Справа 6-7/11
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.02.2018 року м. Жашків

Жашківський районний суд Черкаської області

в складі: головуючого судді - Шимчика Р.В.,

при секретареві - Піддубняк О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Жашківзаяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, заінтересовані особи - Жашківський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

В обгрунтування своєї заяви вказала, що на виконанні Жашківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області перебувало виконавче провадження №29866598, розпочате за наслідками предявлення для примусового виконання судового наказу №2-н-110/2009 від 27.04.2009 року, виданого Долинським районним судом Івано-Франківської області, про солідарне стягнення 718 653,30 грн. боргу.

При цьому 14.01.2013 року згаданий виконавчий документ було повернуто стягувачу - АКІБ «Укрсиббанк» без виконання на підставі п.2 ч. 1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» у звязку з відсутністю у боржника майна.

Разом з тим, згідно з ч.1 ст.21 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на момент видачі судового наказу, останній може бути предявлений до виконання (у тому числі й після повернення його стягувачу) протягом трьох років.

Отже, станом на сьогоднішній день, строк предявлення до виконання судового наказу №2-н-110/2009 від 27.04.2009 року, виданого Долинським районним судом Івано-Франківської області, сплив, у звязку з чим виконавче провадження №2986659 5 є завершеним.

28.04.2017 року заявнику ОСОБА_1 з рішення заступника начальника від прикордонної служби «Бориспіль-1» ОСОБА_2 про відмову в перетинанні державного кордону України, стало відомо, щона сьогоднішній день відносно неї діє тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, встановлене ухвалою Жашківського районного суду Черкаської області від 25.05.2011 року в справі №6-7/11, винесеною на підставі подання начальника відділу державної виконавчої служби Жашківського районного управління юстиції.

Заявник ОСОБА_1 вважає, що дія тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України на сьогоднішній день порушує її законні права та інтереси, виходячи з наступного.

Обмеження у праві виїзду за межі України було встановлене як захід примусового виконання рішення суду в межах виконавчого провадження, яке вже завершене і саме у звязку із здійсненням якого заявника було тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України, а отже правові підстави, що існували на момент винесення Жашківським районним судом Черкаської області ухвали від 25.05.2011 року, відпали.

ОСОБА_1 ніколи не ухилялася від виконання рішення суду і в ухвалі Жашківського районного суду Черкаської області від 25.05.2011 року не наводиться жодного факту та/або доказу ухилення з її сторони від виконання рішення суду.

Однак, рішення суду не було виконане у звязку з відсутністю у ОСОБА_1 майна, на яке можна звернути стягнення, що не вказує на ухилення від виконання рішення суду, а лише свідчить про неможливість його виконання у звязку з відсутністю у боржника майна, та як наслідок, відсутність обовязкової умови для застосування до заявника тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України - ухилення від виконання рішення суду.

Невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

У зв'язку із цим про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч. 6 ст. 12 Закону, зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває взаставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

З огляду на вищевказане, заявник ОСОБА_1 вважає, що тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України підлягає скасуванню, так як на сьогоднішній час відсутнє виконавче провадження, в межам якого було застосовано даний вид заходу примусового виконання рішення суду, а факти її ухилення від виконання рішення суду, не мають місця.

Оскільки застосований захід може бути скасований на підставі рішення суду, заявник звернулася до суду із вищевказаною заявою.

23 червня 2017 року ухвалою Жашківського районного суду Черкаської області до участі у даній справі в якості заінтересованої особи було залучено Акціонерний комерційний інноваційний банк «УКРСИББАНК».

З метою всебічного та обєктивного розгляду заяви ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, Жашківським районним судом Черкаської області 30 жовтня 2017 року заінтересованій особі - АКІБ «УКРСИББАНК» було надіслано запит з приводу надання інформації стосовно виконання судового наказу від 29.04.2009р., виданого Долинським районним судом Івано-Франківської області.

08 листопада 2017 року на адресу Жашківського районного суду Черкаської області за вх. № 3977/17 від заінтересованої особи - АКІБ «УКРСИББАНК» на вищевказаний запит надійшла відповідь, в якійповідомляється, що на даний час банк не є кредитором, оскільки право вимоги за кредитним договором, укладеним із ОСОБА_3 відступлено на користь ПАТ «Дельта Банк» відповідно до договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011р., а тому банк не володіє інформацією щодо виконання вищевказаного судового рішення.

За вказаних обставин 20 листопада 2017 року Жашківським районним судом Черкаської області було винесено ухвалу про залучення в якості заінтересованої особи -Публічного акціонерого товариства «Дельта Банк».

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася. Подала заяву, в якій заявлені вимоги підтримує повністю та просить розгляд заяви проводити без її участі. Із своїми процесуальними правами ознайомлена.

Представник заінтересованої особи - Жашківського районного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, при цьому подав до суду заяву, в якій просить розгляд заяви ОСОБА_1 проводити без його присутності, проти задоволення заяви не заперечує, при прийнятті рішення покладається на розсуд суду та повідомляє, що у звязку із закінченням трирічного терміну зберігання виконавчого провадження, матеріали виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_1 боргу знищено.

Представник заінтересованої особи ПАТ «Дельта Банк» в судове засідання не зявився по невідомих суду причинах, про час та місце розгляду справи був неодноразово повідомлений належним чином, про що свідчать наявні в матеріалах справи поштові повідомлення.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно частин 1, 2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

У відповідності до положень ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Положеннями ч. 1 ст. 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Закон України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для закордонних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Згідно з п.2 ст.6 вищевказаного Закону підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон є наявність невиконаних зобов'язань, але лише до моменту виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Дослідивши письмові докази, суд встановив наступні обставини.

