Справа № 180/2395/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2018 р. Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Хомченко С.І.

за участю секретаря Назаренко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Марганець подання державного виконавця Марганецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_1, про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець Марганецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області звернувся до суду з поданням про обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2.

В поданні зазначив, що останній має невиконані зобовязання на підставі виконавчого листа № 2-949/2008, виданий 16.01.2009 року Марганецьким міським судом про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки Анастасії ІНФОРМАЦІЯ_2, до повноліття на користь матері ОСОБА_4 в розмірі 1/3 всіх видів заробітку.

На виклики до виконавчої служби боржник не зявляється. Боржник в добровільному порядку рішення суду не виконав, а у разі його виїзду за межі України його виконати буде неможливим. Просить тимчасово обмежити боржника у виїзді за межі України до виконання своїх зобовязань.

Заявник в судове засідання не зявився, про дату, час, місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини не явки суд не повідомив.

Дослідивши матеріали які додані до подання, суд дійшов висновку про неможливість задоволення подання з наступних підстав.

Відповідно до ст.441 ЦПК України, ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження..

Згідно п.5 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзд в Україну громадян України», право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли: він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань;

На підставі виконавчого листа № 2-949/2008, виданий 16.01.2009 року Марганецьким міським судом про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки Анастасії ІНФОРМАЦІЯ_2, до повноліття на користь матері ОСОБА_4 в розмірі 1/3 всіх видів заробітку.

Постановою державного виконавця Марганецького міського ВДВС ГТУЮ відкрито виконавче провадження.

Державний виконавець в поданні зазначив, що данні про отриманні пенсії, доходів від цивільно-правових договорів, а також з інших джерел не отримано.

Відповідно до роз'яснень Верховного Суду України, викладених у ОСОБА_3 від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України», ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

З наведеного слідує, що необхідною умовою для застосування видів тимчасового обмеження у виїзді за кордон є встановлення факту, що боржнику відомо про рішення, яким на нього покладені відповідні зобов'язання, примусове виконання якого здійснюється державною виконавчою службою, факту ухилення боржника від виконання зобов'язань за рішенням суду, оскільки заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, так як повязаний з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання.

Однак матеріали справи не містять достатніх даних, які б свідчили про те, що вказаний боржник на час вирішення подання умисно та злісно ухиляється від виконання процесуальних рішень державного виконавця. Сама по собі наявність у боржника невиконаних зобов'язань не є тотожним поняттям з тим, що він ухиляється від них, як це передбачено ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України».

Під ухиленням від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням, слід розуміти як пряму відмову від виконання рішення, так і інші винні дії, які свідчать про те, що боржник ухиляється від виконання зобов'язань.

Факт ухилення має підтверджуватись сукупністю доказів, які державний виконавець зазначає у поданні, до якого мають бути долучені відповідні письмові докази на підтвердження цих обставин, про те, що державним виконавцем вживалися усі передбачені законом заходи по виконанню рішення суду, але боржник перешкоджає чи ухиляється від виконання рішення.

Проте, державним виконавцем не надано доказів на підтвердження умисного ухилення боржника від виконання боргових зобовязань, не вказано, які перешкоди вчинені з його боку для проведення виконавчих дій державному виконавцеві, обґрунтування ухилення боржника від повного виконання зобов'язання.

Також в матеріалах справи відсутні будь які відомості щодо наміру боржника залишити територію України.

Таким чином, судом не встановлено фактів та не надано беззаперечних доказів, що ставлять під загрозу питання примусового виконання судового рішення та потребують тимчасового обмеження права виїзду боржника за межі України.

Відповідно до положення ч.2 ст.10 ЦПК України, наявність умислу та обставин, які є предметом посилання субєкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню, отже Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобовязань, а за свідоме ухилення від їх виконання.

При цьому слід розрізняти поняття «ухилення» та «неможливість» виконати певні грошові зобовязання у звязку з обєктивними причинами, в тому числі через відсутність у боржника доходу та майна.

Відповідно до ст.33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.441 ЦПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

В задоволенні подання державного виконавця Марганецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_1, про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання суддею.

Суддя