Справа № 185/9921/17
Провадження № 2/185/1000/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2018 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Зінченко А.С., за участю секретаря судового засідання Пожидаєвої Л.М., розглянувши в підготовчому відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу ЄУ № 185/9921/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Служба у справах дітей Павлоградської районної державної адміністрації, Орган опіки та піклування Межиріцької сільської ради, Павлоградська місцева прокуратура, про позбавлення батьківських прав, представник позивача - ОСОБА_3, представник служби у справах дітей Павлоградської районної державної адміністрації - Нелен А.П.,-

В С Т А Н О В И В :

14 грудня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, треті особи: Служба у справах дітей Павлоградської районної державної адміністрації, Орган опіки та піклування Межиріцької сільської ради, Павлоградська місцева прокуратура, в якому просить суд позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, по відношенню до малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позовна заява мотивована тим, що з 29 грудня 2007 по 28 жовтня 2011 року дочка позивача - ОСОБА_6 перебувала в шлюбі з ОСОБА_2. Від даного шлюбу вони мають дитину - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, який на даний час проживає разом з позивачем - бабусею. Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 жовтня 2011 року з ОСОБА_2 були стягнуті аліменти на користь ОСОБА_6 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі ? частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16 серпня 2011 року та до досягнення дитиною повноліття. ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_6 померла. Відповідач веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, постійного місця проживання не має та ухиляється від виконання своїх обов'язків щодо виховання сина та стягнення аліментів. Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 вересня 2013 року ОСОБА_2 засуджений до одного року обмеження волі за ч.1 ст. 164 КК України. Після, відповідач знову ухиляється від сплати аліментів, станом на ІНФОРМАЦІЯ_7 виникла заборгованість у сумі 54810,96 грн. Відповідач вихованням своєї дитини не займається, коштів на утримання дитини не надає, оскільки не має постійного джерела доходу, постійного місця проживання не має. Позивач вживає всі необхідні заходи для матеріального забезпечення онука, його навчання, виховання, медичного забезпечення, духовного та морального розвитку.

09 січня 2018 року ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Служба у справах дітей Павлоградської районної державної адміністрації, Орган опіки та піклування Межиріцької сільської ради, Павлоградська місцева прокуратура, про позбавлення батьківських прав та призначено підготовче судове засідання.

В підготовче судове засідання позивач, представник позивача не з'явились надали до суду заяву, в якій просили розглянути справу без їх участі. Позовні вимоги просили задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в підготовче судове засідання не з'явився, надав до суду заяви, згідно яких просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнає повністю, згоден на позбавлення батьківських прав відносно його сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Проте не згодний з наведеними свідченнями з приводу того, що ОСОБА_2 веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, немає постійного місця проживання, оскільки ці факти є надуманими. Після смерті дружини за взаємною згодою з позивачем ОСОБА_5 став мешкати з бабусею (позивачем по справі), оскільки останній перебував у пошуках роботи. ОСОБА_2 сплачував аліменти та купував деякі речі, що підтверджується копіями чеків. З 05 вересня по 15 листопада 2017 року був відсутній за місцем проживання, в зв'язку з тим, що ОСОБА_2 перебував на заробітках за межами України. На даний час він вирішує питання щодо працевлаштування та отримання будь-якого доходу для утримання сина, в зв'язку з чим, немає можливості забрати сина до себе та приділяти необхідної уваги, згоден на позбавлення прав, а в подальшому коли зміняться його життєві обставини він буде вирішувати питання про їх поновлення.

Представник служби у справах дітей Павлоградської районної державної адміністрації в підготовче судове засідання не з'явився надав до суду заяву, згідно якої просив розглянути справу без його участі, покладався на розсуд суду, при прийнятті рішення врахувати інтереси дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Частиною 4 ст. 206 ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, виданого 12 січня 2010 року виконкомом Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_5, батько - ОСОБА_2, мати - ОСОБА_6.

Відповідно до копії рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 жовтня 2011 року з ОСОБА_2 були стягнуті аліменти на користь ОСОБА_6 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі ? частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16 серпня 2011 року та до досягнення дитиною повноліття.

Згідно копії рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 жовтня 2011 року шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 29 грудня 2007 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, актовий запис № 26 - розірвано.

Відповідно до копії вироку Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 вересня 2013 року ОСОБА_2 визнано винуватим у пред'явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 164 КК України. ОСОБА_2 призначено покарання за ч.1 ст. 164 КК України у вигляді обмеження волі строком на один рік.

Згідно довідки від 07.12.2017 року виданої заступником начальника Павлоградського МР ВДВС ГТУЮ Кошеваровою О.А. заборгованість ОСОБА_2 щодо виплати аліментів на користь ОСОБА_6 за період на 01.07.2014р. складає - 22057,36 грн., за період з 01.07.2014р. по ІНФОРМАЦІЯ_7 складає - 32753,60 грн., заборгованість на ІНФОРМАЦІЯ_7 складає - 54810,96 грн.

Згідно копії свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_2, виданого виконавчим комітетом Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, померла ІНФОРМАЦІЯ_7, актовий запис № 37.

Відповідно до характеристики, ОСОБА_5, 2009 року народження, навчається в 1-Б класі Межиріцької НВК ім. І.С. Обдули, слухняний, скромний, доброзичливий, ввічливий, має багато друзів, протягом навчань пропусків уроків не мав, з вересня по листопад 2017 року на батьківських зборах була присутня бабуся, бабуся і дідусь приділяють достатньо уваги навчаннюю і вихованню дитини.

Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання дитини від 05 грудня 2017 року, складеного комісією у складі голови опікунської ради - Чумак Т.В., секретаря опікунської ради - Мельник І.П., останні встановили, що на території Межиріцької сільської ради за адресою: АДРЕСА_2, зареєстровані та проживають ОСОБА_1 разом з онуком ОСОБА_5 та чоловіком ОСОБА_10. Родина мешкає в саманному будинку, де є всі умови для проживання. В будинку дві житлові кімнати, коридор прихожа, кухня, котельня, є газове опалення, та електрика. Сім'я має задовільні матеріально-побутові умови проживання, затишно, тепло та чисто. У ОСОБА_5 є окрема кімната, розміром 15,4 кв.м., де є шафа для одягу, стіл, стілець, килими на підлозі, постільна білизна, речі для дитини для кожного сезону, є планшет та дитячі іграшки. Для проживання на навчання дитини створені всі умови.

Відповідно до довідки про склад сім'ї та проживання, від 14 листопада 2017 року, за вих. № 2687, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5 проживає за адресою: АДРЕСА_3, без реєстрації.

Згідно висновку опікунської ради при Межиріцькій сільській раді про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, опікунська рада вважає доцільно позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно ОСОБА_5, в зв'язку тим, що ОСОБА_2, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не піклується про здоров'я, фізичний та духовний розвиток хлопчика.

Відповідно до положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7,8 ст. 7 Сімейного кодексу України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей.

Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст. ст. 150, 151 Сімейного кодексу України, ст. 11,12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати її, батьки зобов'язані надавати дитині належне батьківське виховання, оскільки право на виховання є одним із основних прав дитини. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції ООН про права дитини, ратифікована постановою Верховної Ради від 27.02.1991 року, батьки несуть відповідальність за виховання і розвиток дитини.

Ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини батька є відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України підставою для позбавлення батьківських прав.

Пленум Верховного Суду України в п.п. 16, 18 постанови від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» вказав на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на батьків, які порушують батьківські обов'язки та роз'яснив, що особи можуть бути позбавленні батьківський прав лише щодо дитини, яка не досягла повноліття, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Таким чином, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, їх належність, допустимість, достовірність, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки в ході судового розгляду підтверджено факт свідомого ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків відносно його сина, покладених на нього ст.150 Сімейного кодексу України, що також підтверджується повним визнанням відповідачем позовних вимог відповідно до його заяви від 06.02.2018 року.

Згідно п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім'ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

Таким чином, суд погоджується з доводами позивача, вважає, що зібрані у справі докази та їх оцінка вказують на наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав, що буде повністю відповідати інтересам дитини.

Керуючись ст. ст. 5,12,13,81,89,258,259,263-265,268,273 ЦПК України, ст. 164-166 СК України , суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Служба у справах дітей Павлоградської районної державної адміністрації, Орган опіки та піклування Межиріцької сільської ради, Павлоградська місцева прокуратура про позбавлення батьківських прав - задовольнити у повному обсязі.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії НОМЕР_3, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, стосовно неповнолітнього сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Передати ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, органу опіки та піклування Павлоградській районній державній адміністрації Дніпропетровської області для вирішення питання щодо подальшого влаштування.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подачі в 30-денний строк, з дня його проголошення, апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.

Рішення знаходиться в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб - адресою:http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя А. С. Зінченко