здійснення такого, у звязку із чим суд позбавлений можливості встановити всі обставини справи для правильного вирішення питання щодо стягнення аліментів за минулий час.

При цьому, за наявності такого рішення, у разі якщо вона набрало законної сили, виключається взагалі умова, за якої можуть бути стягнуті аліменти за минулий час.

На підставі викладеного, враховуючи, що позивачем не доведено те, що до моменту звернення з позовом до суду аліменти з відповідача не стягувалися, необхідно дійти висновку, що підстави для задоволення позову відсутні.

При цьому, судом не приймаються до уваги посилання відповідача у відзивах на те, що донька ОСОБА_3 зареєстрована разом із ним за адресою: АДРЕСА_1, та не має дозволу на перебування у Респібліці Болгарія з 18 жовтня 2017 року, оскільки із наданих позивачем документів вбачається, що ОСОБА_3 проживала та навчалася в Республіці Болгарії у період з 2012 року по 2018 рік.

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, а суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позивних вимог, то, відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, такий компенсується за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 180, 181, 182, 183, 191 СК України, ст. ст. 3, 12, 13, 7680, 89, 141, 263265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до апеляційного суду Донецької області або через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Із повним текстом рішення суду можна ознайомитися у Єдиному державному реєстрі судових рішень за адресою: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про сторін у справі:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, НОМЕР_2, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_3, НОМЕР_4, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5;

Суддя О.М. Музика