Справа №463/5670/18
Провадження №2/463/1881/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2018 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі головуючого судді Нора Н.В.

при секретарі Кисиличин М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову у звязку з подачею позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вузьке», ОСОБА_3, Державного підприємства «Сетам», приватного нотаріуса ОСОБА_4 про визнання недійсними торгів, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернулась до суду із позовом до відповідачів про визнання недійсними електронних торгів з продажу трикімнатної квартири за адресою АДРЕСА_1, які відбулись 01.08.2018р., переможцем яких є ОСОБА_3.

Представник позивача ОСОБА_2 подав до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2.

Заяву мотивує тим, що вказана квартира була зареєстрована за позивачем на праві власності, 01.08.2018р. відбулись електронні торги з продажу квартири, які були організовані ДП «Сетам». Переможцем торгів з продажу квартири №9 за адресою м. Львів, вул. Вузька, 3 став ОСОБА_3, який на даний момент являється її власником. Вказані торги були проведені з численними порушеннями законодавства України, а тому є такими, що підлягають визнанню недійсними.

Вважає, що для забезпечення позову ОСОБА_1 належить застосувати такий вид забезпечення позову як накладення арешту на майно, а саме квартиру №9 за адресою м. Львів, вул. Вузька, 3, оскільки існує можливість відчуження спірної квартири, що порушить законні права та інтереси позивача, а в подальшому може ускладнити виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Нерухоме майно передається на реалізацію з прилюдних торгів за ціною та у порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», при цьому умови, процедура підготовки та порядок проведення торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, а також розрахунків за придбане майно й оформлення результатів торгів визначено Тимчасовим положенням.

Правова природа процедури реалізації майна на прилюдних торгах полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця учасника прилюдних торгів. Ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів це оформлення договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто правочин.

Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою-третьою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Ураховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів належить до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав, встановлених частиною першою статті 215 ЦК України.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачене право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Крім визнання правочину недійсним, способами захисту цивільних прав та інтересів також можуть бути відновлення становища, яке існувало до порушення, та визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, його посадових і службових осіб (стаття 16 ЦК України). За приписами статті 264 ЦПК України визначення характеру спірних правовідносин відповідно до установлених обставин у справі, а також визначення правової норми, яка підлягає застосуванню, належить до обовязків суду.

Оскільки право на нерухоме майно вже оформлено на переможця електронних торгів, то ефективним способом захисту прав боржника є предявлення до суду позову із залученням стягувача і державного виконавця як відповідачів.

Такий правовий висновок узгоджується з постановами Верховного Суду України від 18 листопада 2015 року у справі № 6-1884цс15, від 25 листопада 2015 року у справі № 6-1749цс15, від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1655цс16 та від 14 червня 2017 року у справі № 6-1804цс16.

Наслідком визнання результату прилюдних торгів, яким фактично є оформлений у вигляді протоколу про результати торгів договір купівлі-продажу, недійсним є повернення сторін договору купівлі-продажу продавця і покупця - до первісного стану, тобто реституція як спосіб захисту, що характерний для зобовязальних відносин.

Відповідно до пункту 4.14 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна торги закінчуються підписанням протоколу про результати торгів, який має силу договору.

Отже, покупцем за укладеним за результатами торгів договором купівлі-продажу є переможець торгів.

Вирішуючи питання про те хто є продавцем за укладеним за результатами торгів договором необхідно виходити з умов договору, що укладається між ДВС та спеціалізованою організацією.

У випадку якщо на підставі укладеного спеціалізованою організацією з відділом ДВС договору ця організація під час укладення на торгах договору виступає представником відділу ДВС, то стороною такого договору, а відтак і продавцем, є ДВС. Якщо ж спеціалізована організація виступає на торгах від власного імені на підставі укладеного з відділом ДВС договору, який за своїм змістом є договором комісії, то стороною такого договору, а відтак і продавцем, є спеціалізована організація.

Оскільки предметом розгляду справи є дії державного виконавця, повязані з реалізацією арештованого майна, що є підставою для виникнення цивільних прав та обовязків інших осіб (не сторін виконавчого провадження), то до таких правовідносин мають застосовуватися загальні положення про захист цивільних прав шляхом предявлення цими особами позову.

Слід врахувати той факт, що подання боржником позову про визнання недійсними торгів не забезпечує їй відновлення порушених прав на нерухоме майно, на яке було звернено стягнення.

Відповідно до п. 4 постанови пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову по суті це обмеження субєктивних прав, свобод та інтересів відповідача або повязаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ'я сторін, його метою є хоча і негайні, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Суд вважає, що мотиви заяви не дають підстави вирішити таке питання, оскільки подання боржником позову про визнання недійсними торгів не забезпечує їй відновлення порушених прав на нерухоме майно, на яке було звернено стягнення. Отже, вищевказаними вимогами буде порушено право власника, яким є ОСОБА_3, щодо володіння, користування та розпорядження своїм майном, що позбавляє суд в повній мірі прийняти обґрунтоване рішення, яким забезпечити даний позов.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що заяву про забезпечення позову слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 149 153, 157 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову у звязку з подачею позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вузьке», ОСОБА_3, Державного підприємства «Сетам», приватного нотаріуса ОСОБА_4 про визнання недійсними торгів - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст. ст. 354, 355 ЦПК України.

Суддя: Нор Н. В.