Справа № 481/905/17
Провадж.№ 2/481/9/2018
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05.03.2018 року Новобузький районний суд Миколаївської області в складі :

судді Вжещ С.І.

при секретарі Юхименко Т.М.

за участю

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

його представника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Новий Буг цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди в сумі 20000 гривень. Вказала, що з лютого 2014 року до 21.03.2017 року проживала разом з відповідачем без реєстрації шлюбу в селі Станційному по вулиці Островського,3. В період сумісного проживання між ними відбувались сварки і, після чергової такої сварки, вона покинула відповідача та поїхала до своєї матері на вулицю Червоний орач,86 в м. Новий Буг, залишивши свої особисті речі в помешканні відповідача. Наступного дня отримала на свій телефон СМС повідомлення від ОСОБА_3 про те, що всі її речі він спалив, а потім в телефонному режимівін також це підтвердив. Після звернення в поліцію 22.03.2017 року вона, разом з дільничним інспектором поїхали до ОСОБА_3 додому, де матір останнього повідомила, що речі були зібрані та виставлені за паркан. Біля 18 години відповідач, прибувши до відділу поліції , в її присутності та присутності дільничного інспектора склав розписку про те, що на протязі 5 днів поверне гроші в сумі 5000 гривень за втрачені речі, але до теперішнього часу гроші позивачкою не отримані, а тому просила стягнути шкоду в сумі 20000 гривень та понесені нею судові витрати.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, уточнивши, що сума шкоди складається з 5000 гривень за знищення особистих речей позивачки, а решта - сума за ліки, які позивачка була вимушена повторно придбати для свого лікування, через те, що відповідач разом з особистими речами знищив і лікарські засоби.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову, повідомивши, що вони з позивачкою неодноразово сварились і після таких сварок остання забирала свої особисті речі з його помешкання та поверталась до своєї матері. В черговий раз, після сварки, ОСОБА_1 поїхала від нього, забравши свої речі, а після примирення, повернулась з невеликою сумочкою з особистими речами, яку після чергової сварки, на прохання відповідачки, 22.03.2017 року він виніс з дому та залишив біля паркану у дворі. Де поділись речі позивачки він не знає, хоча здогадується, що ОСОБА_1 вночі їх особисто забрала. Крім того, він підтвердив, що 23.03.2017 року був викликаний до відділу поліції, де дільничний інспектор його примусив написати розписку про сплату суми 5000 гривень до 28.03.2018 року.

Представник відповідача ОСОБА_4 позовні вимоги не визнав, підтримав позицію свого довірителя і просив відмовити в задоволенні позову у звязку із необґрунтованістю суми такої шкоди та недоведеністю вини ОСОБА_3 у заподіянні шкоди ОСОБА_1

Вислухавши сторони та їх представників, свідків, дослідивши матеріал ЖЄО № 780, суд, всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Виходячи із засад диспозитивності, суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у розгляді справи.

Відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст..1166 ЦК України шкода завдана майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, однак особа звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року зі змінами і доповненнями №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода заподіяна майну громадянина або майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Судом встановлено, що з лютого 2014 року до 21.03.2017 року сторони проживали разом без реєстрації шлюбу в селі Станційному по вулиці Островського,3. Періодично, після сварок відповідача їхала від відповідача до помешкання своєї матері на вулицю Червоний орач,86 в м. Новий Буг, забираючи свої особисті речі.

21.03.2017 року між сторонами виникла чергова сварка, після якої ОСОБА_1 покинула помешкання ОСОБА_3

Як вбачається з пояснень, які надавались ОСОБА_1 дільничному офіцеру поліції сектору превенції Новобузького ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_5 Ю,Н., 22.03.2017 року вони покинула помешкання ОСОБА_3, але свої особисті речі (зимовий та літній одяг, взуття, засоби особистої гігієни та косметику, таблетки та інше) приблизно на суму 5000 гривень, не забрала. 23.03.2017 року, коли повернулась, щоб забрати свої речі, він повідомив, що їх спалив і 23.03.2017 року написав розписку про зобовязання сплатити 5000 гривень до 28.03.2017 року.

