Справа № 216/8518/15-ц
Провадження 2/216/127/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11 червня 2018 року м. Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Сидорака В.В.,

за участю секретаря:

судового засідання Морозова Н. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Виконкому Криворізької міської ради, Виконкому Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі ради, третя особа Державний нотаріус Першої Криворізької державної нотаріальної контори Криворізького міського нотаріального округа Дніпропетровської області, Управління Держгеокадастру у Криворізькому районі Дніпропетровської області про визнання земельної ділянки приватною власністю та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування.

Представник позивача - ОСОБА_5

встановив:

16 листопада 2015 року позивачка звернулась в суд з позовом про визнання права власності на земельну ділянку. В подальшому, позивачкою неодноразово уточнювались та змінювались позовні вимоги та в останніх поданих змінах до позовної заяви від 15 травня 2017 року, пред'явлено позов до ОСОБА_3, Виконкому Криворізької міської ради, Виконкому Центрально-Міського районної у місті Кривому Розі ради, третя особа Державний нотаріус Першої Криворізької державної нотаріальної контори Криворізького міського нотаріального округа Дніпропетровської області, Управління Держгеокадасту у Криворізькому районі Дніпропетровської області, в якому просить визнати за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку площею 0,1179 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 як приватну власність згідно Державного акта на право приватної власності на землі НОМЕР_1 від 12.01.2000 року, що за життя належала ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Вказана земельна ділянка складається із земельної ділянки під кадастровим номером НОМЕР_2 площею 0,0779 га, призначена для ведення підсобного господарства та земельної ділянки під кадастровим номером НОМЕР_3 площею 0,0400 га, призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. А також, просить визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,1179 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6. Вказана як приватну власність згідно Державного акта на право приватної власності на землі НОМЕР_1 від 12.01.2000 року, що за життя належала ОСОБА_7. Вказана земельна ділянка складається із земельної ділянки під кадастровим номером НОМЕР_2 площею 0,0779 га, призначена для ведення підсобного господарства та земельної ділянки під кадастровим номером НОМЕР_3 площею 0,0400 га, призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Позивачка у позовній заяві, як на підстави для задоволення заявлених позовних вимог зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її чоловік ОСОБА_6, який за життя мешкав разом з нею за адресою: АДРЕСА_1. Під домоволодіння в якому вони проживали, була відведена земельна ділянка розміром 0,1779 га. Така земельна ділянка, на підставі державного акта на право приватної власності на землю НОМЕР_1, належала її чоловікові і такий державний акт, було видано на підставі рішення виконкому Криворізької міської ради народних депутатів №53 від 12.01.2000 року. Вказаний акт зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №12285.

13 грудня 2004 року, чоловік позивачки, - ОСОБА_6 уклав з ОСОБА_8, нотаріально посвідчений договір дарування частини земельної ділянки розміром 600 кв. м. Вказана площа була подарована з земельної ділянки розміром 0,1779 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та була призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд.

Згідно п. 8 складеного договору дарування частини земельної ділянки, - цей договір є підставою для одержання обдарованою державного акту на право приватної власності на земельну ділянку в Криворізькому міському управлінні земельних ресурсів. В пункті 9 договору зазначено, - право власності на земельну ділянку у обдарованої виникає з моменту одержання державного акту на право приватної власності на землю.

Однак, обдарована ОСОБА_8, з невідомих причин не отримала державного акту на право приватної власності на подаровану їй земельну ділянку.

До моменту нотаріального оформлення договору дарування частини земельної ділянки, по заяві чоловіка позивачки, - ОСОБА_6 було виконано технічний висновок по виділенню (відчуженню) земельної ділянки для житлового будинку «Е-1», який знаходиться на приватизованій земельній ділянці АДРЕСА_1.

В 2009 році обдарована, - ОСОБА_8 продала подаровану їй чоловіком позивачки земельну ділянку розміром 600 кв. м. разом з будинком, який знаходився на вказаній земельній ділянці та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, відповідачу по справі ОСОБА_3, який мешкає в цьому будинку і сьогодні.

26.03.2016 року із власником домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 було складено Акт погодження меж земельної ділянки.

26.03.2015 року за підписом позивачки та підписом відповідача по справі ОСОБА_3 було складено акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання.

Згідно витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку:

-НВ- 015 від 12.05.2015 року за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрована за ОСОБА_6 земельна ділянка площею 0,079 га з цільовим призначенням, - для ведення підсобного господарство.

-НВ-015 від 28.04.20215 року за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрована за ОСОБА_6 земельна ділянка площею 0,1000 га з кадастровим номером НОМЕР_3 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Саме з вказаної земельної ділянки було відчужено частку розміром 0,0600 га, спочатку вказана частина земельної ділянки подарована ОСОБА_8, в подальшому нею продано ОСОБА_3

Після смерті чоловіка позивачка звернулась в нотаріальну контору, маючи на меті отримати свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку, яка належала померлому чоловікові. Однак, державний нотаріус 09.09.2015 року винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, зважаючи на те, що спадкове майно складається з земельної ділянки, яка розташована у АДРЕСА_1, яка належала померлому на підставі Державного акту про право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 від 01.06.2000 року, з якої 30.12.2004 року була подарована частка площею 600 кв. м. В зв'язку з чим у власності спадкодавця залишилось 0,1179 га.

Згідно витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ - 015 від 28.04.2015 року та № НВ - 015 від 12.05.2015 року площа земельних ділянок, які належали покійному, зазначена 0,1779 га. Тобто в таких площах враховано і частину земельної ділянки, що була подарована ОСОБА_8

Управління Держземагенції у Криворізькому районі, відмовляється зменшити площу земельної ділянки.

За таких обставин видати свідоцтво про право на спадщину - на земельну ділянку більшої площі ніж володів спадкодавець, не можливо. Тому, позивачці було рекомендовано звернутись до суду з позовною заявою про визнання права власності на земельну ділянку площею 0,1179 га.

Зважаючи на викладене Беручи до уваги вимоги ст. ст. 1216,1223,1258,1261,1268-1272 ЦК України, просить позов задоволити.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_5 позовні вимоги підтримали, просять їх задоволити з підстав викладених в позовній заяві.

Допитаний в судовому засідання відповідач ОСОБА_3 поданий позов визнав не заперечує щодо його задоволення. Суду пояснив, що в 2009 році на підставі договору купівлі-продажу він придбав у ОСОБА_8 земельну ділянку площею 600 кв. м., разом з будинком який знаходився на такій ділянці за адресою АДРЕСА_1-е. На сьогоднішній день він не може оформити належні правовставлюючі документи на таку ділянку, оскільки при продажі такої ділянки, продавцем не було належним чином зареєстровано право власності на таку ділянку. Фактично земельна ділянка, яка на підставі договору купівлі-продажу є його власністю, входить у площу земельної ділянки яка згідно витягів з Державного земельного кадастру рахується за покійним ОСОБА_6, який свого часу подарував таку ділянку ОСОБА_8 Зважаючи на те, що ОСОБА_6 помер, і за життя не привів у відповідність належні йому документи про право власності на земельні ділянки, позивачка по справі не може оформити право власності на такі земельні ділянки. При цьому зазначає, що за життя і на момент смерті ОСОБА_7, позивачка по справі ОСОБА_2 постійно проживала з покійним.

Представник відповідача, виконавчий комітет Криворізької міської ради в судове засідання не з'явився, однак подав на адресу суду заперечення на позовну заяву в яких просить в задоволенні позову відмовити зважаючи на те, що право власності на сформовану земельну ділянку площею 0,1179 га по АДРЕСА_1 у ОСОБА_6 не виникало, відповідно вважають, що вказана земельна ділянка не може бути предметом спадщини. Розгляд справи, відповідно до поданого клопотання від 10.04.2018 року, просить провести за відсутності представника виконкому Криворізької міської ради, з врахуванням наданих заперечень.

Третя особа, державний нотаріус Першої Криворізької державної нотаріальної контори Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області в судове засідання не з'явився, однак скерував на адресу суду заяву в якій просить справу розглядати за її відсутності.

Третя особа, представник управління Держгеокадастру у Криворізькому районі в судове засідання не з'явився, однак на адресу суду надійшов лист, з якого вбачається, що 21 листопада 2017 року було здійснено державну реєстрацію припинення юридичної особи (без правонаступників).

Вислухавши пояснення сторін, проаналізувавши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, судом встановлено наступні обставини справи.

Згідно акту на право приватної власності на землю НОМЕР_4 виданого 1 червня 2000 року, ОСОБА_7 який мешкає АДРЕСА_1 на підставі рішення виконкому Криворізькоої міської Ради народних депутатів №53 від 12.01.2000 року, передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,1779 га по АДРЕСА_1. На цьому ж державному акті здійснено запис нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області, що згідно договору дарування посвідченого 30.12.2004 року за №21868, право власності на частину земельної ділянки 600 кв. м. від ОСОБА_6 перейшло до ОСОБА_8 (т. 1 а. с. 6).

З договору дарування частини земельної ділянки від 30 грудня 2004 року вбачається, що ОСОБА_6 подарував частину площею 600 кв. м. з земельної ділянки, площею 0,1779 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 помер, про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_5 (а.с.66).

Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки, яка розташована у АДРЕСА_1.

З заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 звернулась його дружина ОСОБА_2 При цьому, з листа Першої криворізької державної нотаріальної контори від 28.04.2016 року за вих. №1385/02-16 вбачається, що з заявою про відмову від прийняття спадщини звернулися діти спадкодавця - ОСОБА_9 та ОСОБА_10 (т. 1 а.с.77).

Проте, постановою державного нотаріуса Першої Криворізької державної нотаріальної контори Уколової Н.М. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29 вересня 2015 року, ОСОБА_2 у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 відмовлено через наступне. Спадкове майно складається з земельної ділянки, яка розташована у АДРЕСА_1, яка належала померлому на підставі Державного акту про право приватної власності на землю серія НОМЕР_4 від 01.06.2000 року. Але 30.12.2004 року ОСОБА_6 подарував частку названої земельної ділянку площею 0,600 кв. м ОСОБА_8. У власності спадкодавця залишилося 0,1179 кв. м. Даний факт підтверджується договором дарування, посвідченим приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_12 30.12.2004 року за р-р 21868. Згідно витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-015 від 28.04.2015 року та №НВ-015 від 12.05.2015 року площа визначеної земельної ділянки зазначена як 0,1779 кв.м, без урахування подарованої частки. Зменшити площу земельної ділянки управління Держземагаенції у Криворізькому районі відмовляється.

Однак, під час дослідження матеріалів справи судом встановлено, що земельна ділянка площею 0,1779 га за адресою: АДРЕСА_1, складалась з земельної ділянки під кадастровим номером НОМЕР_2 площею 0,0779 га, призначена для ведення підсобного господарства та земельної ділянки під кадастровим номером НОМЕР_3 площею 0,1000 га, призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (т. 1 а.с.138-143).

При цьому, як вбачається з технічної документації, ОСОБА_6 подарував ОСОБА_8 частину земельної ділянки площею 600 кв.м з земельної ділянки під кадастровим номером НОМЕР_3 площею 0,1000 га (т. 1 а.с.154-161).

Таким чином, у власності ОСОБА_6 після відчуження частини земельної ділянки площею 0,0600 га залишилася земельна ділянка площею 0,1179 га, яка складається з земельної ділянки під кадастровим номером НОМЕР_2 площею 0,0779 га, призначена для ведення підсобного господарства та земельної ділянки під кадастровим номером НОМЕР_3 площею 0,0400 га, призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. А тому, до складу спадщини, що відкрилась після смерті спадкодавця ОСОБА_6 відноситься земельна ділянка площею 0,1179 га, розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Частиною 1 статті 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Право власності на землю гарантується відповідно до положень ст.14 Конституції України.

Згідно з п. г ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Вимогами статті 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України).

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною у порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; свідоцтвом про право на спадщину (ч. 1 і ч. 2 ст. 126 ЗК). Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку.

Згідно з ч. ч. 1, 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Як вбачається з довідки від 13.03.2018 року, виданої головою квартального комітету №43, ОСОБА_2 мешкає за адресою: АДРЕСА_1. На день смерті її чоловіка ОСОБА_6 мешкали разом та вели спільне господарство за вказаною адресою.

Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання права, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчинення дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсним рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Необхідність визнання прав на землю виникає тоді, коли в інших осіб виникають сумніви щодо наявності у особи певного суб'єктивного земельного права, суб'єктивне право заперечується чи створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності на земельну ділянку чи права користування нею через наявність таких сумнівів чи відсутність або втрату належних правовстановлюючих документів на таку земельну ділянку.

Таким чином, під час дослідження матеріалів справи судом достеменно встановлено, що за життя померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_7 на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 0,1179 га. Після смерті останнього з заявою про прийняття спадщини звернулась дружина померлого ОСОБА_2, при цьому діти останнього відмовились від прийняття спадщини після смерті батька, а тому на підстави викладеного суд приходить до висновку щодо задоволення вимоги позивачки про визнання за нею права власності на зазначену земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця.

Щодо вимоги позивачки про визнання земельної ділянки площею 0,1179 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, як приватну власність згідно Державного акта на право приватної власності на землі НОМЕР_1 від 12.01.2000 року, що за життя належала ОСОБА_7, суд приходить до висновку що така вимога не підлягає задоволенню, оскільки визнання в судовому порядку прав та обов'язків померлої фізичної особи суперечить діючому законодавству.

Керуючись ст. ст. 13, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Виконкому Криворізької міської ради, Виконкому Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі ради, третя особа Державний нотаріус Першої Криворізької державної нотаріальної контори Криворізького міського нотаріального округа Дніпропетровської області, Управління Держгеокадастру у Криворізькому району Дніпропетровської області про визнання земельної ділянки приватною власністю та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування - задоволити частково.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку площею 0,1179 га, яка складається з земельної ділянки під кадастровим номером НОМЕР_2 площею 0,0779 га, призначена для ведення підсобного господарства та земельної ділянки під кадастровим номером НОМЕР_3 площею 0,0400 га, призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

В задоволенні позову в частині визнання земельної ділянки площею 0,1179 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, як приватну власність згідно Державного акта на право приватної власності на землі НОМЕР_1 від 12.01.2000 року, що за життя належала ОСОБА_7 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, шляхом подачі апеляційної скарги в тридцяти денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: В. В. Сидорак