Справа № 182/3321/16-ц
Провадження № 2/0182/627/2018
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

02.11.2018 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Тихомирова І.В.

при секретарі Рахуба О.Г.

за участю: представника позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Нікополі Дніпропетровської області за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Нікопольської міської ради до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги; за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Нікопольської міської ради про зобовязання вчинити певні дії, -

встановив:

Комунальне підприємство «Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Нікопольської міської ради (далі за тестом КП «Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» НМР) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги, який неодноразово уточнювали.

Свої вимоги мотивують тим, що відповідач ОСОБА_2 є споживачем послуг за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Мопровська, буд. 29 на підставі укладеного Договору № 242029000 про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення від 20 липня 2006 року.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», споживач зобовязаний своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання та водовідведення.

Відповідач ОСОБА_2 належним чином не виконував свої зобовязання по оплаті наданих позивачем послуг з водопостачання та водовідведення, не зважаючи на те, що позивач здійснював подачу комунальних послуг безперервно, у зв'язку з цим, станом на 01 січня 2017 року сума заборгованості по особовому рахунку відповідача становить 44 191,85 грн., яка утворила за період з 01 січня 2001 року по 01 січня 2017 року.

Розрахунок заборгованості був проведений згідно норми споживання холодної води встановленої Рішенням виконавчого комітету Нікопольської міської ради № 447 від 29 травня 2013 року.

Позивач звертався до суду із заявою про видачу судового наказу щодо стягнення з відповідача заборгованість за надані послуг, однак даний судовий наказ був скасований ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2015 року за заявою відповідача ОСОБА_2

У звязку з наведеними обставинами, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_2 на їх користь заборгованість за надані послуги з водопостачання та водовідведення з урахуванням уточнених позовних вимог на загальну суму 44 191,85 грн.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав та звернувся до суду із зустрічним позовом до КП «Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» НМР про зобовязання вчинити певні дії.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що Договір № 242029000 про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення був укладений ним з позивачем за зустрічним позовом лише 20 липня 2006 року. Отже до моменту укладання зазначеного договору між ними взагалі були відсутні будь-які цивільно-правові відносини, а тому вони не були учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг.

Крім того зазначає, що він звертався до позивача з вимогою про опломбування приладу обліку використаної води та здійснив оплату за дану послугу. Однак до цього часу вказана послуга позивачем виконана не була.

У звязку з наведеними обставинами, вважає, що йому безпідставно була нарахована заборгованість за надані послуги водопостачання та водовідведення.

До того ж, він не має можливості своєчасно вносити плату за спожиту питну воду у відповідності до використаних ним обємів, оскільки контролери відмовляються знімати показання з його лічильника, а він в свою чергу, з огляду на складність порядку визначення кількості спожитою питної води по показникам з даного прилажу обліку не може самостійно визначити обєм використаних ним послуг.

Таким чином, він по незалежним від нього обставин не може виконувати усіх прийнятих на себе зобовязань по вищезазначеному договору.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_2 просить суд задовольнити його зустрічний позов та зобовязати відповідача здійснити опломбування приладу обліку води в належному йому домоволодіння, яка була ним завчасно оплачена.

В свою чергу, КП «Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» НМР заперечили проти зустрічного позову ОСОБА_2 та в своєму відзиві від 15 червня 2017 року зазначили, що вважають зустрічний позов необґрунтованим та безпідставним, оскільки позивач за зустрічним позов не звертався до них із письмовою заявою про опломбування приладу обліку води, а квитанція про оплату даної послуги не може слугувати доказом належного звернення, оскільки письмового ОСОБА_2 до КП «Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» НМР ніколи не звертався.

17 березня 2016 року представником постачальника було здійснено вихід за адресою ОСОБА_2 щодо перевірки водо лічильника, однак ним на думку відповідача, протягом вже тривалого часу створені такі умови, які не дають можливості оглянути водомірний колодязь.

По даному факту складено ОСОБА_3 № 00008483 від 17 березня 2016 року, в якому зазначено, що на місці доступу до центрального трубопроводу стоїть автомобіль, якій заважає здійснити огляд.

Крім того, ОСОБА_3 № 00008484 від 17 березня 2016 року ОСОБА_2 встановлено припис щодо надання доступу до водомірного вузла, але до цього часу ОСОБА_2 до КП «Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» НМР не звертався та доступу до колодязя не надав.

Враховуючи вищевикладене, КП «Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» НМР просили суд відмовити ОСОБА_2 у задоволенні зустрічного позову.

Під час судового засідання 02 листопада 2018 року представник позивача ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги КП «Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» НМР, просила їх задовольнити, а також відмовити ОСОБА_2 в задоволенні його зустрічного позову.

Відповідач ОСОБА_2 проти позову заперечував, просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, застосувавши строк позовної давності та задовольнити його зустрічний позов.

Заслухавши сторони, дослідивши усі письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно п. 1 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 ( далі - Правила) ці Правила регулюють відносини між суб'єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (далі - виконавець), і фізичною та юридичною особою (далі - споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є споживачем послуг за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Мопровська, буд. 29 на підставі укладеного Договору № 242029000 про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення від 20 липня 2006 року (а.с.3, 24,25).

Даний житловий будинок належить ОСОБА_2 на підставі договору-купівлі-продажу від 30 серпня 1984 року № 2-3326, що підтверджується довідкою КП «Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації» ДОР від 19 квітня 2017 року № 361 (а.с.48).

Відповідно до підпункту 1 п. 15 Договору та ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», споживач зобовязаний своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання та водовідведення.

Згідно п. 18 Правил розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.

Відповідач ОСОБА_2 несвоєчасно та не в повному обсязі вносив оплату за надані йому послуги з водопостачання та водовідведення, не зважаючи на те, що позивач здійснював подачу комунальних послуг безперервно.

Згідно розрахунку заборгованості станом на 01 січня 2017 року сума заборгованості по особовому рахунку ОСОБА_2 становить 44 191,85 грн. та утворилася за період з 01 січня 2001 року по 01 січня 2017 року (а.с.34-39).

Відповідно до абзацу 2 п. 9 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, у квартирі (будинку садибного типу) роботи з установлення засобів обліку води і теплової енергії (далі - квартирні засоби обліку) проводяться спеціалізованою організацією, виконавцем, виробником чи постачальником за рахунок коштів споживача.

Квартирні засоби обліку беруться виконавцем на абонентський облік.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 суду пояснив, що він сам прибав прилад обліку води, але доказів, які б підтверджували факт прийняття на облік його лічильника, останнім суду надано не було.

Суд не може прийняти до уваги доводи ОСОБА_2 про те, що він звертався до КП «Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» НМР з приводу опломбування приладу обліку в належному йому домоволодінні за адресою: Дніпровська область, м. Нікополь, вул. Мопровська, 29, але жодних належних та допустимих доказів на підтвердження зазначених обставин відповідачем суду надано не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В той же час, з матеріалів справи вбачається, що 17 березня 2016 року представником постачальника було здійснено вихід за адресою ОСОБА_2 щодо перевірки водо лічильника, однак ним на думку відповідача, протягом вже тривалого часу створені такі умови, які не дають можливості оглянути водомірний колодязь.

По даному факту складено ОСОБА_3 № 00008483 від 17 березня 2016 року, в якому зазначено, що на місці доступу до центрального трубопроводу стоїть автомобіль, якій заважає здійснити огляд (а.с.58).

ОСОБА_3 № 00008484 від 17 березня 2016 року ОСОБА_2 встановлено припис щодо надання доступу до водомірного вузла, але до цього часу ОСОБА_2 не звернувся до КП «Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» НМР та доступу до колодязя не надав (а.с.59), що відповідач не спростовував в судовому засіданні.

Пунктом 21 Правил визначено, що у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання:

з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства;

У звязку з цим, розрахунок заборгованості був проведений згідно норми споживання холодної води встановленої Рішенням виконавчого комітету Нікопольської міської ради № 447 від 29 травня 2013 року (а.с.69,70).

Враховуючі те, що відповідно до вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях, суд приходить висновку, що ОСОБА_2 не своєчасно та не в повному обсязі вносив плату КП «Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» НМРза послуги з водопостачання та водовідведення без поважних причин, внаслідок чого склалась заборгованість.

При розрахунку розміру заборгованості суд приймає до уваги клопотання відповідача ОСОБА_2 про застосування строку позовної давності, яке було заявлене ним під час судового засідання.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 1 ст. 259 ЦК України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.

Відповідно до положень статей 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу.

Відповідно до ст.ст. 76,81 ЦПК України КП «Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» НМРне надало суду будь-яких письмових доказів щодо поважності пропуску строку позовної давності, тому суд застосовує строк позовної давності у три роки.

Судом встановлено та підтверджується сторонами, що КП «Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» НМР зверталось до суду з заявою про видачу судового наказу. 28 вересня 2015 року судом виданий судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості, який був скасований ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2015 року.

Отже, з урахуванням вимог ст.ст. 257, 264 ЦК України суд проводить розрахунок заборгованості за період з вересня 2012 року по 01 лютого 2017 року, та за цей час сума заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача у примусовому порядку, складає 31 870,52 грн.

Відповідно до положень ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Звертаючись до суду із зустрічними позовними вимогами до КП «Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» НМР про зобовязання вчинити певні дії, ОСОБА_2 посилався на те, що він звертався до позивача з приводу опломбування приладу обліку в належному йому домоволодінні за адресою: Дніпровська область, м. Нікополь, вул. Мопровська, 29.

На підтвердження даних обставин ОСОБА_2 була надана копія квитанції про оплату послуги з опломбування, однак дана квитанція не підтверджує факт письмового звернення відповідача до КП «Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» НМР з відповідною заявою та не свідчить про ухилення або відмову позивача від надання послуги.

Таким чином, доказів які б спростовували позовні вимоги позивача та доводили заперечення відповідача, останнім суду не надано, а викладені ОСОБА_2 обставини не знайшли свого підтвердження в судових засіданнях.

За таких обставин, суд приходить висновку, що ОСОБА_2 розпорядився своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Враховуючи те, що відповідно до вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності приходить висновку, що в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до КП «Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» НМР про зобовязання вчинити певні дії необхідно відмовити.

ОСОБА_3, відповідно до ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір на користь КП «Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» НМР сумі 1600,00 грн. (одна тисяча шістсот грн. 00 коп.)

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4,12,13,76,81,89,141,213,263-265,268 ЦПК України, ст. ст. 257,264,526 ЦК України, Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (з відповідними змінами), суд

вирішив:

Позов Комунального підприємства «Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Нікопольської міської ради задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Нікопольської міської ради заборгованість за надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення за період з вересня 2012 року по лютий 2017 року в сумі 31 870,52 грн. (тридцять одна тисяча вісімсот сімдесят грн. 52 коп.)

В іншому відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Нікопольської міської ради судовий збір у розмірі 1600,00 грн. (одна тисяча шістсот грн. 00 коп.)

Відмовити ОСОБА_2 в задоволенні зустрічного позову до Комунального підприємства «Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Нікопольської міської ради про зобовязання вчинити певні дії.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно підпункту 15.5 Перехідних положеньЦПК України, в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року, який набув чинності 15 грудня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст судового рішення складено 12 листопада 2018 року.

Суддя: ОСОБА_4