Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/126/18

06 березня 2018 року Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі: судді Битківського Л.М.

з участю секретаря Дякун М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Богородчани цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Едгараса про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що сімейне життя не склалося. Шлюб між сторонами укладено (зареєстровано) 27 листопада 2012 року в мерії ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_3 в районі ОСОБА_5 у міському районі ОСОБА_5 (Сполучене Королівство Великої Британії та Північної Ірландії). Дітей у подружжя у шлюбі немає. Спільне господарство позивачка та відповідач не ведуть, проживають порізно. Примирення та збереження шлюбу, на думку ОСОБА_1, не можливі.

В судове засідання позивачка не з'явилася. 13 лютого 2018 року до суду надійшла її заява про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала, на розірванні шлюбу наполягала, виходячи з того, що він носить виключно формальний характер. Зазначає, що більше 5 років з ОСОБА_2 як подружжя не проживають.

Відповідач, який проживає в м.Лондон (33 Granfond avenue, Palmers Green) Сполучене Королівство Великої Британії та Північної Ірландії, в судове засідання не з'явився. До матеріалів справи долучений лист ОСОБА_2, у якому останній вказує, що на розірвання шлюбу з позивачкою погоджується. Не заперечував, щоб дане питання було вирішено судом України.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, подані в розпорядження суду, виходячи з того, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та Закону України «Про міжнародне приватне право».

Позивачка є громадянкою України, відповідач є громадянином іншої держави - ОСОБА_6 Республіки, тому суд вирішує позовні вимоги керуючись положеннями Закону України "Про міжнароджне приватне право", Сімейного кодексу України, а також застосовує ч.2 ст. 496 ЦПК України, яка визначає, що іноземні особи мають процесуальні права та обов'язки нарівні з фізичними і юридичними особами України.

Згідно ст.2 Закону України "Про міжнароджне приватне право", цей Закон застосовується до питань, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом, в тому числі питань визначення застосовуваного права.

В силу вимог ст.55 Закону України «Про міжнародне приватне право», право на шлюб визначається особистим законом кожної з осіб, які подали заяву про укладення шлюбу.

Згідно ч.1 ст.16 Закону України «Про міжнародне приватне право», особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є.

Відповідно до ст.63 цього Закону, припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, що діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу.

Статтею 60 Закону України «Про міжнародне приватне право» визначено, що правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв'язок іншим чином.

Подружжя, яке не має спільного особистого закону, може обрати право, що буде застосовуватися до правових наслідків шлюбу, якщо подружжя не має спільного місця проживання або якщо особистий закон жодного з них не збігається з правом держави їхнього спільного місця проживання.

Відповідно до вимог ст.62 Закону України «Про міжнародне приватне право», вибір права, передбачений частиною другою статті 60та статтею 61 цього Закону, має бути здійснений у письмовій формі або явно випливати з умов шлюбного договору.

Згідно вимог ст 5 Закону України «Про міжнародне приватне право», у випадках, передбачених законом, учасники правовідносин можуть самостійно здійснювати вибір права, що підлягає застосуванню до змісту правових відносин.

Оскільки позивачка є громадянином України, має зареєстроване постійне місце проживання в Україні, а відповідач, як громадянин іншої держави, погодився на розгляд справи у судах України за відсутності спільного особистого закону, то суд вважає, що до питання припинення шлюбу можуть бути застосовані норми Сімейного кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали (зареєстрували) шлюб 27 листопада 2012 року в мерії ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_3 в районі ОСОБА_5 у міському районі ОСОБА_5 (Сполучене Королівство Великої Британії та Північної Ірландії) (а.с.6).

Спільних дітей у подружжя немає. Шлюбні відносини між сторонами не склалися, впродовж тривалого часу вони проживають порізно, спільне господарство не ведуть, не підтримують взаємин, характериних для подружжя. Примирення між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не можливе, оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач також висловив свою позицію що зводиться до бажання розірвати шлюб.

Враховуючи наведене, суд дійшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, який на даний час існує виключно формально, буде суперечити інтересам сторін, тому його слід розірвати.

На підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 258-259 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянкою України (паспорт серії СЕ №268416, виданий Івано-Франківським МВ УМВС в Івано-Франківській області 28 січня 2004 року), РНОКПП НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання - с. Дзвиняч, вул. Паркова, 1 Богородчанського району Івано-Франківської обасті, та ОСОБА_2 Едгарасом, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянином ОСОБА_6 Республіки, жителем м.Лондон (33 Granfond avenue, Palmers Green) Сполучене Королівство Великої Британії та Північної Ірландії, зареєстрований 27 листопада 2012 року, про що зроблено актовий запис в мерії ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_3 (The Old Wembley Town Hall Forty Lane Wembley) в присутності ОСОБА_7 Тернбулл (заступника головного реєстратора) та ОСОБА_8 (заступника реєстратора) розірвати.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Івано-Франківської області через Богородчанський районний суд Івано-Франківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Суддя Л.М. Битківський