Позивачка 29.03.2017 року звернулась до Новобузького відділу поліції з заявою про знищення речей ОСОБА_3, обставин спалювання чи іншого знищення її особистого майна саме відповідачем встановлено не було, у звязку з чим 04.04.2017 року дільничний інспектор сектору превенції Новобузького ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_5, припинив подальший розгляд повідомлення.

З пояснень свідка ОСОБА_6 вбачається, що ОСОБА_1 неодноразово перевозила речі з домоволодіння по вулиці Островського, 3 села Станційне до будинку по вулиці Червоний Орач, 86 в м. Новий Буг.

З пояснень свідка ОСОБА_7 (матері відповідача) та заслуханого аудіофайлу з мобільного телефону ОСОБА_1 розмови з цим свідком 23.03.2017 року, не вбачається інформації про спалювання, або будь-якого іншого знищення майна позивачки відповідачем, а підтверджено його посилання на те, що речі були зібрані, після її телефонного дзвінка і повідомлення, що вона більше не повернеться, та покладені біля паркану (виходу з домоволодіння).

Окрім того, жоден із свідків, які були допитані в судовому засіданні не вказав на те, що дійсно особисто бачив, як відповідач, 22.03.2017 року знищував, шляхом паління, чи іншим способом які-небудь речі.

Крім того, в судовому засіданні конкретно не встановлено які саме речі, їх кількість, обсяги та вартість, що належали позивачці і перебували в помешканні відповідача, які вона не змогла забрати.

Що ж до посилання позивачки та її представника на розписку складену відповідачем на підтвердження факту та розміру заподіяння ОСОБА_7 шкоди ОСОБА_1, зі змісту якого вбачається зобовязання відшкодувати матеріальні збитки в сумі 5000 гривень, суд вважає неналежними доказом, так як з тексту розписки не видно кому саме ОСОБА_7 зобовязується відшкодувати матеріальні збитки на зазначену суму, а обставини, при яких складалась розписка від 23.03.2017 року ставлять під сумнів добровільність її написання відповідачем.

Також суд зазначає, що навіть за доведеності складання розписки ОСОБА_3 про відшкодування збитків на користь ОСОБА_1, вона не може бути взята до уваги по даній справі, так як формулювання тексту розписки виписано так, що вона може бути предметом договірних правовідносин, а не правовідносин, повязаних з заподіянням шкоди.

Крім зазначеного, позивачкою надано в судове засіданні чеки на придбання ліків, в обґрунтування того, що вона була вимушено їх повторно купувати, після неповернення ОСОБА_3 тих ліків, які вона придбала раніше та використовувала при лікуванні, але зазначені чеки не можуть слугувати доказом заподіяння шкоди, оскільки, як раніше зазначалось в судовому засіданні не доведено, як заподіяння такої шкоди саме ОСОБА_3 шляхом знищення ліків, так і перелік, суму та факт їх придбання до подій 22.03.2017 року.

Виходячи з того, що ОСОБА_3 за вказаними обставинами не притягувався ні до кримінальної, ні до адміністративної відповідальності, а позивачем в судовому засіданні не доведено обставин знищення та вартості знищеного, або неповерненого майна, суд вважає, що позивач не надав суду доказів для покладення на ОСОБА_3 обов'язку відшкодувати шкоду, тому позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Судові витрати позивачки відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 258,259,263-265,268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення шкоди залишити без задоволення .

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі до судової палати у цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області безпосередньо протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

У разі неподання особами, які беруть участь у справі, рішення суду набирає законної сили.

У разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення рішення суду може бути оскаржене в той же строк, з часу виготовлення повного тексту рішення.

Повний текст рішення буде виготовлений 14.03.2018 року.

Суддя