РІШЕННЯ

іменем України

05 березня 2018 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області

головуючий - суддя Овдієнко В. В.

секретарі судового засідання - Лацько О. О., Єрмоленко О. О.

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

третя особа на стороні позивача - Служба у справах дітей Зміївської районної державної адміністрації Харківської області,

представник третьої особи - ОСОБА_3

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення способу участі у вихованні дитини, третя особа Служба у справах дітей Зміївської районної державної адміністрації Харківської області,

у с т а н о в и в:

25.05.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, а 25.07.2017 року, 04.10.2017, 26.02.2018 - з уточненими позовними заявами, до ОСОБА_2 з вимогами: визначити спосіб його участі у вихованні дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом відвідування дитини за її зареєстрованим місцем проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, кожної неділі з 14:00 години до 16:00 години.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 у позовній заяві зазначив, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, від шлюбу мають спільну дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3. Шлюбні відносини між ними припинені з 09.04.2017 року та з того часу він проживає окремо. За спільною згодою з відповідачем дочка залишилась проживати з нею, а він міг би спілкуватися з дочкою кожні вихідні та святкові дні, в тому числі по телефону, та надавати щомісячно матеріальну допомогу на утримання дочки.

В зв'язку з тим, що відповідач усної домовленості не виконує, а саме забороняє йому спілкуватися з дочкою, він був змушений звернутися до суду.

У нього з дочкою добрі взаємини, він її любить, і вона прив'язана до нього як до батька. Весь час з моменту її народження він бере участь в її вихованні, відвідував батьківські збори в школі, надавав матеріальну допомогу в оплаті поїздок дочки, що займається художньою самодіяльністю, та на всілякі конкурси.

Після припинення шлюбних відносин з відповідачем, він в добровільному порядку виплачує дочці аліменти.

Вважав, що має право на участь у вихованні дочки, шляхом відвідування дитини за її зареєстрованим місцем проживання.

Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області від 27.06.2017 відкрито провадження у справі та призначено попереднє судове засідання.

27.07.2017, 04.10.2017 попереднє судове засідання відкладалося в зв'язку з неявкою представника третьої особи, а також за клопотанням відповідача.

17.11.2017 закінчено підготовку справи до судового розгляду та призначено судовий розгляд на 17.01.2018.

17.01.2018 судовий розгляд відкладено за клопотанням позивача.

Під час судового розгляду позивач ОСОБА_1 в цілому підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник третьої особи ОСОБА_3 підтримала заявлені позивачем вимоги про визначення способу участі позивача у вихованні дочки мотивуючи це виключно інтересами дитини.

Відповідач ОСОБА_2 надала до суду письмові заперечення проти позову, в яких вона не заперечувала проти участі позивача у вихованні дитини, однак висловлювала свою незгоду із тим порядком, який вказувався ним у первісній та уточненій позовних заявах.

Разом з тим, під час судового розгляду відповідач визнала у повному обсязі остаточно сформульовані вимоги про визначення способу участі позивача у вихованні дочки шляхом відвідування дитини за її місцем проживання кожної неділі з 14:00 до 16:00 години.

Вислухавши позивача, відповідача, представника третьої особи, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:

Пунктом 9 розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року №2147-ІІІ "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" (чинній з 15.12.2017 року), передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Враховуючи, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного провадження не мжуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають із сімейних відносин, судовий розгляд справи по суті проведено за правилами загального позовного провадження.

Частинами 1, 3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно свідоцтву про шлюб, паспортів громадянина України Серія МН №963420 та Серія МН №465856, свідоцтва про народження ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають в зареєстрованому шлюбі з 07 вересня 2007 року, мають спільну дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. (а. с. 5, 6-7, 18-19, 21).

Згідно висновку Зміївської районної державної адміністрації, як органу опіки та піклування, про визначення порядку участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, №01-32/2353 від 07.09.2017 вбачається, що Зміївська районна державна адміністрація, як орган опіки та піклування, вважає доцільним: 1. Надати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, право на спілкування з малолітньою дитиною, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, та брати участь у її вихованні. 2. Враховуючи вік дитини та стан її здоров'я, визначити наступний порядок спілкування ОСОБА_1 зі своєю дочкою ОСОБА_4: - з 08:00 години по 16:00 годину суботи за місцем проживання батька з обов'язковим поверненням дитини до постійного місця проживання; - з 09:00 години по 17:00 годину неділі за місцем проживання батька з обов'язковим поверненням дитини до постійного місця проживання. 3. У разі хвороби дитини або виникнення інших причин, які перешкоджають виконанню даного порядку, рекомендувати батькам діяти за домовленістю, не порушуючи прав один одного. 4. Під час перебування дитини з батьком ОСОБА_1 дотримуватись рекомендацій матері щодо режиму дня, режиму харчування тощо. 5. Попередити обох батьків про відповідальність за не виконання даного порядку (а. с. 44-45).

Згідно довідки директора КЗ "Зміївський районний Будинок культури" ОСОБА_5 вбачається, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, дійсно є учасником танцювального проекту "Авангард" КЗ "Зміївського РБК" та відвідує заняття за графіком: середа - 15:20 - 16:45; п'ятниця - 15:20 - 16:45; субота - 10:30 - 14:00. (а. с. 47).

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ст. 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів, зокрема, щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків тощо, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він недостатньо обґрунтований, суперечить інтересам дитини.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п'ятою цієї статті.

Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

За заявою заінтересованої сторони суд може зупинити виконання рішення органу опіки та піклування до вирішення спору.

У разі ухилення від виконання рішення суду особою, з якою проживає дитина, суд за заявою того з батьків, хто проживає окремо, може передати дитину для проживання з ним.

Особа, яка ухиляється від виконання рішення суду, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 3, ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

У частинах 1, 2 ст. 155 СК України закріплено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага ("Olsson v. Sweden (№2) від 27.11.1992 року, п. 90, "Хант проти України", п. 54), і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що спілкування батька з дитиною буде перешкоджати її нормальному розвитку, оскільки дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить її виховання в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

На підставі досліджених доказів судом встановлено, що між сторонами не було досягнуто згоди щодо часу та способів спілкування позивача з дитиною, що має наслідком недостатню участь позивача у вихованні дитини та спілкуванні з нею, судом не встановлено жодних перешкод для спілкування батька з дитиною. Суд із врахуванням зазначених вище норм права, а також встановлених обставин у справі та відсутності обставин, які б перешкоджали спілкуванню батька і дитини, а також інших негативних фактів поведінки позивача, які б могли зашкодити дитині, дійшов висновку, що вимоги позивача щодо визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Оскільки позивач у позовній заяві відмовився від відшкодування за рахунок відповідача судових витрат, понесених ним по сплаті судового збору, сума понесених витрат з відповідача на користь позивача не стягується.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 82, 89, 141, 206, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позовну заяву задовольнити.

Визначити спосіб участі ОСОБА_1 у вихованні дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом відвідування дитини за її зареєстрованим місцем проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, кожної неділі з 14:00 години до 16:00 години.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - ОСОБА_1, зареєстроване місце проживання: 63401, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1.

Відповідач - ОСОБА_2, зареєстроване місце проживання: 63401, Харківська область, м. Зміїв, вул. Осіння, буд. 26, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2.

третя особа - Служба у справах дітей Зміївської районної державної адміністрації Харківської області, місцезнаходження: 63404, Харківська область, м. Зміїв, вул. Гагаріна, буд. 2, .

Повне рішення складене 15.03.2018.

Головуючий: