Дата документу 07.02.2018
Справа № 320/8743/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 лютого 2018 року Мелітопольський міськрайонний суд у складі:
головуючого судді Юрлагіної Т.В.,
при секретарі Бондаренко Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
Позивачка у судове засідання не зявилася, але від неї надійшла заява з проханням розглядати справу за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає, проти винесення заочного рішення у справі не заперечує.
Відповідач у судове засідання не зявився з невідомих причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у відповідності до ч.11 ст.128 ЦПК України, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Про поважні причини своєї неявки суду не повідомив, заяв про відкладення справи, розгляд справи за його відсутності чи заперечень проти позовних вимог від нього не надходило.
Через неявку відповідача у судове засідання з невідомих причин, на підставі заяви позивачки, у відповідності зі ст. 280 ЦПК України, суд вважає за необхідне ухвалити у справі заочне рішення.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, обєктивному та всебічному зясуванні обставин справи, прийшов до висновку, що заява підлягає повному задоволенню з наступних підстав.
На підставі договору купівлі-продажу від 11.10.1991 року позивачка є власником житлового будинку, розташованого за адресою: Запорізька область, Мелітопольський район, с. Терпіння, вул. Таврійська (Леніна), буд.58, що підтверджується доданою до матеріалів справи копією договору купівлі-продажу квартири (а.с.4), а також копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 10.11.2017 року (а.с.8).
11 вересня 1993 року між позивачкою та відповідачем ОСОБА_2 був укладений шлюб, зареєстрований Терпіннівською сільською радою Мелітопольського району Запорізької області, актовий запис № 30, що також підтверджується доданою до матеріалів справи копією свідоцтва про укладення шлюбу.
Згідно акта відвідування будинку № 58 по вул. Таврійській у с. Терпіння Мелітопольського району від 23.10.2017 року, копія якого додана до матеріалів справи (а.с.9), ОСОБА_2 за вказаною адресою зареєстрований, але з 25.11.2003 року не проживає. Всі витрати, повязані з утриманням будинку, несе позивачка, сплачує комунальні платежі, здійснює поточний ремонт будинку.
Згідно наданої до матеріалів справи копії свідоцтва про розірвання шлюбу, шлюб між сторонами розірваний 25 листопада 2003 року.
Судом встановлено, що у звязку з реєстрацією відповідача у належному позивачці житловому будинку, остання не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися належним їй майном.
Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Оскільки відповідач є колишнім членом сімї позивачки, а саме її колишнім чоловіком, тому, згідно з чинним законодавством України, у даному випадку слід застосовувати вимоги ч.2 ст.405 ЦК України, згідно яких член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Будь-якої домовленості між сторонами щодо строку відсутності ОСОБА_2 у житловому будинку судом не встановлено.
Таким чином, на підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 321, 383, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 10, 12, 81, 89, 133, 141, 263, 265, 280-285 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити у повному обсязі.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування житловим приміщенням у житловому будинку, розташованому за адресою: Запорізька область, Мелітопольський район, с. Терпіння, вул. Таврійська (Леніна), буд.58,.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги через Мелітопольський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його складення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ст.284 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: Т.В.Юрлагіна