Дата документу 07.02.2018
Справа № 501/2861/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2018 року м. Чорноморськ.

Іллічівський міський суд Одеської області у складі:

Головуючого судді - Смирнова В.В., за участю секретаря - Крамського Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду Іллічівського міського суду Одеської області, цивільну справу за позовною заявою Виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області в інтересах малолітньої ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, третя особа - служба у справах дітей Чорноморської міської ради Одеської області про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Іллічівського міського суду Одеської області знаходиться цивільна справа за позовом Виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області в інтересах малолітньої ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, третя особа - служба у справах дітей Чорноморської міської ради Одеської області про позбавлення батьківських прав,

Позивач в позовній заяві стверджує, що відповідачі є батьками ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, щодо якої не виконують батьківських обов'язків по її вихованню та просить суд про наступне:

- позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, щодо їх неповнолітньої доньки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1;

- стягнути аліменти з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, і ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 на утримання малолітньої ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 у розмірі, передбачену діючим законодавством України, але не менш 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до її повноліття;

- передати малолітню ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, виконкому Чорноморської міської ради як органу опіки та піклування для вирішення питання про форму її подальшого влаштування.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 (мати неповнолітньої дитини) позов не визнала, вказала, що змінила свою поведінку, просила не позбавляти її батьківських прав щодо неповнолітньої дитини.

Відповідач ОСОБА_2С.(батько неповнолітньої дитини) позов визнав в повному обсязі та просив справу слухати без його участі (а.с.54).

Представник третьої особи в судове засідання позов підтримала в повному обсязі та просила задовольнити.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

З копії свідоцтва про народження вбачається, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, є батьками малолітньої дитини ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 4);

Відповідно до наказу № 43 від 02.12.2016 року служби у справах дітей Чорноморської міської ради дитина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 року, передана на утримання та виховання ОСОБА_4 (а.с. 5).

Відповідно до висновку органу опіки та піклування № 1-17-1218 від 20.12.2016 року у зв'язку з ухиленням батьків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від виховання неповнолітньої доньки ОСОБА_1, то позбавлення їх батьківських прав відносно неї є доцільним (а.с.27 - 28).

Відповідно до довідкок лікаря - нарколога від 02.07.2015 року та 12.10. 2015 року про те, що ОСОБА_3 перебуває на диспансерному обліку у лікаря - нарколога КЗ ІББ на ВТ з 25 червня 2015 р., у зв'язку з зловживанням алкоголем. Пройшла курс добровільного лікування з 25.06.2016 року до 14.07.2016 року (а.с.11, 12, 72).

Довідка лікаря ОСОБА_5 підтверджує те, що ОСОБА_3 01.02.2017 року пройшла лікування від алкогольної залежності (а.с. 39).

Заява ОСОБА_2 від 14 червня 2017 року, поданою через канцелярію суду за № 8095/17 вх., про неможливість з'явитись до суду у зв'язку з зайнятістю по роботі у місті Миколаєві та згодою з позовною заявою соціальних служб в повному обсязі (а.с.54)

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 23 червня 2017 року по справі № 501/1038/17 про розірвання шлюбу між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 (а.с.58).

Витягом з протоколу засідання комісії з питань захисту прав дитини Чорноморської міської ради Одеської області від 16 .08.2017 року, відповідно до якого встановлено, що комісія, не зважаючи на зміну в поведінці та відношенні до своїх батьківських обов'язків ОСОБА_3, вважає за доцільне позбавити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 батьківських прав відповідно до малолітньої дитини ОСОБА_1 (а.с.71).

Довідка Благодійного фонду «Скінія» від 14.12.2016 року про те, що ОСОБА_3 відвідує курси реабілітації для осіб, що зловживали спиртними напоями (а.с.24).

Довідка лікаря-нарколога ДЗ ІБЛ на ВТ від 01.09.2017р. № 01/17.225 про те, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6 , перебуває на обліку «Д» в кабінеті нарколога з 25 червня 2015 року у зв'язку з зловживанням алкогольними напоями. З грудня 2016 року знаходиться в стані ремісії. Регулярно відвідує лікаря, виконує лікарські рекомендації. Ознак алкогольної інтоксикації або абстиненції не виявлялось (а.с. 104).

Відповідно до характеристики з місця проживання, складеною сусідами, підписи яких засвідчено начальником ЖЕУ № 1 міста Чорноморську Одеської області, ОСОБА_3 характеризується позитивно, як вихована, поважна людина, наріканій до якої відсутні (а.с. 105).

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Частини 1, 2 ст. 11, ст. 12, ст. 14 Закону України «Про охорону дитинства» встановлюють, що сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.

Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками. Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини.

На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Держава надає батькам допомогу у виконанні ними своїх обов'язків щодо виховання дітей, захищає права сім'ї, сприяє розвитку мережі дитячих закладів.

Діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.

Відповідно до ст. 164 ч.1 СК України передбачає, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до ст. 165 СК України з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Ст. 8 Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини визначає, що кожен має право на повагу до свого сімейного життя.

У преамбулі до Конвенції ООН про права дитини зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні.

Згідно з ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини.

Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України № 20 від 19 грудня 2008 р.) роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов'язків по вихованню. Належить також встановити, що особа ухиляється від їх виконання свідомо. А це означає, що вона вперто та систематично, незважаючи на всі заходи попередження, продовжує не виконувати свій батьківський обов'язок.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що

позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Як вже зазначалось вище, застосується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявились безрезультатними.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

В рішенні Європейського Суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі "Савіни проти України" зазначено, що якщо рішення про встановлення державної опіки над дітьми мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При винесенні рішення про відібрання дитини від батьків потрібно з'ясувати, чи зазнаватиме дитина якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров'я. Той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз'єднання сім'ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням.

Застосування в українському праві практики Європейського суду з прав людини врегульовано Законом України від 23 лютого 2006 р. "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", ч. 1 ст. 17 якого встановлено, що українські суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини 3 статті 166 СК України суд, при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав, зобов'язаний вирішити питання про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини з особи, яка позбавлена батьківських прав відносно цієї дитини.

Аналізуючи досліджені докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 206, 263-265, 268 ЦПК України, ч.3 ст.51 Конституції України, ст. 164-167, 180-182 СК України, ст.. 11-14 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001р., ст..ст.9,10,14 Закону України «Про соціальну роботу з дітьми та молоддю» від 21.06.2001р., постановою Пленуму ВСУ № 3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав (Із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 20 від 19 грудня 2008 р.)», ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, Конвенцією Про права дитини від 20 листопада 1989 р., суд,

ВИРІШИВ:

Позов Виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області в інтересах малолітньої ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, третя особа - служба у справах дітей Чорноморської міської ради Одеської області про позбавлення батьківських прав, задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця міста Іллічівська Одеської області, громадянина України батьківських прав відповідно до неповнолітньої ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини усіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму відповідної категорії громадян, з дня подання позову від 08.12.2016 року та до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_7 року.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь держави судовий збір в сумі 640 гривень 00 копійок.

В іншій частині позову відмовити.

Попередити ОСОБА_3 про необхідність змінити ставлення до виховання малолітньої доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Покласти контроль за виконанням батьківських обов'язків ОСОБА_3 по вихованню малолітньої доньки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на Чорноморську міську Раду Одеської області як орган опіки та піклування .

Апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя В.В. Смирнов