Справа № 352/2334/17
Провадження № 2/352/393/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2018 року м. Івано-Франківськ

Суддя Тисменицького районного суду Івано-Франківської області Гургула В.Б. розглянувши в відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування,-

в с т а н о в и в :

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, вказуючи на те, що ІНФОРМАЦІЯ_10 року померла її мати, ОСОБА_3, після смерті якої відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 1,24 га для ведення особистого селянського господарства.

08.07.2005 року матір`ю позивачки, ОСОБА_3 було складено заповіт, яким вона заповіла все належне їй майно позивачці, який посвідчений в Пшеничниківській сільській раді від 08.07.2005 року за №40 і не відмінявся.

Після смерті ОСОБА_3, яка є матір`ю позивачки, відкрилася спадщина за заповітом, до складу якої входить земельна частка (пай) площею 1,24 умовних кадастрових гектарів, для ведення особистого селянського господарства, згідно державного акту від 22.03.2002 року НОМЕР_2, що розташована на території с. Пшеничники Пшеничниківської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області.

Позивачка є спадкоємцем за заповітом та прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_3, подавши заяву про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Тисменицького нотаріального округу. Однак отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вищевказану земельну ділянку, яка належала спадкодавцю, виявилось неможливим по причині відсутності правовстановлюючих документів на ім`я спадкодавця, в зв`язку з чим позивачці було надано відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищезазначене майно. Тому позивачка просить визнати за нею право власності на земельну ділянку, як спадкоємцем за заповітом після смерті матері в судовому порядку.

У судове засідання позивачка та відповідачка не з`явилися і надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. Позивачка позов підтримує, відповідачка ОСОБА_2 позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України.

Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_10 року померла мати позивачки, ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_3

Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Пшеничниківської сільської ради від 13.07.2017 №439 громадянці ОСОБА_1 в тому, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_10 року, була постійним жителем села Пшеничники Тисменицького району Івано-Франківської області та до дня смерті проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3. Разом з нею до дня смерті проживали ОСОБА_1 - дочка, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_4 - онука, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_5 - правнук, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_6 - онука, ІНФОРМАЦІЯ_7, ОСОБА_7 - правнука, ІНФОРМАЦІЯ_8, ОСОБА_8 - правнук, ІНФОРМАЦІЯ_9 (а.с. ).

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно з ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності. Право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Статтею 120 ЗК України встановлено, що у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені. на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною у порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; свідоцтвом про право на спадщину (ч. 1 і ч. 2 ст. 126 ЗК).

Відповідно до роз'яснень інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7, про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку.

Спадкодавець ОСОБА_3 набула майнове право на земельну ділянку, оскільки за її життя було прийнято рішення компетентним органом про передачу земельної ділянки їй у власність, що підтверджується копією державного акта на право приватної власності на землю виданого 22.03.2002 року (а.с. ).

Згідно з п. 1 ст.125 ЗК України, право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Тобто, передумовою для застосування ст.392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права.

Стаття 328 ЦК України встановлює, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Положеннями статей 15, 16 ЦК, статтею 3 ЦПК передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За змістом частини другої статті 16 ЦК, способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ст. 1297 ЦК України).

Виходячи з вищевикладеного та враховуючи, що позивачка прийняла спадщину у встановленому законом порядку після померлої матері, але оформити свої спадкові права на земельну ділянку належну спадкодавцю в позасудовому порядку не має можливості, порушене право позивачки підлягає захисту, а позовні вимоги задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 258, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 1217, 1218, 1233, 1297 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (АДРЕСА_1 номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) право власності на земельну ділянку площею 1,24 га, для ведення особистого селянського господарства, згідно державного акту від 22.03.2002 р. НОМЕР_4, що знаходиться на території с. Пшеничники Пшеничниківської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_10 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду до апеляційного суду Івано-Франківської області подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.Б. Гургула