СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/1880/17

пр. № 2/759/783/18

13 лютого 2018 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Ул'яновської О.В.,

секретаря Чернишук К.О.,

за участю: представника позивача Прохорова І.Р.,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовними вимогами Товариства з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" до ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 про припинення права користування житловим приміщенням із зняттям з реєстраційного обліку,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 р. представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить суд визнати такими, що втратили право користування квартирою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, що належить на праві приватної власності ТОВ "Кей-Колект", ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 із зняттям з реєстраційного обліку, посилаючись на ті підстави, що 03.04.2007 між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між Банком та відповідачем був укладений договір іпотеки, відповідно до умов якого в іпотеку було передано нерухоме майно, а саме: квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1. Відповідно до договору факторингу та договору про відступлення прав за договором іпотеки ПАТ «УкрСиббанк» 13.02.2012 відступив позивачу свої права вимоги до відповідача за зобов`язаннями по кредитному та іпотечному договорам. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору, позивач набув право власності на предмет іпотеки. На вимогу про добровільне виселення з квартири відповідачі не реагують, продовжують незаконно проживати в квартирі, законним власником якої є позивач. Майно було придбано відповідачем за рахунок кредиту банку, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення, отже обов`язок надати відповідачам інше постійне жиле приміщення відсутній.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2, у судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, у задоволенні яких просив відмовити.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 явку своїх представників у судове засідання не забезпечили, про слухання справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяв про слухання справи у їх відсутності не надходило (а.с. 42, 50, 57).

На підставі п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки які належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи.

Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 03.04.2007 між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_3 укладено договір про надання споживчого кредиту №0.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 03.04.2007 між позичальником та АКІБ «Укрсиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», було укладено договір іпотеки №62431, на підставі якого іпотекодавець передав в іпотеку вищевказану квартиру (а.с. 14-18).

13.02.2012 між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» укладено договір факторингу №2, відповідно до якого ПАТ «УкрСиббанк» передав позивачу права вимоги за вищезазначеним кредитним (а.с. 4-8).

Згідно договору факторингу ПАТ «УкрСиббанк» зобов`язується передати у власність ТОВ «Кей-Колект», а ТОВ «Кей-Колект» прийняти права вимоги та в їх оплату надати грошові кошти в розпорядження ПАТ «УкрСиббанк» за плату та на умовах, визначених цим договором. Одночасно з відступленням прав вимоги до ТОВ «Кей-Колект» переходять усі права ПАТ «УкрСиббанк» за усіма договорами забезпечення.

На підставі договору відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект», ПАТ «УкрСиббанк» передає, а ТОВ «Кей-Колект»приймає права вимоги за договорами іпотеки, зазначеними у додатку 1 до цього договору, а саме договір іпотеки №62431 від 03.04.2007.

Відповідно до довідки Форми №3 у зазначеній квартирі зареєстровані три особи які є відповідачами по зазначеній справі (а.с. 22).

Позичальник та члени його сімї втратили право користування жилим приміщенням на підставі заяви, що засвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Устименко В.Т. (а.с. 14).

Відповідно до положень цивільного процесуального законодавства підстави заявленого позову - це виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Таким чином, при розгляді справи суд застосовує той закон, який регулює спірні правовідносини.

У даному випадку позивач обґрунтовує заявлені ним позовні вимоги наявністю у нього права власності на спірну квартиру, набутого у встановленому порядку шляхом звернення стягнення на іпотечне майно на підставі застереження у іпотечному договорі, предметом якого була вказана квартира.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Відповідно до абз. 2 п. 34 постанови Пленуму ВССУ від 07.02.2014 №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»,- під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (п. 3 ч. 1 ст. 346 ЦК)».

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 73289419 від 18.11.2016 власником квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 є ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» (а.с. 19).

За правилом п. 9 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі звернення стягнення на майно за зобов'язаннями власника.

Таким чином, право власності відповідачів на квартиру є припиненим, а тому вони втратили правомочності власника щодо володіння, користування та розпорядження цим майном. Указані правомочності перейшли до нового власника майна - ТОВ «Кей-Колект».

Керуючись ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Суд, оцінивши докази у їх сукупності, прийшов до висновку, що вимоги позивача є такими, що обґрунтовані на законі, доведені матеріалами справі та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись вимогами абз. 2 п. 34 постанови Пленуму ВССУ від 07.02.2014 №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»; 16, 319, 321, 346, 383, 391 ЦК України; ст.ст. 12, 13, 19, 48, 76-82, 141, 223, 229, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 про припинення права користування житловим приміщенням із зняттям з реєстраційного обліку задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

Зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути пропорційно з ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» сплачений судовий збір у розмірі 1600 грн 00 коп.

Враховуючи п.п. 15.5. п. 15 Розділу 13 Перехідні положення ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Святошинський районний суд м. Києва до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.В. Ул'яновська

Повний текст судового рішення складено 13.02.2018.