Справа № 214/4299/18
2/214/2324/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

09 листопада 2018 рокуСаксаганський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Гриня Н.Г.,

секретаря судового засідання Печарник З.І.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні,при заочному розгляді, в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК», приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_2, третя особа : Пятихатський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконання та його скасування, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (Позивач) звернувся в суд з вище вказаним позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_2 щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_3 та скасувати виконавчий напис приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_2 (Відповідач №2) від 26 жовтня 2017 року, зареєстрований у реєстрі №210148 та стягнути з Відповідача понесені ним витрати.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що раніше він працював в Центрально-Міському відділенні міліції Криворізького міського управління міліції, у березні 2010 року він отримав зарплатну картку ПАТ КБ «ПриватБанк» (Відповідач №1), на яку нараховувалась заробітна плата. Також, разом з зарплатною картою йому була надана кредитна карта, однак договору з Відповідачем №1 він не укладав. Він не заперечує, що користувався картою, однак закрив її наприкінці 2012 року або на початку січень-лютий 2013 року. Більше карткою не користувався. На той час картка була закрита і заборгованості не було. На початку 2015 року йому подзвонила невідома особа та представилась працівником Приватбанку, яка повідомили про заборгованість і що необхідно прийти до банку. Позивач прийшов до філії Відповідача №1, йому було повідомлено, що ніякого боргу не має перед Приватбанком, борг був проданий факторинговій компанії. Факторингова компанія до Позивача не зверталась, ніяких листів він не отримував, однак з пенсії почали відраховувати кошти. Він дізнався, що гроші у нього відраховують за виконавчим провадженням Пятихатської виконавчої служби. 20.06.2018 року він отримав постанову про відкриття виконавчого провадження, та виконавчий напис від 26.10.2017 року. З виконавчого напису він зрозумів, що з нього стягується борг по кредиту починаючи з 23.02.2010 року: 7993,56 грн. заборгованість по тілу кредиту; 10156,85 грн. заборгованість по процентам; 3950,00 грн. - заборгованість по комісії та пені; 500.00 грн. заборгованість по штрафу; 567,62 грн. заборгованість по штрафу, 800 грн. - витрати на виконавчий напис.

Однак, він з виконавчим написом не згодний, оскільки нотаріус в порушення законодавства, не дивлячись на те що днем виникнення заборгованості є 23.03.2010 р., виніс виконавчий напис після припинення трирічного терміну позовної давності. Вчиняючи виконавчий напис нотаріус навіть не перевірив та не впевнився щодо безспірності боргу.

Представник позивача, у судове засідання не зявився, надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представник відповідача ПАТ КБ «Приватбанк», повідомлений про час та місце розгляду справи у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідач Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_2, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Третя особа Пятихатський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, у судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Керуючись ст. 280 ЦПК України, суд вважає, що дану справу можливо вирішити на підставі наявних в ній доказів, з урахуванням думки позивача, за відсутності відповідача і постановити заочне рішення.

У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2 ст.247ЦПК України розгляд справи здійснювався, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку письмовим доказам щодо їх належності, допустимості та достатності в їх сукупності, приходить до наступних висновків.

Так, 26 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_2 вчинено виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» не виплачених в строк відповідно до умов Кредитного договору від 23 березня 2010 року та Розрахунку заборгованості за договором станом на 31.07.2017 року грошових коштів у сумі 114 571 грн. 9,3 коп., з урахуванням: - заборгованості за тілом кредиту у розмірі 7 993 грн. 56 коп.; - заборгованості за відсотками у розмірі 101 560 грн. 85 коп.; - заборгованості з комісії та пені у розмірі 3 950 грн. 00 коп.; заборгованості по штрафам (фіксована частина) у розмірі 500 грн. 00 коп.; заборгованості по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 567 грн. 52 коп., стягнення здійснюється за період з 23 березня 2010 року по 31 липня 2017 року та витрати повязані із вчиненням виконавчого напису 1800,00 грн. Зареєстровано в реєстрі за №10148 (а.с. 6 ).

Постановою державного виконавця Пятихатського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 13.01.2018 р. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 10148, виданого 16.11.2017 р. приватним нотаріусом Київського нотаріального округу про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу в сумі 114 574,93 грн. та витрати за вчинення виконавчого напису у сумі 1800 грн. (а.с. 7 ).

Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За змістом статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, передбачено, що стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172.

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172» (пункт 3 глави 16 Порядку вчинення виконавчих дій нотаріусами України).

Відповідно до п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов'язаннями додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Такий висновок відповідає, зокрема, правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі №6-887цс17.

Як вбачається із копії виконавчого напису від 26.10.2017 року строк, за яким провадиться стягнення за період з 23.03.2010 року по 31.07.2017 року (а.с. 6).

Слід зазначити, приватним нотаріусом не було враховано вимоги ст. 88 Закону України «Про нотаріат», в якій зазначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Строк, за який провадиться стягнення в оскарженому виконавчому написі нотаріуса визначено більше ніж за 7 (сім) років, тобто більше трьох років з дня виникнення права вимоги у банка.

Крім того, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Установлено, що при зверненні банку до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису в розмір повної суми заборгованості за вищевказаним кредитним договором включено і розмір пені, який заявником нарахований поза межами річного строку спеціальної позовної давності (з 23.03.2010 року по 13.07.2017 року).

Також, стягнута за виконавчим написом сума не є безспірною через одночасне стягнення пені та штрафу, що є подвійним притягнення боржника до цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення умов кредитного договору, тому в даному випадку нотаріус при вчиненні спірного напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом.

