Справа № 199/4910/17
РІШЕННЯ

Іменем України

14.02.2018 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

судді Скрипник О.Г..

секретарі Шеленок С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, ОСОБА_2, третя особа: Друга дніпропетровська державна нотаріальна контора, про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Дніпровської міської ради, ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання сім'єю, встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування позову зазначив, що його мати, ОСОБА_3 з 29.10.1993 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

За свого життя ОСОБА_4 склав на ОСОБА_3 заповіт, яким заповідав їй все майно, з чого б воно не складалося.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла. Позивач є спадкоємцем першої черги за законом до майна померлої ОСОБА_3 Із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно позивач звернувся до Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори, проте йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки мати позивача, ОСОБА_3 за своє життя хоч і виявила бажання прийняти спадщину, проте пропустила строки для її прийняття після померлого ОСОБА_4, а отже спадщину не прийняла.

Зважаючи на викладене вище, позивач просить встановити факт постійного проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з 29 жовтня 1993 року по день його смерті- ІНФОРМАЦІЯ_1; встановити факт, що ОСОБА_3 прийняла спадщину відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦПК України після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1; визнати за ОСОБА_1 право власності на 33/100 частини домоволодіння по АДРЕСА_1 в порядку спадкування після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 та після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4.

В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив задовольнити.

ОСОБА_4, представник Дніпровської міської ради в судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи були належним чином повідомлені, про причини неявки судові не повідомили.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що з 29.10.1993 року ОСОБА_3 перебувала у шлюбі з ОСОБА_4.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, після смерті якого відкрилася спадщина на 33/100 домоволодіння по АДРЕСА_1. Спадкоємцем за заповітом після померлого ОСОБА_4 є його дружина, ОСОБА_3, яка на день смерті чоловіка була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2.

З матеріалів спадкової справи убачається, що 26 жовтня 2013 року ОСОБА_3 звернулася до Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після померлогоІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 в якій зазначила, що вона пропустила строк для прийняття спадщини після померлого чоловіка, оскільки сумісно з ним не проживала. Порядок звернення для відновлення строку для прийняття спадщини їй нотаріусом роз'яснено.

Зважаючи на заяву самої ОСОБА_3, яка заперечила факт постійного проживання разом з ОСОБА_4 по день його смерті, суд вважає неможливим встановити факт постійного проживання ОСОБА_3. та ОСОБА_4 з 29 жовтня 1993 року по день його смерті- ІНФОРМАЦІЯ_1, а тому позов в цій частині та в частині встановлення факту прийняття спадщини після померлого ОСОБА_4 слід залишити без задоволення.

З матеріалів справи убачається, що із заявою про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, ОСОБА_3 до суду не зверталася, а отже спадщину після померлого ОСОБА_4 не прийняла. Враховуючи в

Крім ОСОБА_3, спадкоємцем першої черги за законом після померлого ОСОБА_4 є його син, ОСОБА_2, проте він також спадщину після його смерті не прийняв.

Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлений 6-місячний строк, який починається з моменту відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття.

Згідно зі ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків ( спадщина) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця) , до інших осіб ( спадкоємців).

Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з частинами 1, 3, 5 статті 1268 ЦПК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Як роз'яснено у п. 6 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» , суди повинні мати на увазі, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК ). Проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно ( стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об'єкт спадкування) на виникнення права власності на спадкове майно як на об'єкт нерухомого майна.

Оскільки ОСОБА_3 спадщину після померлого ОСОБА_4 не прийняла, свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, яке залишилося після смерті чоловіка їй державним нотаріусом Другої дніпропетровської державної нотаріальної контри видано не було, та у ОСОБА_3 не виникло право власності на спадкове майно - домоволодіння по АДРЕСА_1 , яке залишилося після смерті ОСОБА_4 , а тому позовні вимоги в частині визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом після померлої ОСОБА_3 задоволенню не підлягають.

Так, як позивач не перебуває у родинних відносинах з ОСОБА_4 та не спадкоємцем після його смерті ні за законом, ані за заповітом, суд вважає, що позовні вимоги в частині визнання права власності на домоволодіння по АДРЕСА_1 , яке залишилося після померлого ОСОБА_5 також задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 1216, 1218, 1268 , 1270 ЦК України, ст.ст. 215-218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання права власності на спадкове майно - залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська . Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя О.Г.Скрипник