25 травня 2011 року Жашківським районним судом Черкаської області за поданням ВДВС Жашківського районного управління юстиції в Черкаській області було винесено ухвалу про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон, яка на момент прийняття ухвали мала заборгованість перед Акціонерним комерційним інноваційним банком «УКРСИББАНК» згідно наказу №2-н-110/2009р., виданого 01.12.2009р. у справі про примусове виконання рішення суду від 27.04.2009р. про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором в розмірі 717788 грн. 30 коп..

Строк предявлення до виконання судового наказу №2-н-110/2009 від 27.04.2009 року, виданому Долинським районним судом Івано-Франківської області зазначений до 28.05.2012р., при цьому судовий наказ було видано 01.12.2009р..

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 21 Закону України № 606-14 «Про виконавче провадження» (у редакції чинній на момент видачі судового наказу) виконавчі листи можуть бути пред'явлені до виконання протягом трьох років.

З інформації ВП спецпідрозділу вбачається, що виконавчий лист 14 січня 2013 року було повернуто стягувачу - АКІБ «Укрсиббанк» на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» у звязку з відсутністю у боржника майна.

Однак, Рішенням прикордонної служби «Бориспіль-1» від 28 квітня 2017 року ОСОБА_1 було відмовлено в перетинанні державного кордону України.

Даний факт свідчить про те, що виконавче провадження було завершене, але при цьому встановлене тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон відносно заявника ОСОБА_1 не було скасоване.

Стаття 441 ЦПК України встановлює порядок вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, тоді як норми, які б безпосередньо регулювали порядок скасування такого обмеження, у ЦПК України відсутні.

З метою зясування результатів виконання судового наказу №2-н-110/2009 від 27.04.2009р., виданого Долинським районним судом Івано-Франківської області 01.12.2009р., голові Долинського районного суду Івано-Франківської області 06.10.2017р. було спрямовано запит вих. №6-7/11 з проханням надати інформацію про те, чи було виконано вищезазначене судове рішення (судовий наказ).

З отриманої на вищевказаний запит відповіді Долинського районного суду Івано-Франківської області від 23.10.2017р. вх.№3660/17р. вбачається, що справа наказного провадження №2-н-110/2009 року за заявою Акціонерного комерційного банку «УКРСИББАНК» до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором знищена в звязку із закінченням строку зберігання. Оригінал судового наказу №2-н-110/2009 року зберігається в теці архіву Долинського районного суду Івано-Франківської області.

Оскільки інформація про те, чи було виконано вищезазначене судове рішення (судовий наказ) відсутня, Жашківським районним судом Черкаської області стягувачу - АТ «Дельта Банк» тричі були надіслані аналогічні запити, однак відповіді до суду не надходили, що позбавляє суд можливості встановити чи було виконано вищезазначене судове рішення - судовий наказ №2-н-110/2009 від 27.04.2009р.

Отже, суд проаналізувавши наявні в матеріалах справи письмові докази, враховуючи практику Європейського Суду з прав людини та керуючись нормами чинного законодавства України, приходить до наступного висновку.

Свобода пересування гарантована ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав і основоположних свобод (далі Конвенції), частина друга якої передбачає: «Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною». При чому згідно ч. 3 указаної статті це на здійснення цього права не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

У справі «Гочев проти Болгарії» («Gochev v. Bulgaria» від 26.11.2009 року) Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід памятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості; проте навіть якщо зазначене обмеження свободи пересування було виправданим на самому початку, воно може стати непропорційним і таким, що порушує права людини, якщо воно автоматично продовжуватиметься протягом тривалого періоду. Тому застосування такого обмеження має періодично переглядатися судом (принаймні в останній інстанції) з метою зясування доцільності його подальшого застосування, причому обсяг судового розгляду повинен дозволити суду взяти до уваги всі фактори, й у тому числі ті, що стосуються пропорційності такого обмеження.

Схожі висновки ЄСПЛ ще раніше зробив у справі "Ігнатов проти Болгарії" («Ignatov v. Bulgaria», 02.07.2009), де неможливість судового оскарження тривалого обмеження указаного вище права людини, що полягало у забороні видачі закордонного паспорту, була визнана порушенням ст.2 Протоколу до Конвенції та ст. 13 Конвенції.

Застосовуючи зазначені стандарти до цієї справи, суд звертає увагу на те, що стаття 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» передбачає можливість тимчасового обмеження права громадянина України, який має паспорт, на виїзд за кордон, зокрема, у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Проте якщо на момент прийняття судом ухвали про обмеження права заявника на виїзд за межі України для цього існували правові підстави, то на даний момент ці підстави відпали.

Як зазначено у ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Стаття 33 Конституції України гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

За ст. 313 ЦК України фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст.ст. 55, 124 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, при цьому юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституції України має найвищу юридичну силу. Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Таким чином, оскільки право заявника на виїзд за кордон було обмежене в порядку, визначеному 377-1 ЦПК України, але на даний момент належних правових підстав для подальшого застосування такого обмеження немає, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 21 Закону України № 606-14 «Про виконавче провадження» (у редакції чинній на момент видачі судового наказу), ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції, ст.ст. 3, 8, 33, 55, 124 Конституції України, ст. 313 ЦК України, відповідною практикою ЄСПЛ, ст.ст. 247 ч. 2, 441 ЦПК України, суд вважає за необхідне заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України задовольнити.

Враховуючи вищевикладене, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, - задовольнити.

Скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, застосоване відносно ОСОБА_1, зареєстрованої та проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, накладене на підставі ухвали Жашківського районного суду Черкаської області від 25 травня 2011 року.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Черкаської області через Жашківський районний суд Черкаської області протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу суду постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий: Роман Васильович Шимчик