ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

06 листопада 2018 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/1562/18

Головуючий у першій інстанції - Яременко І.В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/121/18

Чернігівський апеляційний суд у складі

головуючої - судді Шитченко Н.В.,

суддів Висоцької Н.В., Мамонової О.Є.

із секретарем Зіньковець О.О.,

позивач - ОСОБА_2,

відповідач - Комунальне підприємство «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 16 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди,

місце ухвалення рішення суду - м. Чернігів,

дата складання повного тексту судового рішення - 20 липня 2018 року.

У С Т А Н О В И В:

У червні 2017 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до КП «Чернігівське МБТІ» Чернігівської обласної ради, в якому просив визнати незаконними та скасувати накази відповідача: від 26 січня 2018 року № 8 «Про оголошення догани ОСОБА_2.», від 31 січня 2018 року № 9 «Про оголошення догани ОСОБА_2.» та від 31 січня 2018 року № 08-о «Про звільнення ОСОБА_2.»; поновити його на посаді начальника технічного відділу КП «Чернігівське МБТІ» Чернігівської обласної ради з 31 січня 2018 року; стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі, визначеному на дату ухвалення судового рішення, виходячи з розміру середньоденної заробітної плати 494,34 грн; а також просив стягнути на його користь 83767,75 грн у відшкодування моральної шкоди.

У мотивування заявлених вимог зазначив, що вважає наведені накази відповідача незаконними і такими, що підлягають скасуванню, як такі, що не відповідають вимогам ст. 149 КЗпП України, оскільки перед застосуванням дисциплінарних стягнень відповідно до наказів про оголошення догани від 26 січня та 31 січня 2018 року відповідач не зажадав від нього будь-яких пояснень, порушивши тим самим норми трудового законодавства і не надавши йому можливості захищатись у зв'язку з висунутими проти нього обвинуваченнями. Зазначає, що відповідач, всупереч вимогам ч. 2 ст. 149 КЗпП України, оскаржуваним наказом № 08-о від 31 січня 2018 року звільнив його з роботи не за вчинення конкретного нового дисциплінарного проступку, а за вчинення тих самих проступків, за які його вже було притягнуто до дисциплінарної відповідальності наказами від 26 та 31 січня 2018 року. При звільненні ОСОБА_2 відповідачем також не було враховано низку факторів, таких, як ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

У зв'язку з неправомірними діями відповідача він зазнав моральної шкоди у розмірі 83767,75 грн, яка розрахована за загальновідомою методикою професора Ерделевського О.М., що включена до реєстру за кодом «Методика встановлення заподіяння моральної шкоди та методу оцінки розміру компенсації спричинених страждань».

Рішенням від 16 липня 2018 року Новозаводський районний суд м. Чернігова позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнив частково. Визнав незаконними та скасував: наказ КП «Чернігівське МБТІ» Чернігівської обласної ради від 26 січня 2018 року за № 8 «Про оголошення догани ОСОБА_2.», наказ КП «Чернігівське МБТІ» Чернігівської обласної ради від 31 січня 2018 року за № 9 «Про оголошення догани ОСОБА_2.», наказ КП «Чернігівське МБТІ» Чернігівської обласної ради від 31 січня 2018 року за № 08-о «Про звільнення ОСОБА_2.». Поновив ОСОБА_2 на посаді начальника технічного відділу КП «Чернігівське МБТІ» Чернігівської обласної ради з 31 січня 2018 року.

Стягнув з КП «Чернігівське МБТІ» Чернігівської обласної ради на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 55366,08 грн без урахування утримання податків та інших обов'язкових платежів та 10000 грн у відшкодування моральної шкоди. Вирішив питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі КП «Чернігівське МБТІ» Чернігівської обласної ради, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, неповноту з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції не взяв до уваги тієї обставини, що позивач у своїй заяві не заперечував проти фактичних обставин справи, які стали підставою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності та звільнення, а саме: суттєві порушення при закритті нарядів по різним договорам, відсутність на робочому місці в робочий час без поважної причини та систематичність вказаних порушень.

