Справа № 204/7397/17
Провадження № 2/204/293/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2018 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючої - судді Нізік О.В.

при секретарі Федишині Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину, -

в с т а н о в и в:

17 листопада 2017 року позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом. Просила постановити рішення, яким стягнути з відповідача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти на ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, згідно ч. 1 ст. 184 Сімейного Кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, а саме в розмірі 5000 грн. на місяць до його повноліття з моменту подачі позовної заяви. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що сторони мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, який проживає разом із позивачем. З відповідачем шлюб розірвано від 09.10.2015 року рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська. Відповідач проживає за вищевказаною адресою і матеріальної допомоги дитині не надає. Позивачка ніде не працює, знаходиться у відпустці, згідно витягу з наказу № 216 від 18.11.2016р., який надано до позову, по догляду за другою дитиною до досягнення ним 3-річного віку. Інших доходів позивачка не має. Батьківській обовязок рівний, тому позивачка зверталася неодноразово до відповідача з проханням надавати матеріальну допомогу, але він відмовляв в категоричній формі. Син маленький і потребує певних витрат у побуті, шкільних витрат, покращеного харчування, відпочинку влітку на морі, додаткових занять тощо. Одна позивач не спроможна надати сину все, що йому потрібно, тим більш що батько зобовязаний допомагати дитині. Відповідач здоровий, працює, має достаток, але приховує від позивачки місце праці та свій заробіток. Він має змогу допомагати своєму синові, насамперед. У звязку з тим, шо домовитися із відповідачем не має ніякої змоги, позивачка змушена звернутися до суду

У судове засідання позивачка не зявилася, надала до суду письмову заяву в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала, не заперечував проти ухвалення рішення в заочному порядку.

Відповідач у судове засідання не зявився, надав до суду письмову заяву в якій просив розглянути справу без його участі, надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позовні вимоги не визнає та просить відмовити у задоволені позову про стягнення аліментів. Проте зазначив, що з урахуванням розміру його заробітку готовий оплачувати аліменти на його сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 930 грн. 00 коп.

Враховуючи те, що сторони, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, до судового засідання не зявились, надали до суду письмові заяви, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає що позов, у силу ст. ст. 104 - 107, 180 Сімейного Кодексу України, підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно з ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Як встановлено в судовому засіданні, відповідно до свідоцтва про одруження ОСОБА_2 І-КИ № 171194, 30.11.2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Бабушкінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, зареєстровано шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище Півень) ОСОБА_4, 16 жовтня 1981, актовий запис № 1043, що встановлено рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 жовтня 2015 року, яке набрало законної сили 20.10.2015 року (а. с. 6).

Від спільного шлюбу сторони мають дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується Свідоцтвом про народження ОСОБА_2 1-КИ № 149857, виданим Бабушкінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 1401 (а. с. 5).

Син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, залишився проживати разом з матір'ю, і на даний час знаходиться на утриманні та матеріальному забезпеченні позивачки (а. с. 2).

Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. А отже і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими.

Згідно з ч. 1 ст. 141 СК України, батьки мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 СК України, батьки зобовязані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сімї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.

Згідно з ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно з ч. 3 ст. 150 СК України, батьки зобовязані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ч. 1 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обовязків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно приписів ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Згідно з ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року 1492 гривень, з 1 липня 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року, роз'яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.

Також, у п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року зазначено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та сторін, той факт, що дитина мешкає разом із позивачкою та потребує утримання, та те, що відповідач є працездатним та має постійний заробіток, не надав суду докази про наявність у нього інших дітей, також приймаючи до уваги обставини справи, можливість утримання позивачкою сина, обов'язок надавати допомогу відповідачем, домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дитини між сторонами у справі, досягнуто не було, суд вважає за необхідне позовні вимоги про стягнення аліментів задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, (і/н НОМЕР_1), на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 (і/н НОМЕР_2), аліменти на утримання сина: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, у розмірі 1/4 доходу (заробітку) щомісячно, але не менше ніж 50% (відсотків) прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 17 листопада 2017 року та до досягнення дитиною повноліття, допустивши по справі на підставі ч. 2 ст. 430 ЦПК України, негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. В решті заявлених позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 640 грн. 00 коп., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 13, 76, 77, 81, 141, 247, 259, 263 265, 268, 272, 273 ЦПК України, ст. ст. 180 183 Сімейного Кодексу України в редакції від 10.01.2002 р. № 2947-ІІІ (зі змінами та доповненнями), враховуючи положення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 (зі змінами та доповненнями) «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», враховуючи Постанову Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» (зі змінами та доповненнями), суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, (і/н НОМЕР_1), на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 (і/н НОМЕР_2), аліменти на утримання сина: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, у розмірі 1/4 доходу (заробітку) щомісячно, але не менше ніж 50% (відсотків) прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 17 листопада 2017 року та до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання судового рішення у межах суми платежу за один місяць.

В решті заявлених позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути зі ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, (і/н НОМЕР_1) на користь держави судовий збір у сумі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Нізік