Справа № 209/2705/17
Провадження № 2/209/98/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2018 року м. Кам'янське

Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Решетник Т.О.,

за участю секретаря Шаповал А.В.,

представника позивача - адвоката ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кам'янське в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розподіл майна подружжя, та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_5 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з уточненою позовною заявою до ОСОБА_4 про розподіл майна подружжя.

На обґрунтування уточнених позовних вимог зазначає, що 25 вересня 1999 року вони зі ОСОБА_4 уклали шлюб, який було зареєстровано у відділі реєстрації актів громадянського стану Петриківського районного управління юстиції Дніпропетровської області та зроблено актовий запис № 70. Від спільного життя вони з відповідачем мають малолітніх дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. Після шлюбу сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім'ю. Шлюбно-сімейні відносини між ним та відповідачем припинено, однієї родиною вони не проживають, сумісного господарства не ведуть. За період шлюбу ними згідно договору купівлі-продажу від 29.12.2003 року було придбано квартиру АДРЕСА_1 Вважає, що майно належить їм на праві спільної сумісної власності тому вважає, що він має право на 1/2 частину квартири. Згоди про добровільний поділ майна між ними не досягнуто.

Посилаючись на викладене, просить суд поділити між ним, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 спільне майно подружжя, що було придбане в період шлюбу наступним чином: визнати за ОСОБА_3 право власності 1/2 частину квартири № АДРЕСА_1, загальною площею 71,4 кв. метра, жилою площею 40,4 кв. метра; визнати за ОСОБА_4 право власності 1/2 частину квартири № АДРЕСА_1, загальною площею 71,4 кв. метра, жилою площею 40,4 кв. метра.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05.12.2017 року відкрито провадження по справі.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16.01.2018 року згідно до пп.9 п.1 Розділу XIII Перехідних Положень ЦПК України цивільна справа продовжена розглядом в порядку загального позовного провадження, із призначенням підготовчого судового засідання.

18.04.2018 року представник відповідача ОСОБА_4 за довіреністю ОСОБА_2 надав суду заяву про поновлення процесуальних строків, заяву про витребування доказів та зустрічний позов по справі, а 02.07.2018 року уточнив зустрічні позовні вимоги. На обґрунтування зустрічного позову зазначив, що згідно рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 22 листопада 2017 р. шлюб між сторонами було розірвано. Фактично сімейні відносини, спільне проживання та ведення господарства, було припинено у червні місяці 2017 р., коли ОСОБА_3 пішов з сім'ї та почав постійно проживати з іншою жінкою. Повідомляє, що позивач вже після припинення сімейних відносин, 07.07.2017 р. здійснив продаж автомобіля НОМЕР_1, 2006 року випуску, без відома та без згоди дружини. Автомобіль було придбано у період шлюбу та він був спільною сумісною власністю подружжя. Крім того, згідно копії свідоцтва про реєстрацію автомобіля, власником став, автомобіля є ОСОБА_5, який є батьком позивача, таким чином позивач, саме з метою уникнення поділу автомобіля здійснив його перереєстрацію, крім того, на сьогоднішній день автомобіль знаходиться у постійному користуванні відповідача. Вважає, що її частка у спільному майні повинна має бути збільшена, оскільки від шлюбу вони мають двох дітей, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, які проживають з матір'ю - ОСОБА_4 та перебувають на її утриманні. Відповідач періодично надає грошові кошти на утримання дітей, але їх не вистачає для забезпечення їхнього нормального фізичного, духовного розвитку та лікування, крім того, згідно розрахунку заборгованості аліментів, відповідач аліменти не сплачує. Згідно довідки від 16.04.2018 р., ОСОБА_4 працює вихователькою у дитячому садочку та отримує середню місячну заробітну плату, враховуючи усі податкові відрахування, у розмірі - 4260,00 грн. Зазначає, що ОСОБА_3 не дбає про матеріальне забезпечення сім'ї, ухиляється від участі в утриманні дітей, здійснив продаж спільного майна, а саме автомобіля, таким чином приховав та здійснив дії щодо спільного майна, спрямовані на шкоду інтересам сім'ї. Згідно довідки з пенсійного фонду ОСОБА_4 постійно працювала, за виключенням періодів, коли знаходилась у декретній відпустці, натомість ОСОБА_3 за весь період шлюбно-сімейних стосунків майже не працював, грошових коштів не отримував, будь-яких доказів на підтвердження даних обставин до суду не надав, тому участі у набутті майна зазначеного у позовній заяви не брав. Спираючись на викладене просить суд: зустрічну позовну заяву про поділ майна подружжя задовольнити у повному обсязі; збільшити частку ОСОБА_4 в спільному майна подружжя, та визнати право власності за ОСОБА_4 на 2/3 частини житлової квартири за адресою: АДРЕСА_1; в порядку поділу майна подружжя стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 вартість 1/2 частини автомобіля НОМЕР_1, 2006 року випуску, у розмірі 73350,00 грн.; судові витрати покласти на ОСОБА_3.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17.05.2018 року поновлено ОСОБА_4, в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 строк звернення до суду із клопотанням про витребування доказів та зустрічним позовом до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя. Витребувано від Регіонального Сервісного центру МВС України (ТСЦ №1249)копію договору купівлі-продажу (або дарування) автомобіля НОМЕР_1, 2006 року випуску, номер кузова (НОМЕР_7, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_5.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24.05.2018 року об'єднано в одне провадження з первісним позовом вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя.

24.05.2018 року відповідачем за зустрічним позовом ОСОБА_3 подано до суду відзив на зустрічну позовну заяву. На обґрунтування заперечень зазначив, що після укладення шлюбу сімейне життя між ним та ОСОБА_4 поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин з 31 серпня 2017 року. Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 22.11.2017 року шлюб між ними було розірвано. Тобто, на час продажу 07.07.2017 року автомобіля CHEVROLET LACETTI, 2006 року випуску, вони із ОСОБА_4 проживали однією родиною за адресою: АДРЕСА_1, шлюб між ними розірвано не було. Позовна заява про розірвання шлюбу була подана 09.10.2017 року. Автомобіль було продано спільно з дружиною за її згодою, а гроші від продажу автомобіль були використані в інтересах сім'ї. З приводу посилання ОСОБА_4 на положення ч.2,ч.3 ст. 70 СК України, щодо відступлення від засади рівності часток подружжя заперечував зазначивши, що він не має заборгованості зі сплати аліментів, що підтверджується довідкою від 14.05.2018 року з Південного відділу державної виконавчої служби м. Кам'янське, а також квитанціями про сплату аліментів. ОСОБА_4 навмисно приховала від державного виконавця, інформація що він платить аліменти для отримання довідки про заборгованість. Він приймає участь у вихованні, утриманні їх дітей, постійно купує одяг, іграшки, сплачує за навчання сина ОСОБА_8 у «Комп'ютерній Академії ШАГ» у сумі 1325,00 грн., строк навчання 3 роки, це підтверджується договором № 451000411 від 10.08.2017 року, укладеного між ТОВ «Компютерній Академії ШАГ» та ОСОБА_3, а також копіями квитанцій про сплату. Син ОСОБА_8 більше часу проживає з ним, чим із матір'ю, доньку він також, часто забирає до себе. Також наголошує, що за період шлюбно-сімейних стосунків він постійно працював, але не завжди за офіційним трудовим договором. За гроші, що він заробляв, ними було придбано квартиру № АДРЕСА_1, автомобіль марки CHEVROLET LACETTI, 2006 року випуску, зроблено ремонт в квартирі, придбана побутова техніка. В даній квартирі з 31.08.2017 року він не мешкає, вся побутова техніка залишилася колишній дружині ОСОБА_4 Враховуючи викладене просить суд відмовити в задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя в повному обсязі.

12.06.2018 року представником позивача ОСОБА_4 за зустрічним позовом - ОСОБА_2 подано відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву, згідно змісту якого зазначено, що на час продажу автомобіля CHEVROLET LACETTI, 2006 року випуску, сторони вже проживали окремо, згоди на продаж авто ОСОБА_4 не надавала. Зазначає, що ОСОБА_3 не надано належних доказів на підтвердження своїх заперечень. Та обставина, що кошти від продажу автомобіля були використані в інтересах сім'ї не відповідає дійсності. Також зазначає, що оскільки розмір аліментів, які сплачує ОСОБА_3 у сумі 2000 грн. на утриманні дітей не вистачає для нормального та повноцінного їх розвитку, тому суд може відступити від засади рівності часток подружжя. Просить задовольнити зустрічну позовну заяву у повному обсязі.

02.07.2018 року представником позивача ОСОБА_4 за зустрічним позовом - ОСОБА_2 подано заяву про збільшення позовних вимог.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13.07.2018 року, залучено до участі у справі в якості третьої особи за зустрічним позовом ОСОБА_5. Прийнято до розгляду заяву про збільшення позовних вимог за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_5 про поділ майна подружжя. Закрито підготовче провадження у цивільній справі, призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

Позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом - ОСОБА_3 в судовому засіданні 18.09.2018 року зазначив, що в період шлюбу з ОСОБА_4 була придбана квартира за адресою: АДРЕСА_2 та автомобіль. Квартира була придбана за їх спільні кошти та кошти, які їм надали його батьки та батьки ОСОБА_4 Подружні стосунки між ними були припинені в кінці серпні 2017 року. Автомобіль він продав за 5500 дол. США, із яких він 4200 дол. відшкодував за ДТП, про яке його колишня дружина була обізнана, та не заперечувала проти витрати більшої частини коштів на відшкодування потерпілій стороні. Решту грошей від продажу автомобіля вони з дружиною витратили на сім'ю. 07.07.2018 року він продав авто своєму батькові, а батько продав авто його новій дружині, яка на момент продажу автомобіля була його цивільною дружиною. Після продажу автомобіля батькові, він інколи користується цим транспортним засобом. Зазначив, що він забезпечує своїх дітей всім необхідним, від сплати аліментів не ухиляється, заборгованість по аліментам не має, надає додаткові кошти на забезпечення дітей. Вказав, що заперечує проти задоволення зустрічного позову.

Представник позивача за первісним позовом - адвокат ОСОБА_1 в судове засідання з'явився, уточнений первісний позов підтримав у повному обсязі, просив задовольнити. Проти задоволення уточненої зустрічної позовної заяви ОСОБА_4 заперечував, просив відмовити у її задоволенні у повному обсязі. Зазначив, що автомобіль CHEVROLET LACETTI, 2006 року випуску було придбано ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в період шлюбу та відчужено ОСОБА_3 за згодою ОСОБА_4

Відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом - ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином; в судовому засіданні 28.08.2018 року зазначила, що згоду на продаж автомобіля ОСОБА_3 не надавала, також зауважила, на сьогоднішній день автомобіль хоч і проданий батькові ОСОБА_3, але знаходиться у користуванні колишнього чоловіка та його нинішньої дружини; уточнені зустрічні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити; проти задоволення первісного позову заперечувала.

Представник відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом ОСОБА_4 за довіреністю - ОСОБА_2 в судове засідання з'явився, проти задоволення первісного позову заперечував, просив відмовити у повному обсязі; уточнений зустрічний позов підтримав у повному обсязі.

Третя особа за зустрічним позовом ОСОБА_5 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив; заперечень, пояснень суду не надавав.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснила, що ОСОБА_3 є її колишнім зятем, а ОСОБА_4 - її дочка. Зазначила, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 припинили проживати разом з червня 2017 року, зі слів дочки їй стало відомо, що ОСОБА_3 продав їх автомобіль, який перебував у користуванні сім'ї своєму батькові, але зараз цим автомобілем користується ОСОБА_3 Вказала на те, що квартиру сторони придбавали за спільні кошти за 3600 Дол. США, при цьому 1000 дол. США на купівлю квартири давала вона, і ще 1000 дол. США - батьки позивача, а решта 1600 дол. США - це були гроші доньки та її колишнього чоловіка. До 2005 року донька ОСОБА_4 навчалася, а з 2005 року працювала неофіційно швачкою на дому, отримувала з цього прибуток, у ОСОБА_3 був дохід від продажу овочів, які вони вирощували.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснила, що вона є подругою ОСОБА_4 майже 20 років, та їй відомо, що сторони припинили проживати разом з 01.06.2017 року. Стосовно автомобіля, їй відомо, що ОСОБА_3 продав його, але без згоди ОСОБА_4 Зазначила, що гроші на придбання квартири колишньому подружжю надавали їх батьки. Повідомила, що її подруга ОСОБА_4 під час подружнього життя, деякий час працювала швачкою на дому та отримувала з цього дохід.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснив, що він є другом ОСОБА_3, знає його сім'ю близько п'яти років. Зазначив, що йому відомо про те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 припинили подружні стосунки з початку вересня 2017 року. Зі слів позивача ОСОБА_3 йому відомо, що той потрапив в ДТП, і йому були потрібні гроші. Зазначив, що ОСОБА_3 приймає участь у житті дітей, на початку літа він возив дітей на море.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснив, що він є другом ОСОБА_3, знає його сім'ю близько трьох років. Зазначив, що йому відомо про те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 припинили подружні стосунки з початку вересня 2017 року. Зі слів позивача ОСОБА_3 йому відомо, що той потрапив в ДТП і йому були потрібні гроші, тому він вирішив продати вказаний автомобіль.

Вислухавши сторони, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд вважає, що первісні позовні вимоги підлягають задоволенню, зустрічний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Принцип змагальності в цивільному судочинстві забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу, як того вимагають положення ст. 81 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що сторони з 25.09.1999 року перебували у шлюбі, зареєстрованому у відділі РАГС Петриківського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 70, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с.9). Від шлюбу вони мають малолітніх дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копіями свідоцтва про народження (а.с.8, 10).

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22.11.2017 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.94).

Згідно наданих суду матеріалів, ОСОБА_4 разом з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_6ІНФОРМАЦІЯ_6 зареєстровані та мешкають за адресою: АДРЕСА_3, що підтверджується довідкою ТОВ «ЄРЦ КП» № 1/9882 від 16.04.2018 року (а.с.92).

Крім того, судом встановлено, що за час перебування сторонами в зареєстрованому шлюбі, 29.12.2003 року ними було придбано нерухоме майно, а саме квартира АДРЕСА_4 (м. Кам'янське), Дніпропетровської області загальною площею 71.4 кв.м, житловою площею 40,4 кв. м., право власності на яку оформлено на ОСОБА_4, що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 29.12.2003 р., посвідченого державним нотаріусом Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори Полянським Ю.М. (а.с.7), та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна (а.с.69-70).

Також з матеріалів справи вбачається, що за період перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, ними було придбано транспортний засіб CHEVROLET LACETTI, НОМЕР НОМЕР_2, 2006 року випуску, зареєстрований 04.03.2016 року за ОСОБА_3 На підставі договору купівлі-продажу № 1249/2017/530472 від 07.07.2017 року (а.с.199-200)транспортний засіб CHEVROLET LACETTI, НОМЕР НОМЕР_2, 2006 року випуску було відчужено (продано) ОСОБА_3 своєму батькові ОСОБА_5, що також підтверджено відповідачем в судовому засіданні .

Вирішуючи вимоги кожної із сторін суд враховує наступне.

Право власності на спірну квартиру набувається в порядку, який існував на час її придбання, тому до спірних правовідносин повинно бути застосовано Кодекс про шлюб та сім'ю УРСР (далі КпШС УРСР), а також положення ЦК 1963 року.

Відповідно до статті 86 ЦК Української РСР (1963 р.) право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном.

Статтею 112 ЦК Української РСР (1963 р.) встановлено, що майно може належати на праві спільної власності двом чи кільком громадянам. Розрізняється спільна власність з визначенням часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність).

Згідно ч.1 ст. 13 Закону України "Про власність", який діяв на час укладання договору купівлі-продажу спірної квартири, об'єктами права приватної власності є жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі, садові будинки, предмети домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба, земельні ділянки, насадження на земельній ділянці, засоби виробництва, вироблена продукція, транспортні засоби, грошові кошти, акції, інші цінні папери, а також інше майно споживчого і виробничого призначення.

Відповідно до ст. 16 Закону України "Про власність", чинної на час виникнення правовідносин, майно, нажите подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності. Здійснення ними цього права регулюється цим Законом і Кодексом про шлюб та сім'ю України.

Майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними (ч.1 ст. 17 Закону України "Про власність").

Відповідно до ст.22 КпШС України, чинної на час виникнення правовідносин, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Згідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року N 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Оскільки праця є основою створення і примноження власності громадян, розмір частки учасника спільної сумісної власності визначається ступенем його трудової участі, якщо інше не випливає із законодавства України. Розмір часток у спільній сумісній власності подружжя визначається за нормами Кодексу про шлюб та сім'ю. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року №16 "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України", чинного на час виникнення спірних правовідносин, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна. При цьому належить виходити з того, що відповідно до ст.ст. 22, 25, 27-1 КпШС України спільною сумісною власністю подружжя є нажите ними в період шлюбу рухоме і нерухоме майно, яке може бути об'єктом права приватної власності (крім майна, нажитого кожним із подружжя під час їх роздільного проживання при фактичному припиненні шлюбу). Майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох.

Згідно з ч.1 ст. 24 КпШС, майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку спадкування, є власністю кожного з них. Зазначене свідчить, що діючим до 1 січня 2004 року законодавством не було передбачено визнання майна, придбаного у період шлюбу, - особистим майном когось із подружжя.

За встановлених обставин, виходячи з презумпції спільності майна подружжя, судом встановлено, що спірна квартира є спільним сумісним майном ОСОБА_3 та ОСОБА_4

При цьому, судом не беруться до уваги доводи позивача за зустрічним позовом ОСОБА_4 щодо застосування до спірних правовідносин норм ст.70 СК України від 10.01.2002 № 2947-III та відступу судом від засади рівності часток подружжя, оскільки правовідносини сторін з приводу придбання спірної квартири виникли 29.12.2003 р., а вказаний кодекс набрав законної сили 01.01.2004 р. Факт участі сторін у матеріальному забезпеченні родини з часу реєстрації шлюбних відносин підтверджується показами свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11, а також дослідженими в судовому засіданні доказами. Інші доводи позивача за зустрічним позовом ОСОБА_4 по справі про те, що ОСОБА_3 не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, ухиляється від участі в утриманні дітей, суд не бере до уваги, оскільки при вирішенні даної справи не знайшли свого документального підтвердження та не мають правового значення.

Враховуючи встановлені обставини справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги за первісним позовом ОСОБА_3 про визнання за ними у порядку поділу спільного майна подружжя права власності за кожним окремо на 1/2 частину спірної квартири, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

З урахування того, що позовні вимоги за первісним та зустрічним позовом носять взаємовиключний характер, у зв'язку із чим в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 в частині позовних вимог про збільшення частки ОСОБА_4 в спільному майні подружжя, та визнання за нею права власності на 2/3 частини спірної квартири слід відмовити у повному обсязі.

Вирішуючи позовні вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_4 про стягнення в порядку поділу майна зі ОСОБА_3, на її користь, вартості 1/2 частини автомобіля НОМЕР_1, 2006 року випуску, у розмірі - 73350,00 грн. суд виходить з наступного.

Як встановлено в судовому засіданні, за час перебування сторонами в зареєстрованому шлюбі ними було придбано автомобіль НОМЕР_1, 2006 року випуску, який було придбано та зареєстровано 04.03.2016 року за ОСОБА_3

В судовому засіданні встановлено, що 07.07.2018 року позивачем за первісним позовом ОСОБА_3 було відчужено спільне майно - автомобіль НОМЕР_1, 2006 року випуску, на користь його батька - ОСОБА_5, та зареєстровано його право власності на зазначене авто, про що видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на ОСОБА_5 (а.с.104-105).

Згідно договору про купівлю-продаж транспортного засобу № 1249/2017/530472 від 07.07.2017 року вартість транспортного засобу CHEVROLET LACETTI, НОМЕР НОМЕР_2, 2006 року випуску складає - 145940,00 грн.

Право власності на спірний автомобіль набувається в порядку, який існував на час його придбання, тому до спірних правовідносин повинно бути застосовано ЦК України та СК України від 10.01.2002 № 2947-III.

Відповідно до ч.3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності.

Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, необхідно установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями: 1) час набуття майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття).

Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України об'єктом спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з ч. 3 ст. 65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Частина 4 ст. 65 СК України встановлює, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. До складу майна, що підлягає поділу, входить загальне майно, наявне у подружжя на час розгляду справи, і те, що знаходиться у третіх осіб.

Згідно ст. 69 СК України дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина та чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна має бути нотаріально посвідчений.

Згідно ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Судом встановлено, що будь-яких домовленостей між сторонами щодо поділу спільного сумісного майна подружжя у вигляді вищезазначеного автомобілю не досягнуто. Шлюбний договір між сторонами не укладався. Таким чином, суд приходить до висновку, що частка кожного з подружжя у спільному майні складає по 1/2 частині відповідно.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно допускається лише за його згодою.

Частиною 3 статті 370 ЦК України передбачено, що виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності здійснюється в порядку, встановленому ст. 364 ЦК України. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Згідно із п.п. 22, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст.ст. 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що згідно звіту про оцінку майна № РВ-171108-006 від 08.11.2017 року вартість спірного автомобіля складає 146700,00 грн. (а.с.22-38). Таким чином, вартість однієї другої частини автомобіля складає 73350 грн. Вартість зазначеного автомобіля визначена та ніким не оспорюється.

Судом встановлено, що спірний автомобіль був відчужений відповідачем за зустрічним позовом ОСОБА_3 на користь третьої особи ОСОБА_5 без згоди ОСОБА_4 на його відчуження, отже проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи на її потреби. Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах справи відсутні. З цих підстав, суд не бере до уваги доводи відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_3, що отримані ним кошти від продажу спірного автомобіля були витрачені ним у тому числі на відшкодування, завданої ним шкоди потерпілому по ДТП, оскільки матеріали справи не містять доказів на їх підтвердження. Покази свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 про те, що ОСОБА_3 витратив кошти, які він отримав від продажу спірного автомобіля на відшкодування шкоди по ДТП, судом також не беруться до уваги, оскільки свідкам відомі ці обставини тільки зі слів ОСОБА_3 При цьому суд керується нормами ч.2 ст. 90 ЦПК України, відповідно до якої, якщо показання свідка ґрунтуються на повідомленнях інших осіб, то ці особи повинні бути також допитані. За відсутності можливості допитати особу, яка надала первинне повідомлення, показання з чужих слів не може бути допустимим доказом факту чи обставин, на доведення яких вони надані, якщо показання не підтверджується іншими доказами, визнаними допустимими згідно з правилами цього Кодексу.

Враховуючи встановлені обставини справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_4 про стягнення в порядку поділу майна зі ОСОБА_3, на її користь, вартості 1/2 частини автомобіля НОМЕР_1, 2006 року випуску, у розмірі - 73350,00 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

З урахуванням результату розгляду справи та відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача за первісним позовом ОСОБА_4 слід стягнути на користь позивача ОСОБА_3 судовий збір в сумі 640,00 грн., а також за зустрічним позовом ОСОБА_4 підлягають стягненню судові витрати зі ОСОБА_3 пропорційно до задоволеної частини вимог у розмірі 733,50 грн.

Керуючись ст. ст.4, 13, 76-81, 89, 141, 258-265, 273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розподіл майна подружжя, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 (АДРЕСА_6, РНОКПП НОМЕР_3) у порядку поділу спільного майна подружжя право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 загальною площею 71,4 кв.м., житловою площею 40,4 кв.м.

Визнати за ОСОБА_4 (51300, АДРЕСА_5, РНОКПП НОМЕР_4) у порядку поділу спільного майна подружжя право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 загальною площею 71,4 кв.м., житловою площею 40,4 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_4 (місце проживання: АДРЕСА_7, РНОКПП НОМЕР_5) на користь ОСОБА_3, (місце проживання: АДРЕСА_8, РНОКПП НОМЕР_6) судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_5 про поділ майна подружжя- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (АДРЕСА_6, РНОКПП НОМЕР_3) на користь ОСОБА_4 (51300, АДРЕСА_5, РНОКПП НОМЕР_4) грошову компенсацію 1/2 частки у праві спільної сумісної власності на автомобіль марки CHEVROLET, модель LACETTІ, 2006 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_8, у розмірі 73350,00 (сімдесят три тисячі триста п'ятдесят) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 (АДРЕСА_6, РНОКПП НОМЕР_3) на користь ОСОБА_4, (місце проживання: АДРЕСА_7, РНОКПП НОМЕР_5) судовий збір у розмірі 733 (сімсот тридцять три) гривні 50 копійок.

В задоволенні іншої частини зустрічної позовної заяви ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_5 про збільшення частки у спільному майні подружжя та визнання права власності на 2/3 частини квартири - відмовити.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду або через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги у тридцятиденний строк з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено - 12.10.2018 року.

Суддя Т.О. Решетник