Представник відповідача зазначає, що про існування наказу від 23 січня 2018 року щодо службового розслідування ОСОБА_2 було відомо до звернення з позовом до суду, про що свідчить наявна в матеріалах справи його заява від 03 лютого 2018 року про ознайомлення з матеріалами розслідування, отже, позивач дав суду завідомо неправдиві покази, які суд відобразив у своєму рішенні.

Вказує також, що факт перебування ОСОБА_2 у складі первинної профспілкової організації КП «ЧМБТІ», яка надала згоду на його звільнення, та сплати ним профспілкових внесків по січень 2018 року включно підтверджується письмовими матеріалами справи - розрахунковим листком позивача за січень 2018 року та довідкою від 21 червня 2018 року. Крім цього, у протоколі засідання профспілкової організації, на якому була надана згода на звільнення позивача з роботи, останній поставив свій підпис, що не спростовує його участі у профспілковій організації.

Вважає висновок суду про те, що позивач є представником виборного органу Чернігівської обласної організації Всеукраїнської незалежної профспілки «Трудящі», до складу якої входить первинна профспілкова організація КП «ЧМБТІ», є необґрунтованим, оскільки докази на підтвердження зазначеної обставини у матеріалах справи відсутні.

Також звертає увагу, що підставою для застосування до ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення у вигляді догани на підставі наказу від 26 січня 2018 року стало недотримання своїх посадових обов'язків начальника технічного відділу, передбачених п. 2.4 посадової інструкції. Позивачу було запропоновано надати письмові пояснення, проте останній відмовився, що було засвідчено у відповідному акті, наявному у матеріалах справи. Крім цього, районний суд не оцінив наявних письмових доказів на підтвердження правомірності застосування до позивача дисциплінарного стягнення 31 січня 2018 року та не навів у рішенні причини відхилення цих доказів.

На думку представника відповідача посилання районного суду на ст. 61 Конституцію України є безпідставним, оскільки підставою для звільнення ОСОБА_2 стало виявлення 31 січня 2018 року іншого факту порушення ним своїх посадових обов'язків, яке до цього у оспорюваних наказах не відображалось та зафіксовано у доповідній записці головного інженера підприємства від 31 січня 2018 року.

Крім цього, апеляційна скарга містить заперечення щодо часткового задоволення вимоги про відшкодування моральної шкоди враховуючи те, що доказів моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків та докладання додаткових зусиль для організації свого життя позивачем не надано, і визначений судом занадто великий розмір моральної шкоди не відповідає обставинам справи.

Позивачем відзив на апеляційну скаргу у встановлений термін не подавався.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання незаконними та скасування наказів від 26 та 31 січня 2018 року про оголошення догани, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано доказів щодо належним чином зафіксованих фактів протиправного винного невиконання або неналежного виконання позивачем трудових обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. Суд зазначив, що конкретні факти неналежного виконання позивачем посадових обов'язків, зазначені у доповідних записках, окрім тексту самої записки, не підтверджені належними доказами - будь-якими іншими матеріалами службового розслідування.

Визнаючи незаконним і скасовуючи наказ від 31 січня 2018 року про звільнення ОСОБА_2 та поновлюючи останнього на роботі, районний суд констатував, що позивача звільнено не за вчинення конкретного нового дисциплінарного проступку, а за вчинення тих самих проступків, за які його вже було притягнуто до дисциплінарної відповідальності відповідними наказами, що суперечить приписам ст. 61 Конституції України. У зв'язку з поновленням позивача на роботі, суд прийшов до висновку про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 01 лютого 2018 року по день винесення рішення у сумі 55366,08 грн, який був розрахований у відповідності Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08 лютого 1995 року № 100 та середньоденної заробітної плати позивача.

Враховуючи доведеними вимоги ОСОБА_2 щодо незаконності застосування до нього дисциплінарних стягнень та його звільнення, у зв'язку з чим було порушено право позивача на працю, за захистом якого він був вимушений звернутись до суду, з урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості суд вказав про наявність законних підстав для часткового задоволення вимоги про стягнення моральної шкоди, у відшкодування якої стягнув з КП «ЧМБТІ» 10000 грн.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства.

У справі встановлено, що ОСОБА_2 з 20 грудня 1999 року працював на різних посадах у ДКП «Чернігівське МБТІ», яке в подальшому змінило свою назву на КП «Чернігівське МБТІ» Чернігівської обласної ради. Наказом № 18-о/1 від 01 липня 2011 року позивач з 01 липня 2011 року був переведений на посаду начальника технічного відділу з технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна (а.с. 7-11).

25 січня 2018 року позивач був ознайомлений з попередженням про можливе звільнення через скорочення штату працівників з 26 березня 2018 року за п. 1 ст. 40 КЗпП України, що відображено у наказі в.о. начальника КП «ЧМБТІ» від 25 січня 2018 року за № 7 (а.с. 19).

Відповідно до наказу в.о. начальника КП «ЧМБТІ» Чернігівської обласної ради № 8 від 26 січня 2018 року ОСОБА_2, начальнику технічного відділу, за зловживання службовим положенням на підставі проведення службового розслідування було оголошено догану (а.с. 18). З даним наказом позивач був ознайомлений, про що свідчить його підпис та зроблений власноручно запис про незгоду з наказом. Підставою для винесення наказу слугували доповідна записка головного інженера Ховрича І.І. та пояснювальні записки ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7

У доповідній записці від 26 січня 2018 року головний інженер зазначив, що при проведенні службового розслідування згідно з заявами техніків з інвентаризації ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_5, а також використовуючи усну інформацію працівників підприємства, ним вибірково були перевірені виконані замовлення на проведення технічної інвентаризації та закриття нарядів на техніків підприємства. В ході перевірки було встановлено те, що начальник технічного відділу ОСОБА_2, використовуючи своє посадове положення, закривав наряди на техніків, які не брали участі по виконанню замовлень. Так, зокрема, при виконанні робіт у військовому містечку смт Дружба Ічнянського району наряди були закриті на техніка ОСОБА_8 - 10000 грн. та техніка ОСОБА_9 - 3000 грн., які не брали участі у виконанні замовлення. У АДРЕСА_1 договір № 0010991 на суму 6330,56 грн., у смт Гончарівське в/м № 1 договір № 0011013 на суму 6000 грн, дослідне господарство договір № 0011078 на суму 3012,80 грн. наряди були закриті техніка ОСОБА_8, яка не брала участі у виконанні замовлень. Також ним було виявлено той факт, що роботи за адресою вул. Мазепи, 55 згідно з договором № 011110 виконувала технік ОСОБА_10, а наряд на суму 3620,45 грн закритий на техніка ОСОБА_8, що мало місце 30 серпня 2017 року. Аналогічна ситуація була при проведенні робіт за адресою вул. Ушинського, 6 згідно з договором № 011166, а саме, роботи виконувала технік ОСОБА_5, наряд на суму 2260,50 грн був закритий на техніка ОСОБА_8, що мало місце 12 вересня 2017 року (а.с. 37).

Результати службового розслідування у матеріалах даної цивільної справи відсутні.

Згідно з актом, складеним 26 січня 2018 року в присутності: в.о. начальника підприємства Обушного О.О., головного інженера Ховрича І.І., завідувача господарства Солончук О.Р., юриста Журавкової А.В., вказані особи зафіксували відсутність на робочому місці начальника технічного відділу ОСОБА_2 26 січня 2018 року з 14.40 год. до 15.20 год. (а.с. 46). З акту вбачається, що причини відсутності позивача на робочому місці не встановлювались.

Наказом № 9 в.о. начальника КП «ЧМБТІ» Чернігівської обласної ради від 31 січня 2018 року у відповідності до ст. 147 КЗпП України за порушення посадових обов'язків без поважних причин та зловживання посадовим положенням на підставі проведеного службового розслідування ОСОБА_2 було оголошено догану, про що останній був ознайомлений під розпис, зазначивши при цьому, що не згоден з наказом (а.с. 17). Вказаний наказ був винесений на підставі доповідної записки головного інженера Ховрича І.І. від 31 січня 2018 року, акту про відсутність на робочому місці ОСОБА_2 від 26 січня 2018 року та звернення ОСОБА_6 від 29 січня 2018 року.

У доповідній записці головний інженер довів до відома, що при проведенні службового розслідування згідно із заявою ОСОБА_6 та використовуючи усну інформацію працівників підприємства ним вибірково були перевірені виконані замовлення на проведення технічної інвентаризації та закриття нарядів. В ході перевірки було встановлено те, що начальник технічного відділу ОСОБА_2, використовуючи своє посадове положення, закривав наряди на техніків, які не брали участі по виконанню замовлень. Так, зокрема, при виконанні робіт у військовому містечку Київського КЕВ договір № 0011117 та згідно замовлення пожежно-рятувального загону договір № 0011040 наряди були закриті на техніка з інвентаризації нерухомого майна 2-ї категорії ОСОБА_8 - відповідно 15000 грн та 3000 грн., яка не брала участі у виконанні вказаних замовлень. Крім цього, ОСОБА_2 26.01.2018р. був відсутній на робочому місці з 14.40 год. до 15.20 год., про що був складений акт (а.с. 45).

Результати службового розслідування у матеріалах даної цивільної справи відсутні.

Комісією в складі посадових осіб КП «ЧМБТІ» двічі пропонувалось ОСОБА_2 надати пояснення з приводу вищевказаних доповідних записок головного інженера Ховрича І.І., проте, від дачі пояснень позивач обидва рази відмовлявся, про що були складені відповідні акти від 26 та 31 січня 2018 року (а.с. 43, 47).

29 січня 2018 року в.о. голови Чернігівської обласної організації Всеукраїнської незалежної профспілки «Трудящі» письмово звернувся до т.в.о. начальника КП «ЧМБТІ» Обушного О.О. з вимогою про скасування наказу від 29 січня 2018 року № 8 у зв'язку з грубим порушенням ст.ст. 149, 252 КЗпП України та подальшого дотримання чинного законодавства про працю і про профспілки (а.с. 71). Зі змісту листа вбачається, що профспілкова організація КП «ЧМБТІ» Чернігівської обласної ради, представником виборного органу якої є ОСОБА_2, входить до складу Чернігівської обласної організації Всеукраїнської незалежної профспілки «Трудящі».

На засіданні профспілкового комітету первинної профспілкової організації КП «ЧМБТІ» Чернігівської обласної ради від 31 січня 2018 року без присутності позивача було розглянуто подання в.о. начальника КП «ЧМБТІ» про надання згоди на звільнення ОСОБА_2 з 31 січня 2018 року відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України та надано згоду на звільнення начальника технічного відділу ОСОБА_2 з 31 січня 2018 року, що підтверджується копією протоколу (а.с. 77).

Наказом № 08-о від 31 січня 2018 року ОСОБА_2, начальника технічного відділу, за систематичне невиконання без поважних причин посадових обов'язків та зловживання посадовим положенням, було звільнено з посади з 31 січня 2018 року згідно п. 3 ст. 40 КЗпП України (а.с. 16). Підставами звільнення зазначено: наказ № 8 від 26 січня 2018 року, наказ № 9 від 31 січня 2018 року, згода профкому на звільнення ОСОБА_2від 31 січня 2018 року.

Звернувшись до суду з вимогою про визнання незаконними та скасування наказів про оголошення догани та про звільнення, ОСОБА_2 вказував на їх повну невідповідність вимогам ст. 149 КЗпП України.