Згідно правового висновку викладеного у постанові Верховного Суду України від 04.03.2015 у справі № 6-27цс15 зазначено, що наявність спору про розмір заборгованості у суді на час вчинення виконавчого напису спростовує висновок суду про безспірність заборгованості боржника. Аналогічні правові висновки викладено і в постановах Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі № 6-141цс14 та від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17.

Отже, оспорюваний виконавчий напис вчинений із порушенням вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат» та пункту 284 Інструкції, оскільки вказану у виконавчому написі суму боргу не можна вважати безспірною.

ПАТ КБ «ПриватБанк» не надано нотаріусу доказів отримання позичальником ОСОБА_3 письмових вимог про усунення порушень за кредитним договором, а лише представлено копії таких вимог та поштові квитанції про їх направлення позивачу (а.с. 38-40). Таким чином, у нотаріуса не було підстав для висновку про погодження (не заперечення) боржником розміру нарахованої банком заборгованості (а.с. 107-112).

Більше того, з копії заяви на отримання кредиту від 20.06.2007 року вбачається, що ця заява разом із памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами складає між клієнтом та банком договір про надання банківських послуг (а.с. 32).

Однак, в документах, які надіслані суду нотаріусом, на підставі яких було вчинено оспорюваний виконавчий напис, відсутні «Памятка клієнта», «Умовами та Правила надання банківських послуг», а також «Тарифи», які діяли на час укладення кредитного договору, та надано було лише Довідку про умови кредитування (а.с.33), що свідчить про відсутність у нотаріуса на час вчинення виконавчого напису кредитного договору з інформацією про повний обсяг його умов, зокрема, щодо підстав та розміру нарахування комісії, пені, штрафу тощо.

Виходячи з викладеного, встановивши, що стягнута за виконавчим написом заборгованість є спірною; приймаючи до уваги, що нотаріус, при вчиненні виконавчого напису; не мав повного обсягу документів, зокрема, доказів підтвердження отримання боржником вимоги про погашення заборгованості, умов та тарифів за кредитним договором; не перевірив відсутність спору між кредитором та позичальником щодо розміру заборгованості та вчинив виконавчий напис поза межами встановленого законодавством строку для вчинення відповідних дій, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, та визнання виконавчого напису, вчиненого 26 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» грошових коштів у розмірі 114 571,93 грн., зареєстрованого в реєстрі за номером №10148, таким, що не підлягає виконанню.

Разом з тим, в частині вимог до приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_2, слід відмовити, з наступних підстав.

У п. 16 Постанови ВССУ № 3 зазначено, що спори між боржниками і стягувачами, а також спори за позовами інших осіб, прав та інтересів яких стосуються нотаріальні дії чи акт, у тому числі про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом вирішуються судом у порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа.

Отже, справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса) мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів.

Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Інакше кажучи, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом. Сам же нотаріус може залучатися судами як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача. Рішення у таких справах фактично жодним чином не впливають на нотаріусів.

Предявлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову, тому у позовних вимогах до нотаріусу слід відмовити.

Також, відповідно до п. 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» № 3 від 01.03.2013 року, спори між боржниками і стягувачами, а також спори за позовами інших осіб, прав та інтересів яких стосуються нотаріальні дії чи акт, у тому числі про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом вирішуються судом у порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа. За правилами цивільного судочинства як спір про право в позовному провадженні розглядаються позови про оскарження дій нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права відповідно до положень цивільного законодавства.

З урахуванням вищевказаного суд дійшов приходить до висновку, що у разі незгоди боржника з вчиненим виконавчим написом нотаріуса, вірним способом захисту є саме визнання його таким, що не підлягає виконанню, а не визнання його не дійсним та скасування, оскільки саме визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню є підставою для закінчення виконавчого провадження. У звязку із чим в частині вимоги про скасування оспорюваного напису слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому на користь ОСОБА_3 з Відповідача необхідно стягнути судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору при подачі позову 704,80 (а.с. 1).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 526, 527, 530, 610, 623, 1054 ЦК України, ст. ст. 10, 12,13, 141, 263, 265, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК», приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_2, третя особа,- Пятихатський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконання та його скасування задовольнити частково.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис від 26 жовтня 2017 року, вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_3, котрий народився 12 вересня 1970 року в місті Кривий Ріг Дніпропетровської області, на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк», місцезнаходження якого: місто Київ, Грушевського, буд. 1Д, невиплачених в строк відповідно до умов Кредитного договору від 23 березня 2010 року та Розрахунку заборгованості за договором станом на 31.07.2017 року грошових коштів у сумі 114 571 грн. 9,3 коп., з урахуванням : - заборгованості за тілом кредиту у розмірі 7 993 грн. 56 коп.; - заборгованості за відсотками у розмірі 101 560 грн. 85 коп.; - заборгованості з комісії та пені у розмірі 3 950 грн. 00 коп.; заборгованості по штрафам (фіксована частина) у розмірі 500 грн. 00 коп.; заборгованості по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 567 грн. 52 коп., стягнення здійснюється за період з 23 березня 2010 року по 31 липня 2017 року, зареєстровано в реєстрі за №10148.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК», місцезнаходження: м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, на користь ОСОБА_3, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1 (колишня Корнійчука)АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його складання.

Повний текст рішення складено 09.11.2018 року.

Суддя Н.Г. Гринь