Ухвала

07 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 442/730/17

провадження № 61-25557св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І., Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), ХоптиС. Ф.,

учасники справи:

позивач - заступник керівника Дрогобицької місцевої прокуратури Львівської області,

відповідачі: ОСОБА_2, Летнянської сільської ради Дрогобицького району Львівської області,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_3, державний реєстратор Дрогобицької районної державної адміністрації Львівської області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження клопотання заступника Генерального прокурора України про розгляд у судовому засіданні за участю прокурора справи за позовом заступника керівника Дрогобицької місцевої прокуратури Львівської області до ОСОБА_2, Летнянської сільської ради Дрогобицького району Львівської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_3, державний реєстратор Дрогобицької районної державної адміністрації Львівської області, про визнання незаконним та скасування рішення сільської ради, за касаційною скаргою заступника прокурора Львівської області на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області, у складі судді Нагірної О. Б., від 26 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області, у складі колегії суддів: Савуляка Р. В., Крайник Н. П., Мельничук О. Я., від 14 вересня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2017 року заступник керівника Дрогобицької місцевої прокуратури Львівської області звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2, Летнянської сільської ради Дрогобицького району Львівської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_3, державний реєстратор Дрогобицької районної державної адміністрації Львівської області про визнання незаконним та скасування рішення Летнянської сільської ради Дрогобицького району Львівської області № 23 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність ОСОБА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд у с. Летня Дрогобицького району Львівської області в кварталі індивідуальної житлової забудови АДРЕСА_1, загальною площею 0,17 га», повернення земельної ділянки у власність територіальної громади.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26 травня 2017 року у задоволенні позову заступника керівника Дрогобицької місцевої прокуратури Львівської області відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 14 вересня 2017 року апеляційну скаргу прокуратури Львівської області відхилено, а рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26 травня 2017 року залишено без змін.

23 жовтня 2017 року заступник прокурора Львівської області подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій просить скасуватирішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 14 вересня 2017 року і ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження у зазначеній справі.

Статтею 388 ЦПК України, в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Пунктом 4 Перехідних положень ЦПК України передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року вказану справу передано до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду 24 жовтня 2018 року справу за позовом заступника керівника Дрогобицької місцевої прокуратури Львівської області до ОСОБА_2, Летнянської сільської ради Дрогобицького району Львівської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_3, державний реєстратор Дрогобицької районної державної адміністрації Львівської області, про визнання незаконним та скасування рішення сільської ради призначено до судового розгляду.

Заступник Генерального прокурора України подав клопотання, в якому просить касаційний розгляд цієї справи здійснювати у судовому засіданні за участю прокурора.

У задоволенні клопотання слід відмовити з наступних підстав.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Європейський суд з прав людини визначає, що процедура допуску скарг до розгляду та провадження виключно з питань права, на відміну від того, що стосується питань фактів, може відповідати вимогам статті 6 Конвенції, навіть якщо скаржнику не була надана можливість бути особисто заслуханим апеляційним чи касаційним судом, за умови, якщо відкрите судове засідання проводилось у суді першої інстанції і якщо суди вищої інстанції не мали встановлювати факти справи, а тільки тлумачити відповідні юридичні норми (Zhuk v. Ukraine, № 45783/05, від 21 жовтня 2010 року, § 32).

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції (частина друга).

Частиною першою статті 402 ЦПК України передбаченого, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Положення частин п'ятої та шостої статті 279 ЦПК України, якою врегульовано порядок розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження в суді першої інстанції, не застосовуються при касаційному розгляді, оскільки суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права та не вирішує питань доказування у справі і не встановлює обставин справи.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи.

У разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.

Питання виклику учасників справи для надання пояснень у справі вирішується Верховним Судом з огляду на встановлену необхідність таких пояснень.

Європейський суд з прав людини неодноразово висловлювався з приводу відсутності публічних слухань у судах касаційної інстанції. Вочевидь, «публічний характер провадження у судових органах, згаданих у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, захищає учасників справи від здійснення правосуддя таємно, поза контролем громадськості та є також одним із засобів збереження довіри до судів вищих і нижчих ланок. Публічність через прозорість, яку вона надає правосуддю, сприяє досягненню мети пункту 1 статті 6 Конвенції, а саме справедливому судовому розгляду, гарантія якого є одним із основних принципів будь-якого демократичного суспільства у сенсі Конвенції» («Axen v. Germany», № 8273/78, від 08 грудня 1983 року, § 25).

Проте публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку, зокрема і в суді касаційної інстанції. Так, у вказаній справі зазначена гарантія була забезпечена у судах першої й апеляційної інстанцій. Зокрема тому ЄСПЛ не визнав порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції відсутність публічного розгляду у Федеральній судовій палаті Німеччини, який, як і Верховний Суд, вирішував винятково питання права (рішення у справі «Axen v. Germany», § 28).

У випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім.

Заявником не надано відповідних доказів відносно того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання.

Верховним Судом створено учасникам процесу у справі № 442/730/17 належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів, в яких описані всі процесуальні дії. Учасники справи не були позбавлені можливості безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України, заявляти відповідні клопотання.

Із урахуванням зазначеного, а також враховуючи те, що учасники справи надали аргументи щодо поданої касаційної скарги, заявили письмові клопотання, розгляд касаційної скарги проводиться без повідомлення та виклику учасників справи.

Оскільки судом касаційної інстанції не приймалось рішення про виклик осіб, які беруть участь у справі, для надання пояснень у справі, і такої необхідності колегія суддів не вбачає, то підстави для розгляду справи за участю сторін відсутні.

Керуючись статтею 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити заступнику Генерального прокурора України у задоволенні клопотання про розгляд справи у судовому засіданні за участю прокурора.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник
Судді О. В. Білоконь
Б. І. Гулько
Є. В. Синельников
С. Ф. Хопта