Відповідно до ст.ст. 147-149 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення. До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 6 листопада 1992 року роз'яснено, що судам необхідно з'ясувати, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Статтею 40 КЗпП України визначений перелік випадків, коли трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 40 Кодексу трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Проаналізувавши у повній мірі вищенаведені норми та вивчивши матеріали справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог про визнання незаконними та скасування наказів про оголошення ОСОБА_2 догани від 26 та 31 січня 2018 року та наказу про звільнення позивача від 31 січня 2018 року, оскільки роботодавцем не був дотриманий встановлений трудовим законодавством порядок накладення дисциплінарних стягнень.

Відповідно до положень ст.ст. 77, 78, 81 ЦПК України належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Апеляційний суд вважає, що відповідачем не було надано належних у контексті положень ст.ст. 76-80 ЦПК України доказів, які б підтверджували належним чином зафіксованих фактів протиправного винного невиконання або неналежного виконання позивачем обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Так, підставою для оголошення ОСОБА_2 догани за зловживання службовим положенням на підставі проведення службового розслідування відповідно до наказу № 8 від 26 січня 2018 року стали доповідна записка головного інженера Ховрича І.І. та пояснювальні записки працівників підприємства ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 від 26 січня 2018 року щодо виконання (невиконання) певних робіт відповідними особами (а.с. 37-42). Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що викладені у пояснювальних записках працівників на ім'я в.о. начальника КП «ЧМБТІ» відомості носять загальний характер без посилання на конкретні обставини та факти, виходячи з яких можна зробити висновок про недотримання ОСОБА_2 своїх обов'язків, передбачених посадовою інструкцією начальника технічного відділу. При цьому, як свідчать матеріали справи, перевірка цих звернень роботодавцем належним чином не проводилась, а працівники, які їх підписали, щодо конкретних обставин недотримання ОСОБА_2 посадових обов'язків не опитувалися.

Результати проведеного за доповідними записками службового розслідування відсутні, а сам наказ про оголошення догани не містить жодних посилань на порушення позивачем відповідних пунктів посадової інструкції або правил внутрішнього трудового розпорядку. Отже, колегія суддів вважає, що факт неналежного виконання позивачем покладених на нього посадових обов'язків роботодавцем належним чином не доведено.

Підставою для оголошення ОСОБА_2 іншої догани за порушення посадових обов'язків без поважних причин та зловживання посадовим положенням на підставі проведеного службового розслідування відповідно до наказу № 9 від 31 січня 2018 року стали доповідна записка головного інженера Ховрича І.І., акт про відсутність на робочому місці позивача та звернення ОСОБА_6 на ім'я в.о. начальника КП «ЧМБТІ» про надання інформації щодо осіб, які виконували певні замовлення (а.с. 44-46).

У актах, складених комісією у складі в.о. начальника підприємства, головного інженера , завідувача господарства та юриста 26 та 31 січня 2018 року зазначено, що ОСОБА_2 відповідно 26 та 31 січня 2018 року надавались для ознайомлення доповідні записки головного інженера Ховрича І.І. щодо встановлення факту зловживання позивачем службовим положенням та відсутності на робочому місці, проте останній надати пояснення щодо викладених у документах обставин відмовився.

Оцінюючи вказані докази, колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що наведені у доповідних записках факти порушення ОСОБА_2 посадових обов'язків без поважних причин та зловживання посадовим положенням не підтверджені будь-якими матеріалами службового розслідування, які б можна було вважати належними доказами у справі. Відмова позивача від дачі пояснень з приводу доповідних записок головного інженера не свідчить про його згоду з викладеними в них обставинами і не звільняє роботодавця від належного проведення службового розслідування з обов'язковою фіксацією виявлених порушень з посиланням на відповідні пункти посадової інструкції або правил внутрішнього трудового розпорядку.

Згідно з роз'ясненнями, що викладені у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 6 листопада 1992 року, за передбаченими п. 3 ст. 40 КЗпП України підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Відповідно до наказу від 31 січня 2018 року за № 08-о «Про звільнення ОСОБА_2.» вбачається, що позивача звільнено з роботи за систематичне невиконання без поважних причин посадових обов'язків, покладених на нього, та зловживання посадовим положенням. Як вірно зазначив районний суд у своєму рішенні, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції, ОСОБА_2 звільнено не за вчинення нового конкретного дисциплінарного проступку, а за вчинення тих самих проступків, за які його вже було притягнуто до дисциплінарної відповідальності наказами № 8 від 26 січня 2018 року та № 9 від 31 січня 2018 року, оскільки відсутні факти вчинення позивачем будь-яких порушень чи недотримання посадових обов'язків після застосування до нього дисциплінарного стягнення відповідно до наведених вище наказів.

Посилання відповідача у апеляційній скарзі на те, що підставою для звільнення ОСОБА_2 стало виявлення 31 січня 2018 року іншого факту порушення ним своїх посадових обов'язків, яке до цього у оспорюваних наказах не відображалось та зафіксовано у доповідній записці головного інженера підприємства від 31 січня 2018 року, не беруться до уваги при вирішенні спору, оскільки відповідач у своєму наказі про звільнення вказав підставами для його проведення саме накази про оголошення доган позивачу та згоду профспілкового комітету.

Виходячи з наведеного, апеляційний суд погоджується з висновком районного суду про те, що процедура звільнення ОСОБА_2 відбулась із порушенням трудового законодавства, а отже суд правильно поновив його на роботі, у зв'язку з чим доводи апеляційної скарги про безпідставність посилання суду на ст. 61 Конституцію України не беруться до уваги колегії суддів, оскільки вони ґрунтуються на невірному та довільному тлумаченні скаржником положень правових норм.

Апеляційний суд не дає правової оцінки доводам відповідача про те, що позивач являвся членом профспілки, яка надавала згоду на його звільнення, оскільки в ході вирішення спору встановлено, що правові підстави для звільнення ОСОБА_2 були відсутні, а отже не є вирішальним, чи відбулось воно за погодженням із профспілковим комітетом.

Враховуючи наявність правових підстав для визнання незаконним наказу про звільнення № 08-о від 31 січня 2018 року та поновлення ОСОБА_2 на роботі з підстав, наведених вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 01 лютого 2018 року по день винесення рішення у сумі 55366,08 грн, який був розрахований відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08 лютого 1995 року № 100 та середньоденної заробітної плати позивача.

Не є підставою для скасування судового рішення доводи апеляційної скарги про неправомірність стягнення на користь позивача моральної шкоди та її занадто великий розмір.

Згідно роз'яснень п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниженого престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

На думку колегії суддів, визначений районним судом розмір грошового відшкодування моральної шкоди в розмірі 10000 грн, є достатнім і аргументованим, оскільки судом, у відповідності до роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України та виходячи з вимог розумності, виваженості і справедливості, були враховані та відповідно вмотивовані конкретні обставини заподіяння позивачу душевних страждань, які мають суттєве значення для розгляду справи, характер та обсяг його немайнових втрат. Так, суд першої інстанції констатував, що позивач у зв'язку зі звільненням був позбавлений доходу для себе та членів своєї родини, протягом певного періоду відчував матеріальний тягар та вимушений був вживати додаткових зусиль для нормалізації свого життя. Доводи апеляційної скарги цих висновків суду першої інстанції не спростовують і не містять посилань на те, які саме висновки суду першої інстанції при визначенні розміру моральної шкоди було помилковими.

Ураховуючи наведені обставини, апеляційний суд приходить до висновку про те, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на відповідних положеннях законодавства, рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради залишити без задоволення, а рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 16 липня 2018 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 12 листопада 2018 року.

Головуючий: Судді: