Постанова

Іменем України

1 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 569/8962/16-ц

провадження № 61-1153св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Мартєва С. Ю., Пророка В. В., Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 7 жовтня 2016 року в складі судді Бердія М. А. та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 6 грудня 2016 року в складі суддів: Хилевича С. В., Шеремет А. М., Максимчук З. М.,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до підпункту 4 пункту розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У липні 2016 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 13 травня 2013 року між публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» (далі - ПАТ «Платинум Банк») та ОСОБА_2 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 10 266 грн на строк до 3 червня 2016 року зі сплатою 12 % річних за користування кредитом. Між ПАТ «Платинум Банк», товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Бізнесфінанс» (далі - ТОВ «ФК «Бізнесфінанс») та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено правочини, відповідно до яких останнє набуло права вимоги за вказаним вище кредитним договором від 13 травня 2013 року. Взяті на себе зобов'язання відповідач належним чином не виконала, у зв'язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 21 152 грн 71 коп., з яких: заборгованість за кредитом - 10 027 грн 71 коп., заборгованість зі сплати процентів та комісії - 2 145 грн 02 коп., пеня - 8 980 грн 03 коп.

На підставі викладеного ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» просило стягнути на свою корить з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором від 13 травня 2013 року в розмірі 21 152 грн 71 коп.

Заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 7 жовтня 2016 року в задоволенні позову ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем не доведено наявності у відповідача заборгованості за кредитним договором станом на 17 червня 2015 року в розмірі 21 152 грн 71 коп., а також не надано суду договір про відступлення прав вимоги від 22 травня 2014 року, який був укладений між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», який би мав підтвердити викладені обставини.

Ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 6 грудня 2016 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження переходу від ПАТ «Платинум Банк» до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги за кредитним договором від 13 травня 2013 року.

У касаційній скарзі, поданій у грудні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» просило скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що позивачем доведено належними та допустимими доказами заявлені вимоги. У матеріалах справи знаходиться кредитний договір, який підписаний сторонами та підтверджує виникнення між первісним кредитором і відповідачем кредитних зобов'язань. Також у матеріалах справи знаходяться докази, які підтверджують заміну кредитора у зобов'язанні та суму заборгованості, а саме: повідомлення, які направлені ПАТ «Платинум Банк», ТОВ «ФК «Бізнесфінанс» і ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» на адресу ОСОБА_2, щодо відступлення на користь останнього права вимоги за кредитним договором; виписки по особовим рахункам; розрахунок заборгованості; вимога, яка направлена позивачем на адресу відповідача, про погашення заборгованості за кредитним договором; договір факторингу від 17 червня 2015 року; витяг з додатка № 1 до договору факторингу від 17 червня 2015 року; акти прийому-передачі документації та реєстру заборгованостей за договором факторингу. Зібраними по справі доказами підтверджено обґрунтованість та правомірність заявлених позовних вимог, а саме: наявність та розмір заборгованості за кредитним договором, відступлення права вимоги за кредитним договором від ПАТ «Платинум Банк» до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», а також повідомлення ОСОБА_2 про вказані вище правочини.

Відзив на касаційну скаргу відповідачем не подано.

15 січня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Положенням частини другої статті 389 ЦПК України встановлено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами встановлено, що 13 травня 2013 року між ПАТ «Платинум Банк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір зі страхуванням життя позичальника, відповідно до умов якого остання отримала грошові кошти у розмірі 10 266 грн строком на 36 місяців з процентною ставкою 12 % річних. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом.

Пунктами 4.1 та 4.3 кредитного договору визначено, що позичальник відповідає перед банком по зобов'язаннях, що виникають згідно з умовами договору, всім майном та коштами, на які може бути звернене стягнення згідно з чинним законодавством України. У разі прострочення сплати процентів за користування кредитом та/або частини суми кредиту, позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі 0,3 % від простроченої суми нарахованих процентів та/або комісії за обслуговування кредиту, та/або від несплаченої частини суми кредиту за кожний день прострочення.

Пунктом 6.2 кредитного договору передбачено, що банк за цим договором має право відступати, передавати та будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим договором (повністю або частково).

Судом першої інстанції встановлено, що 17 червня 2015 року між ТОВ «ФК «Бізнесфінанс» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу, відповідно до якого ТОВ «ФК «Бізнесфінанс» передало ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги за кредитним договором зі страхуванням життя позичальника від 13 травня 2013 року.

17 червня 2015 року між ПАТ «Платинум банк», ТОВ «ФК «Бізнесфінанс» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір про заміну сторони у зобов'язанні, відповідно до якого відбулася передача документації, що передбачена розділом 7 договору факторингу, на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів».

Заборгованість відповідача перед позивачем становить 21 152 грн 71 коп., з яких: 10 027 грн 66 коп. - заборгованість за основною сумою боргу; 2 145 грн 02 коп. - заборгованість за відсотками та комісією; 8 980 грн 03 коп. - заборгованість по пені, що підтверджуються витягом з реєстру заборгованостей та розрахунком заборгованості, що міститься в матеріалах справи.

Листом від 25 червня 2015 року ТОВ ФК «Бізнесфінанс» повідомило ОСОБА_2 про те, що право вимоги щодо її заборгованості відступлено на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» на підставі договору факторингу від 17 червня 2015 року.

Листом від 26 червня 2015 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» повідомило ОСОБА_2 про те, що станом на 17 червня 2015 року заборгованість за вказаним вище кредитним договором складає 21 152 грн 71 коп.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

Статтею 512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 516 ЦК України).

Частиною першою статті 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

В матеріалах справи відсутні докази вручення відповідачу повідомлень про заміну сторони (кредитора) у спірному зобов'язанні.

Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням (частина друга статті 516 ЦК України).

Суди вказаних норм права не врахували, а також залишили поза увагою, що відповідачем не надано доказів, що вона сплачувала заборгованість за кредитним договором первісному чи новому кредитору, тому дійшли помилкового висновку про відсутність правових підстав для стягнення заборгованості за кредитним договором, оскільки неповідомлення боржника про заміну кредитора не звільняє його від обов'язку погашення кредиту взагалі.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Відповідно до статей 526, 530, 610, частини першої статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Таким чином, з боржника на користь нового кредитора підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором.

Відповідач була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанції, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, проте у судові засідання не з'явилася, наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором не спростувала.

Статтею 412 ЦПК України визначено, що підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки судами попередніх інстанцій неправильно застосовано закон, судові рішення відповідно до положень статті 412 ЦПК України підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України визначено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Отже, з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1 378 грн, за подання апеляційної скарги у розмірі 1 515 грн 80 коп. та за подання касаційної скарги у розмірі 1 653 грн 60 коп., а всього - 4 547 грн 40 коп.

Керуючись статтями 141, 400, 402, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» задовольнити.

Заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 7 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 6 грудня 2016 року скасувати.

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором від 13 травня 2013 року в розмірі 21 152 грн 71 коп., з яких: 10 027 грн 66 коп. - заборгованість за основною сумою боргу; 2 145 грн 02 коп. - заборгованість за відсотками та комісією; 8 980 грн 03 коп. - заборгованість по пені.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судові витрати у розмірі 4 547 грн 40 коп.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді С. Ю. Мартєв

В. В. Пророк

І. М. Фаловська

С. П. Штелик