Провадження № 2/638/925/18
09.02.2018 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого Подус Г.С.,
при секретарі Коваленко О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну проживання дитини,
10.11.2017 року позивач звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2, в якому просить визнати постійне проживання ОСОБА_3 разом з батьком ОСОБА_1, звільнити від обовязку щомісячної сплати аліментів у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) батька щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, батька ОСОБА_1 на користь матері ОСОБА_2
В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що він з відповідачем перебував у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. 05.02.2007 року шлюб між сторонами було розірвано. Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя від 02.08.2008 року з ОСОБА_1 було стягнуто аліменти на користь відповідача на утримання дочки ОСОБА_3 На теперішній час дочка проживає разом з позивачем та знаходиться на його утриманні. У нього створені необхідні умови для життя та навчання дитини, він має самостійний дохід, постійне місце проживання, тому просить визначити місце проживання дитини разом з ним та звільнення від сплати аліментів.
Позивач в судове засідання не прибув, але звернувся до суду із письмовою заявою в якій зазначив, що свої позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд розглянути справу за його відсутності, тому суд вважає можливим розглянути цивільну справу у відсутність позивача, по наявним у справі доказам, відповідно до вимог ст. ст. 158, 169 ЦПК України.
Відповідач в судове засідання не з'явилася, надала до суду письмову заяву в якій зазначила, що позовні вимоги визнає, проти їх задоволення не заперечує, просить суд розглянути справу за її відсутності, тому суд вважає можливим розглянути цивільну справу у відсутність відповідачки, по наявним у справі доказам, відповідно до вимог ст. ст. 158, 169 ЦПК України.
Відповідно до ч.3 ст. 131 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явились в судове засідання без поважних причин.
Таким чином, суд вважає, що відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи
Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані докази та проаналізувавши законодавство, що регулює спірні відносини, прийшов до наступного.
Згідно свідоцтва про народження серія І-БП, № 060541, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Зарічного районного управління юстиції м. Суми, ОСОБА_3, народилась 31.03.2003 року, її батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_2
Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя від 05.02.2007 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

З вказаного рішення вбачається, що дитина ОСОБА_3 залишилась проживати разом з ОСОБА_2

Згідно зі ст. 157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Відповідно до ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно зі ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

За ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Принцип 6 Декларації прав дитини, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір'ю лише у винятковій ситуації, не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі ст.141 СК України, так зі змісту Конвенції про права дитини.

Поняття «розлучення» не співпадає з поняттям «визначення місця проживання», оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням. Тим більш, що позивач не заперечує проти спілкування дитини з матір'ю.

Крім того, сімейне законодавство не виключає визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком незалежно від віку дитини, якщо маються обставини, з яких дитині краще проживати з батьком ніж з матір'ю.

Враховуючи вищезазначене, згідно поданих документів, обстеження умов проживання, беручи до уваги інтереси малолітньої дитини, висновок представника органу опіки та піклування, Управління служб у справах дітей Ленінського району м.Харкова Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, суд вважає за доцільне визначити місце проживання дитини разом з позивачем.

У разі визначення місця проживання дитини з батьком суд вважає необхідним скасувати сплату аліментів з позивача на користь відповідача на утримання дитини, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно рішення Приморського районного суду м. Маріуполя від 02.08.2008 року у справі № 2-453/08 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно, але не менше встановленого законом мінімального розміру аліментів на одну дитину відповідного віку з 29.01.2008 року до досягнення дитиною повноліття.

Юридичною підставою для стягнення аліментів з позивача на користь відповідача було те, що дитина після розлучення батьків залишилася проживати з матір'ю.

Судом встановлено, що дитина ОСОБА_3 проживає з батьком та перебуває на його утриманні, що підтверджене матеріалами цивільної справи.

Згідно ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

У чинність ч. 4 ст. 223 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

З аналізу даної норми вбачається, що одним із способів захисту порушеного права у разі зміни обставин, що впливають на визначені розміри періодичних платежів, є звільнення від них.

За таких підстав, враховуючи, що змінилося сімейне становище платника аліментів, тому як дитина проживає разом з позивачем, а тому відпали юридичні підстави для стягнення з позивача на користь відповідача аліментів на утримання дитини, а тому суд вважає, що достатнім для захисту прав позивача буде звільнення його від обов'язку сплати аліментів.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до Свідоцтва про зміну імені серії І-ВЛ № 013513, ОСОБА_2 змінила прізвище на «Кубар».

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 263, 265, 280, 282, 289 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Приватного ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну проживання дитини задовольнити.

Визначити постійне проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з батьком ОСОБА_1.

Звільнити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, від сплати аліментів на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які були стягнуті згідно рішення Приморського районного суду м. Маріуполя від 05.02.2008 року.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Харківської області, шляхом подачі апеляційної скарги до/або через Дзержинський районний суд м. Харкова в 30-ти денний строк з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 13.02.2018 року.

Суддя: