Борівський районний суд Харківської області
справа: № 614/21/18
провадження: 2/614/29/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.02.2018 р. Борівський районний суд Харківської області в складі судді Гуляєвої Г. М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в смт. Борова цивільну справу № 614/21/18, 2/614/29/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про стягнення заборгованості

В С Т А Н О В И В :

11.01.2018 р. позивач звернувся до Борівського районного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_2, в якому вказав, що 20.11.2015 р. відповідач взяв у борг у ОСОБА_1 14 000.00 дол. США. При цьому він зобовязався повернути зазначені кошти до 20.11.2016 р. Отримавши зазначені кошти, відповідач в той же день написав і надав позивачу розписку. Однак до цього часу ОСОБА_2 своє зобовязання не виконав, гроші позивачу не повернув.

Отже, з 21.11.2016 р. за відповідачем рахується заборгованість перед позивачем в розмірі 14 000.00 дол. США.

Крім того, відповідно до положень ст. 625 ЦК України три проценти річних за весь час прострочення платежу складають 402.74 дол. США, виходячи з такого розрахунку: 14000 х 3% : 365 х 350, де 350 кількість днів прострочення платежу за період з 21.11.2016 р. по 10.11.2017 р. (дата виготовлення позовної заяви).

Таким чином, відповідач зобовязаний сплатити позивачу грошові кошти в розмірі 14 402.74 дол. США, що за курсом Національного банку України станом на 10.11.2017 р. (26,66 грн.) становить 383 977.00 грн.

Ухвалою судді від 12.01.2018 року у справі відкрито провадження і справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалу суду про відкриття спрощеного провадження від 12.01.2018 року відповідач отримав 13.01.2018 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Станом на 07.02.2018 р. відзив на позовну заяву до Борівського районного суду Харківської області не надійшов.

Згідно ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

07.02.2018 р. позивач надав заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності.

07.02.2018 р. відповідач надав заяву про визнання позову в повному обсязі та розгляд справи за його відсутності.

Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без участі сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження, зясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обовязки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незалежно від найменування документа, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобовязаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобовязання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобовязанням її повернення та дати отримання коштів.

Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.524 ЦК України зобовязання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що 20.11.2015 р. ОСОБА_2 взяв у борг 14 000 дол. США у ОСОБА_1 з обовязком повернути кошти 20.11.2016 р., що вбачається з копії розписки від 20.11.2015 р. (а.с.3).

Таким чином, письмова розписка, в якій сторони домовилися про всі істотні умови позики відповідає змісту ст. 1047 ЦК України. Тому в силу ст. 1049 ЦК України ОСОБА_2 як позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві ОСОБА_1 позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) 20.11.2016 р. Однак ОСОБА_2 цього обовязку не виконав.

Відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Основний борг відповідача за договором позики складає 14 000 дол. США, 402.74 дол. США - 3% річних. Загальна сума заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача, становить 14 402.74 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на день ухвалення рішення - 07.02.2018 р. (1 долар США = 27.46 грн.) складає 395 499.24 грн.

Питання щодо розподілу судових витрат між сторонам суд вирішує згідно ст. 141 ЦПК України.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 80, 81, 89, 141, 191, 206, ч. 2 ст. 247, 259, 264, 265, 268, 273, 274-279, п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України, на підставі ст.ст. 202, 207, 524, 526, 533, 610, 612, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання вул. Набережна, б. 55 смт. Борова Борівського району Харківської області, ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: вул. Східна, б. 16 смт. Борова Борівського району Харківської області, ІПН НОМЕР_2) заборгованість в розмірі 14 402.74 дол. США, яка складається з основного боргу - 14 000.00 дол. США та трьох відсотків річних - 402.74 дол. США, що в гривневому еквіваленті становить 395 499 (триста дев'яносто п'ять тисяч чотириста дев'яносто дев'ять) грн. 24 коп., з яких сума основного боргу - 384 440 (триста вісімдесят чотири тисячі чотириста сорок) грн. 00 коп. та три відсотки річних - 11 059 (одинадцять тисяч п'ятдесят дев'ять) грн. 24 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 3 840 (три тисячі вісімсот сорок) грн. 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги через Борівський районний суд Харківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя Гуляєва Г. М.