РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2018 року м.Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді Лященка О.В.

при секретарі Баранюк О.В.

з участю представника позивача: ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Володимир-Волинський цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

В С Т А Н О В И В:

02 травня 2018 року ОСОБА_4 звернулась в суд з позовною заявою до громадянина Республіки Польща ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

В позовній заяві покликається на ту обставину, що з 20 березня 2009 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу мають доньку ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якої є відповідач.

В даний час дитина знаходиться виключно на утриманні матері. Батько дитини є громадянином Польщі, працює водієм міжнародних рейсів. Його приблизний дохід становить 5000, 00 злотих, що є еквівалентом 35 000 грн. щомісячно.

Сторони не можуть дійти згоди про спосіб виконання обов'язку утримувати дитину, тому є підстави стягнути з нього кошти на утримання дитини (аліменти) у частці від доходу відповідача.

Просить суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі ? частина всіх видів заробітку (доходу) , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з моменту звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 07 травня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 29 жовтня 2018 року із зазначенням резервної дати на 13 листопада 2018 року та направлено клопотання про виконання дій у цивільній справі відповідно до Договору між Україною та Республікою Польща про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах, підписаного у м.Києві 24 травня 1993 року.

Відповідач відзив на позов не направив.

Під час підготовчого судового засідання представник позивача ОСОБА_1 заявлені позовні вимоги підтримала, а відповідач та його представник ОСОБА_3 заявили про повне визнання позову.

Заслухавши пояснення сторін, суд приходить до наступного.

За змістом частини 3, 4 статті 200 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у випадку визнання відповідачем позову, суд ухвалює рішення в порядку, встановленому статтею 206 цього кодексу.

Відповідно до положень частини 4 статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Встановивши, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про необхідність його задоволення.

Відповідно до ч.3 п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Дослідивши письмові докази у справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від даного шлюбу у них народилась донька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження.

Згідно ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Судом встановлено, що сторони проживають окремо, дитина перебуває на утриманні матері ОСОБА_4 Сторони не можуть дійти згоди про спосіб виконання обов'язку утримувати дитину, тому є підстави стягувати з батька дитини кошти на утримання дитини (аліменти) у частці від доходу відповідача, проти чого він та його представник не заперечили.

Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Судом встановлено, що сторони не змогли в позасудовому порядку дійти згоди щодо утримання їх неповнолітньої дитини, тобто між ними існує спір.

Відповідно до ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі.

Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов'язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом.

Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує повне та беззаперечне визнання позову відповідачем та його представником в частині розміру та способу стягнення аліментів на утримання дитини та з урахуванням ч. 2 ст. 182 СК України, відповідно до якої мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до обов'язкового негайного виконання.

Згідно положень ч.6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", тому судовий збір в сумі 704,80 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави.

Керуючись ст.ст. 12, 13,77,81,89,141, 263-265, 430 ЦПК України, на підставі ст. ст. 180, 181 СК України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити.

Стягнути з громадянина Республіки Польща ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_2, номер НОМЕР_2, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб платників податків- НОМЕР_1, аліменти на утримання неповнолітньої дитини, доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 02 травня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 704 грн. 80 коп. судового збору.

Рішення в частині стягнення аліментів допустити негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги, яка подається на протязі тридцяти днів з дня його проголошення через Володимир-Волинський міський суд Волинської області та набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Повний текст рішення складено 14 листопада 2018 року.

Головуючий: /-/ підпис.

З оригіналом згідно.

Суддя Володимир-Волинського

міського суду О.В. Лященко