1Справа № 335/4898/18 4-с/335/33/2018
УХВАЛА
8 листопада 2018 р. Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Соболєвої І.П., за участю секретаря Хома Д.М., заявника ОСОБА_1, державного виконавця Петруніної С.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Запоріжжі скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Вознесенівського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій ОСОБА_2 у виконавчому провадженні № 54102656,
ВСТАНОВИВ:
У травні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою на дії державного виконавця Вознесенівського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області щодо стягнення з неї коштів в сумі 23 грн., як повернення авансового внеску стягувачеві та в сумі 28 грн., як витрати виконавчого провадження у виконавчому провадженні № 54102656, просила суд визнати неправомірними зазначені дії державного виконавця та зобовязати Вознесенівський ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області повернути стягнуті кошти в сумі 51 грн.
У судовому засіданні заявник підтримала скаргу на підставах, викладених у ній, просила суд скаргу задовольнити в повному обсязі.
Державний виконавець заперечувала з приводу доводів скаржника, зазначивши, що діяла відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», правомірно стягнувши з боржника авансовий внесок та витрати виконавчого провадження.
Суд, заслухавши пояснення учасників, дослідивши та оцінивши докази, дійшов таких висновків.
Порядок примусового виконання судових рішень урегульовано, зокрема, нормами ЦПК України, Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон № 1404-VIII).
Установлено, що ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26.08.2016 у справі № 333/5572/15-ц задоволено заяву ФОП ОСОБА_3 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ФОП ОСОБА_3 кошти, які одержані на підставі цього виконавчого листа, в розмірі 1147,47 грн.
На виконання зазначеного судового рішення 30.05.2017 видано виконавчий лист № 333/5572/15-ц, на підставі якого за заявою стягувача ФОП ОСОБА_3 постановою державного виконавця Вознесенівського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області від 09.06.2017 відкрито виконавче провадження № 54102656, за яким боржником є ОСОБА_1, та розпочато примусове виконання рішення.
Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 28.08.2017 частково задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1, скасовано ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26.08.2016 у справі № 333/5572/15-ц, справу передано на новій розгляд до суду першої інстанції.
Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12.10.2017 у справі № 333/5572/15-ц за наслідками нового судового розгляду задоволено заяву ФОП ОСОБА_3 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, проте, у стягненні з ОСОБА_1 на користь ФОП ОСОБА_3 коштів, одержаних на підставі цього виконавчого листа, в розмірі 1147,47 грн. відмовлено.
Як стверджує ОСОБА_1, копію ухвали суду апеляційної інстанції від 28.08.2017 вона надала до канцелярії Вознесенівського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони.
ОСОБА_1 суду надано копію звернення до начальника Вознесенівського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області від 22.03.2018, отриману у цей же день відділом ДВС, про що свідчить штамп вхідної кореспонденції. У зазначеному зверненні боржником повідомлено про скасування ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 26.08.2017 судового рішення, на підставі якого видано виконавчий документ № 333/5572/15-ц від 30.05.2017.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 39 Закону № 1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі, зокрема, скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.
Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених ч. 1 ст. 39 Закону № 1404-VIII, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

З огляду на викладене, судом на підставі досліджених доказів установлено, що державному виконавцеві Петруніній С.О. про наявність ухвали апеляційного суду Запорізької області від 28.08.2017 стало відомо 22.03.2018.

Після встановлення державним виконавцем обставин, що є підставою для закінчення виконавчого провадження, останнім 02.04.2018 видано розпорядження № 54102656, яким кошти в сумі 635,77 грн., що надійшли 20.03.2018 на рахунок з обліку депозитних сум при виконанні виконавчого листа № 333/5572/15-ц від 30.05.2017, розподілено наступним чином: 584,77 грн. перераховано на користь ОСОБА_1; 23 грн. перераховано на користь ФОП ОСОБА_3 як повернення авансового внеску; 28 грн. стягнуто в рахунок витрат виконавчого провадження.

У подальшому 04.04.2018 державним виконавцем на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону № 1404-VIII винесена постанова про закінчення виконавчого провадження у звязку зі скасуванням рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 15 Закону № 1404-VIII сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обовязок щодо виконання рішення.

Відповідно до положень ст. 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обовязок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Відтак, у період з дня відкриття виконавчого провадження, 09.06.2018, до дня встановлення державним виконавцем 22.03.2018 обставин, що є підставою для закінчення виконавчого провадження, у державного виконавця були законні підстави для здійснення виконавчих дій та відповідно, витрати виконавчого провадження здійснювались правомірно.

Частиною 2 ст. 26 Закону № 1404-VIII визначено, що до заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати.

Згідно з ч. 3 ст. 43 Закону № 1404-VIII після закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу авансовий внесок повертається стягувачу, якщо інше не передбачено цим Законом.

За ст. 42 Закону № 1404-VIII кошти виконавчого провадження складаються з: виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому ст. 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця, авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, повязані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. У випадку закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Положеннями п. 3 р. VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Мінюсту № 512/5 від 02.04.2018 (у редакції наказу Мінюсту

№ 2832/5 від 29.09.2016) у разі закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа невикористаний авансовий внесок повертається стягувачу не пізніше трьох робочих днів з дня винесення відповідної постанови. Якщо витрати виконавчого провадження були здійснені за рахунок авансового внеску стягувача, ці кошти перераховуються стягувачу, як повернення авансового внеску за рахунок стягнутих з боржника витрат виконавчого провадження.

Відповідно до положень наказу Мінюсту № 2830/5 від 29.09.2018 (зареєстрованого 30.09.2018 за № 1300/29430) витратами виконавчого провадження, зокрема, є витрати на виготовлення документів виконавчого провадження (папір, копіювання, друк документів, канцтовари), пересилання документів виконавчого провадження (конверти, знаки поштової оплати (марки), послуги маркувальної машини, послуги поштового звязку), плата за користування автоматизованою системою виконавчого провадження.

Наказом Мінюсту № 954/5 від 24.03.2017 (зареєстрованого 27.03.2017 за № 406/30274) «Про встановлення розміру плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) розмір плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження (далі АСВП) органами державної виконавчої служби, приватними виконавцями становить 51 грн 00 коп. (з урахуванням ПДВ) за кожне відкрите виконавче провадження. Плата за користування АСВП органами державної виконавчої служби здійснюється за рахунок коштів авансового внеску стягувача у порядку, встановленому пунктом 17 розділу VII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802. Якщо розмір плати, встановлений пунктом 1 цього наказу, перевищує суму авансового внеску стягувача, оплата за користування АСВП органами державної виконавчої служби здійснюється за рахунок авансового внеску стягувача та стягнутих з боржника за цим виконавчим провадженням коштів на витрати виконавчого провадження.

За приписами ч. 1 ст. 45 Закону № 1404-VIII розподіл стягнутих виконавцем з боржника за виконавчим провадженням грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника) здійснюється у такій черговості: у першу чергу повертається авансовий внесок стягувача на організацію та проведення виконавчих дій; у другу чергу компенсуються витрати виконавчого провадження, не покриті авансовим внеском стягувача; у третю чергу задовольняються вимоги стягувача та стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків фактично стягнутої суми або основна винагорода приватного виконавця пропорційно до фактично стягнутої з боржника суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів); у четверту чергу стягуються штрафи, накладені виконавцем відповідно до вимог цього Закону, та виконавчий збір або основна винагорода за виконавчими документами про стягнення аліментів.

Отже, державним виконавцем правомірно стягнуто з боржника ОСОБА_1 суму авансового внеску та витрати виконавчого провадження за рахунок коштів, що надійшли 20.03.2018, до встановлення обставин, які є підставою для закінчення провадження, на виконання виконавчого документа № 333/5572/15-ц від 30.05.2017, та розподілено відповідно до вимог закону.

Аргументи заявниці щодо неправомірності дій державного виконавця щодо стягнення коштів не відповідають нормам права та спростовуються наявними у матеріалах справи доказами, відтак судом до уваги не беруться. Крім того, доводи ОСОБА_1 щодо необхідності стягнення витрат виконавчого провадження зі стягувача у даному провадженні ФОП ОСОБА_3 є неспроможними, так як на підставі закону примусове стягнення можливе лише з боржника, у той час, як стягувач може забезпечувати кошти виконавчого провадження лише шляхом авансування (додаткового авансування).

Таким чином, підстави для задоволення скарги ОСОБА_1 про визнання дій неправомірними, зобовязання повернути кошти в сумі 51 грн. відсутні.

Керуючись ст. ст. 260, 268, 353, 450, 451 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу на дії державного виконавця Вознесенівського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_2 у виконавчому провадженні № 54102656 залишити без задоволення.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Вступну та резолютивну частини ухвали виготовлено в нарадчій кімнаті та проголошено в судовому засіданні 8 листопада 2018 року. Повний текст ухвали виготовлений 13 листопада 2018 р.

Суддя І.П. Соболєва