Справа № 703/2-886/2010
П О С Т А Н О В А

Іменем України

07 лютого 2018 року м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Кондора Р.Ю. і Мацунича М.В., за участю секретаря Волощук В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу Виноградівського районного суду від 10 листопада 2017 року (в складі судді Рішко Г.І.) за заявою публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання, -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ «ПриватБанк» (надалі - Банк) звернувся до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання у жовтні 2017 р.

Просив:

-визнати втрату виконавчого документа в справі № 2-886/10 поважною причиною пропуску строку для пред'явлення виконавчого документу до виконання;

-видати дублікат виконавчого листа по справі за позовом Банку до ОСОБА_2 про звернення стягнення (справа № 2-886/2010);

-поновити строк для пред'явлення виконавчого документа в справі № 2-886/2010до виконання.

На обґрунтування позовних вимог зазначив, що 20.08.2010 р. у справі за позовом Банку до ОСОБА_2 про звернення стягнення був виданий виконавчий документ. У лютому 2011 р. цей виконавчий документ був пред'явлений до примусового виконання до ДВС Виноградівського РУЮ. 09.08.2011 р. виконавчий лист було повернуто стягувачу та повторно такий до виконання не пред'являвся. На момент звернення заявника до суду, виконавчий документ не знайдено, що перешкоджає Банку звернути виконавчий документ до примусового виконання.

Ухвалою Виноградівського районного суду від 10 листопада 2017 р. у задоволені заяви Банку відмовлено.

Банк просить скасувати цю ухвалу та постановити нову, якою заяву Банку про видачу дублікату виконавчого листа задовольнити. Доводить про порушення норм матеріального та процесуального права. Указує, що суд першої інстанції відмовив у задоволенні заяви у зв'язку з відсутністю доказів того, що виконавчий лист дійсно втрачений, однак нормами цивільно-процесуального закону не передбачено обов'язку доказувати втрату виконавчого листа.

Апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а ухвалу - без змін, із таких мотивів.

Суд дійшов висновку, що ухвалою Виноградівського районного суду від 31.01.2017 р. уже вирішувалося питання про видачу дубліката виконавчого листа по справі 2-886/10 про звернення стягнення на майно, такий було видано та отримано представником Банком 08.02.2017 р., а іншу заяву Банку про видачу дублікату виконавчого листа до виконання від 15.08.2017 р. ухвалою Виноградівського районного суду від 05.09.2017 р. було повернуто заявнику.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції через відповідність таких обставинам справи та нормам процесуального права.

До спірних правовідносин належить застосувати норми цивільно-процесуального закону, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до ч.1 ст. 370 ЦПК України замість втраченого оригіналу виконавчого листа або судового наказу суд, який видав виконавчий лист або судовий наказ, має право за заявою стягувача або поданням державного виконавця видати його дублікат. Суд, який видав виконавчий лист про стягнення аліментів, має право за поданням державного виконавця, приватного виконавця у разі встановлення кількох місць роботи чи отримання доходів боржника видати дублікат виконавчого листа.

Згідно з ч.1 ст. 371 ЦПК України стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Виходячи з аналізу зазначених норм права, суд при вирішенні відповідно до ст. 371 ЦПК питання про поновлення строку для пред'явлення до виконання виконавчого документа, виданого на підставі судового рішення, повинен з'ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, а відтак дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання. Перелік причин, які необхідно вважати поважними, законодавцем не зазначено, а тому суддя відповідно до ст. 212 ЦПК дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у заяві доказів.

Заочним рішення Виноградівського районного суду від 15 липня 2009 р. у цивільній справі №2-886/2010 було вирішено звернути стягнення у рахунок погашення заборгованості в розмірі 52 816,35 грн. із ОСОБА_2 на користь Банку майно та автомобіль (а.с.40-41).

У травні 2015 р. представник Банку звернувся до суд із заявою про видачу дублікату виконавчого листа в цивільній справі 2-886/2010 (а.с.52). Ухвалою Виноградівського районного суду від 25 травня 2015 р. (а.с.56) у задоволені цієї заяви було відмовлено у зв'язку з тим, що представник Банку отримав виконавчий лист у серпні 2010 р.(а.с.45,56-57).

У січні 2017 р. Банк знову звертається із заявою про видачу дубліката виконавчого листа (а.с.60). Ухвалою Виноградівського районного суду від 31 січня 2017 року вказану заяву задоволено (а.с.66). 08.02.2017 р. дублікат виконавчого листа був надісланий на адресу Банку (а.с.69), а на заяві Банку (а.с.68) та на форзаці справи міститься відмітка, що його було видано 08.02.2017 р.

У жовтні 2017 р. Банк звернувся до суду втретє із заявою про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для його пред'явлення до виконання (а.с.94-95). Ухвалою Виноградівського районного суду від 10 листопада 2017 р. (яка є предметом оскарження у суді апеляційної інстанції) у задоволенні цієї заяви було відмовлено (а.с.108-109).

Суд виходив із того, що заявник не зазначив жодної поважної причини необхідності видачі дубліката виконавчого документа та не надав належних доказів, що підтверджують втрату оригіналу виконавчого листа. Принагідно відмітив, що це не перша недоведена та необґрунтована заява Банку.

Єдиним доводом Банку в апеляційній скарзі є те, що норми чинного ЦПК України не передбачають обов'язкової вимоги доказувати дійсність втрати виконавчого листа.

Так, норми ЦПК України, які є спеціальними щодо спірних правовідносин, не передбачають обов'язку заявника доводити про поважність причини втрати виконавчого листа та як наслідок - поновлення строку для пред'явлення його до виконання. Однак, у такому випадку належить звертатися до загальних норм закону.

Так, загальною нормою закону, яка регулює предмет доказування у цивільному процесі, є ст.81 ЦПК України.

Зокрема, відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, звертаючись до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строків його пред'явлення, Банк був зобов'язаний довести ті обставини на які він посилався як на обґрунтування своїх вимог.

Банк цього не зробив, навпаки зловживаючи своїм правом, утретє звернувся до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа, без наведення жодних об'єктивних причин його втрати, що свідчить про нехтування своїми цивільними правами та обов'язками.

У контексті наведеного колегія суддів дійшла висновку, що ухвалу постановлено з додержанням вимог закону. Підстав для її скасування немає.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення. 2.Ухвалу Виноградівського районного суду від 10 листопада 2017 року залишити без змін. 3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду. 4.Повне судове рішення складено 15 лютого 2018 року.

Судді: